Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області
Справа № 173/3509/25
Номер провадження1-кс/173/474/2025
УХВАЛА

іменем України

повний текст

17 грудня 2025 року м. Верхньодніпровськ

Слідчий суддя Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області клопотання старшого слідчого СВ ВП №3 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, за кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000067 від 01.03.2024 року, стосовно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , у м. Верхньодніпровськ, Дніпропетровської області, громадянина України, українець, із середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , проходить військову службу за призовом під час мобілізації на посаді стрільця-помічника гранатометника стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти стрілецького батальйону управління військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ ВП №3 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області просить застосувати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Своє клопотання слідчий мотивує тим, що відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про загальну мобілізацію» ОСОБА_5 призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу за призовом під час Мобілізації до Збройних Сил України. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_5 призначено на посаду стрільця-помічника гранатометника стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти стрілецького батальйону управління військової частини НОМЕР_1 .

Солдат ОСОБА_5 , будучи обізнаним із вище зазначеними вимогами законодавства, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів та начальників, за відсутності законних підстав та поважних причин, в умовах воєнного стану, 15.12.2023 вчасно не з`явився до розташування військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) з лікувального закладу та незаконно, без поважних причин, перебуває поза її розташуванням по теперішній час, цим самим проводить службовий час на власний розсуд, не пов`язуючи його із проходженням військової служби, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України - нез`явлення військовослужбовця вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

05.12.2024 відносно ОСОБА_5 , було складено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та у той же день вказане повідомлення про підозру вручено ОСОБА_5 у передбачений законом спосіб.

Також, 05.12.2024 ОСОБА_5 було вручено повістки про виклик до П`ятого слідчого відділу на 11, 12 та 13 грудня 2024 року.

11, 12 та 13 грудня 2024 року ОСОБА_5 за викликом до П`ятого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Львові (м. Івано-Франківськ, вул. Василіянок, 6.6) не з`явився, про причини неявки не повідомив.

17.12.2024постановою слідчого у кримінальному провадженні підозрюваного оголошено в розшук.

З метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, запобігання продовженню злочинної діяльності та визначеним законодавством ризикам виникла необхідність в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спроб: переховуватися від органу досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється.

Така потреба обумовлена наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_5 слідчому судді зазначив, що після отримання поранення він самовільно залишив госпіталь та поїхав додому у м. Верхньодніпровськ де і перебував до затримання. Про те, що він перебував у розшуку, він не знав. Зараз бажає продовжувати військову службу та має згоду командира військової частини. У зв`язку з цим просить залишити його вдома до направлення до військової частини.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши думку учасників судового засідання, доходжу наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому слідчий суддя зазначає, що згідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Частина 2 ст.183 КПК України зазначає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно повідомлення про підозру від 05.12.2025 ОСОБА_5 05.12.2024 повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за яке передбачене покарання до 10 років позбавлення волі.

Слідчим суддею взято до уваги вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_5 злочину, а саме: матеріали службового розслідування, протоколи допитів свідків.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання або зміну запобіжного заходу окрім наявності ризиків, слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі, тяжкість покарання, що загрожує особі в разі визнання її винуватою у вчиненні злочину, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання в тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність судимостей, тощо.

Так, слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні навмисного, тяжкого злочину проти порядку несення військової служби, вчинене в умовах воєнного стану, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі від п`яти до десяти років, розлучений, має неповнолітню дитину, яка проживає з матір`ю, отже не має тісних соціальних зв`язків, офіційно не працює, отже не має постійного доходу, є військовослужбовцем, однак, у зв`язку із самовільним залишенням військової частини, військова служба призупинена, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, однак притягався до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП, через ухилення від органів досудового розслідування був оголошений у розшук.

Отже, слідчий суддя вважає, що з огляду на тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватим у вчиненні злочину, та встановлені обставини переховування від правоохоронних органів, наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України у виді можливості переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. При цьому слідчим суддею не встановлено обставин, які б стримували підозрюваного від порушення покладених на нього процесуальних обов`язків.

Крім того, слідчий суддя вважає доведеними ризики, передбачені п. 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що свідками у кримінальному провадженні є військовослужбовці, які перебували у службовій залежності від підозрюваного, що створює реальну можливість незаконного впливу на них з метою зміни або спотворення показань.

З урахуванням тяжкості інкримінованого злочину та суворості можливого покарання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність і ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливості перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, у тому числі шляхом узгодження позицій, впливу на хід досудового та/або судового розгляду та створення штучних перешкод для встановлення істини у справі.

Крім того, зважаючи на характер та обставини злочину, в якому підозрюється ОСОБА_5 , останній може вчинити інше військове кримінальне правопорушення.

Таким чином, відповідно до пункту 5 частини 1 статті 177 КПК України, існує обґрунтований ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення.

Згідно ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті. Таким чином, встановивши наявність ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя не може застосувати менш суворіший запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

На підставі викладеного, слідчий суддя доходить висновку, що у судовому засіданні доведені обставини наявності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення і наявність ризиків переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

А тому до ОСОБА_5 слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Водночас, Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішеннях вказував на те, що обґрунтовуючи неможливість обрання інших альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою, суд повинен послатися на ті чи інші конкретні обставини, як цього вимагає пункт 3 статті 5 Конвенції (рішення у справі «Осипенко проти України»).

У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (рішення у справі "Вренчев проти Сербії" п.76).

Автоматична відмова в застосуванні застави без здійснення судового контролю є несумісною з вимогами пункту 3 статті 5 Конвенції (рішення у справі "S.B.C. v. the UK" п.п.23-24).

Беручи до уваги вищевказану практику ЄСПЛ, а також вимоги ст.183 КПК України, яка наділяючи слідчого суддю, суд дискреційними повноваженнями щодо питання стосовно визначення застави, водночас зобов`язує слідчого суддю, суд визначити розмір застави при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також враховуючи дані про особу обвинуваченого, слідчий суддя вважає, що ОСОБА_5 у даному випадку можливо визначити заставу.

Згідно з ч.4 ст.182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

При цьому, виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб виключити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

За змістом ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави, зокрема, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи ступінь тяжкості інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, майновий стан обвинуваченого, інші обставини, передбачені ст.178 КПК України, слідчий суддя вважає, що застава у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, здатна забезпечити виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

За таких обставин, до ОСОБА_5 слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в порядку, передбаченому ч.3 ст.183 КПК України, а також покладенням на нього відповідних процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 132, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, 126-1 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвала слідчого судді діє 60 днів до 14.02.2026 включно та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Для утримання під вартою підозрюваний ОСОБА_5 підлягає направленню до гауптвахти.

Одночасно визначити розмір застави ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у межах 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 1 січня 2025 року) в сумі 121120 гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу.

Підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у разі внесення застави, наступні обов`язки: - прибувати до слідчого, прокурора та/або суду за першою вимогою; - не відлучатися з м. Верхньодніпровська без дозволу слідчого, прокурора та/або суду; - повідомляти слідчого, прокурора та/або суд про зміну свого місця проживання, роботи; - утримуватися від спілкування зі свідками у вказаному кримінальному провадженні.

Визначити строк дії обов`язків у разі внесення застави до 14.02.2026 (включно).

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі гауптвахти.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Роз`яснити, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, та/або суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1