Справа № 720/2842/25
Провадження № 1-кп/720/90/26
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2026 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6

представника потерпілих ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Новоселиця кримінальне провадження № 0000612 від 28 липня 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, українки, із вищою освітою, розлученої, маючої на утриманні одну малолітню дитину, працюючої інспектором сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 4 (м. Герца) Чернівецького районного управління поліції ГУНП в Чернівецькій області, раніше не судимої, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286-1 ч. 3 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

28 липня 2025 року близько 01 години 45 хвилин водій ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, чим заздалегідь позбавила себе можливості правильно оцінювати дорожню обстановку і координувати свої дії, керуючи автомобілем марки «Volkswagen Tiguan», реєстраційний номер НОМЕР_1 Республіки Іспанія, рухалась по вул. Центральній у м. Новоселиця Чернівецького району Чернівецької області в напрямку с. Маршинці Чернівецького району Чернівецької області, при цьому перевозила в салоні автомобіля в якості пасажирів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , та ОСОБА_11 ..

Наближаючись до перехрестя вулиць Центральна та Короленка у м. Новоселиця Чернівецького району Чернівецької області та проїжджаючи ділянку автодороги із заокругленням вліво по напрямку її руху, водій ОСОБА_8 в порушення вимог п. 12.4 ПДР, який безпосередньо перебуває у причинному зв`язку з наслідками, а також п.п. 1.5, 2.3 (б) та 2.9 (а), 12.1, 12.2, які сприяли порушенню вимог, встановлених Правилами дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10.10.2001 року та ведених в дію з 01.01.2002 року, проявила неуважність до дорожньої обстановки та самовпевненість у своїх діях, неправильно застосувала прийоми керування транспортним засобом, допустила виїзд керованого нею автомобіля за межі проїзної частини дороги вправо, де допустила зіткнення із нерухомою перешкодою у вигляді бетонної огорожі.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, пасажирці ОСОБА_12 спричинено смерть, яка настала від тілесних ушкоджень у вигляді забійної рани в лобно-тім`яній ділянці справа, крововиливу в лобно-тім`яній ділянці справа, переломів кісток основи та склепіння черепа справа, крововиливів під м`яку оболонку в лобній ділянці справа, крововиливів в потиличній ділянці лівої гемісфери головного мозку, крововиливів по центрально-задній частині мозочка, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень та перебувають у причинному зв`язку з настанням смерті.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_8 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 286-1 ч. 3 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_12 ..

Обвинувачена ОСОБА_8 винною себе визнала повністю і показала, що вона працювала інспектором сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 4 (м. Герца) Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області. Ввечері 28 липня 2025 року в поза робочий час вона була на дні народженні в ресторані «Мока», який розташований в с. Маршинці Чернівецького району, де вживала алкогольні напої. Після закриття вказаного закладу, вона разом із ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вирішили продовжити відпочинок та ще вжити спиртних напоїв, у зв`язку із чим вона керуючи автомобілем марки «Volkswagen Tiguan», реєстраційний номер НОМЕР_1 Республіки Іспанія, разом із вказаними пасажирами поїхали в магазин АТБ, де купили пляшку віскі «Jim Beam Apple», яку в послідуючому розпили на АЗС «Стелс», яка розташована в м. Новоселиця Чернівецького району. Близько 01 години 45 хвилин вони вирішили поїхати до дому, у зв`язку зі чим вона знову сіла за кермо та керуючи автомобілем марки «Volkswagen Tiguan», реєстраційний номер НОМЕР_1 Республіки Іспанія, разом із пасажирами ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , та ОСОБА_11 направились по вулиці Центральній зі сторони АЗС «Стелс» в напрямок центра м. Новоселиця. В автомобілі на пасажирському сидінні справа знаходилась ОСОБА_10 , позаду зліва знаходилась ОСОБА_11 , а позаду справа перебувала ОСОБА_9 .. На вулиці йшов дощ та була погана видимість. Наближаючись до Новоселицької харчосмакової фабрики, вона з незрозумілих причин втратила керування автомобілем, внаслідок чого допустила виїзд керованого нею автомобіля за межі проїзної частини дороги вправо, де допустила зіткнення з бетонною огорожею харчосмакової фабрики, в результаті чого втратила свідомість. Після того як прийшла до тями в лікарні, вона дізналась, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажирка ОСОБА_9 померла. У вчиненому щиро розкаялась, добровільно відшкодувала потерпілим шкоду в сумі 8000 євро.

Потерпіла ОСОБА_6 показала суду, що вона є мамою померлої ОСОБА_9 , яка в свою чергу самостійно утримувала та виховувала двох неповнолітніх доньок. Всі вони проживали разом в одному господарстві в с. Маршинці Чернівецького району. Ввечері 28 липня 2025 року ОСОБА_12 пішла на святкування дня народження своєї подруги в ресторан «Мока», який розташований в даному ж селі. Вночі їй передзвонили та повідомили, що донька потрапила в дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок чого померла. Обвинуваченою було відшкодовано їй 8000 євро. Проте, вона вважає, що дана сума не компенсує повністю матеріальну та моральну шкоду внаслідок вчиненого злочину та смерті її доньки. Завдану їй шкоду вона оцінює в розмірі 100 тисяч євро. Зауважила, що внаслідок смерті ОСОБА_12 без материнської турботи залишились дві неповнолітні доньки, яких померла виховувала та утримувала сама. Тому, просила покарати обвинувачену суворо за законом, позбавивши її волі.

Аналогічні покази дала потерпіла ОСОБА_5 , яка є сестрою померлої ОСОБА_12 ..

Враховуючи, що обвинувачена свою вину визнала повністю, суд з урахуванням думки учасників судового розгляду в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України вважає недоцільним дослідження інших доказів про вищевказані обставини справи, оскільки такі обставини ніким не оспорюються.

Суд, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, вважає, що вина обвинуваченої в порушення п. 12.4 ПДР, який безпосередньо перебуває у причинному зв`язку з наслідками, а також п.п. 1.5, 2.3 (б) та 2.9 (а), 12.1, 12.2, які сприяли порушенню вимог, встановлених Правилами дорожнього руху України, що спричинило смерть ОСОБА_12 повністю доведена та її дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ст. 286-1 ч. 3 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілої.

При вирішенні питання про призначення покарання суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступень тяжкості вчиненого злочину, дані про винну особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, суд враховує, що обвинувачена вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується по місцю роботи та проживання, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебувала, добровільно відшкодувала частину завданої шкоди потерпілим, має на утриманні одіну малолітню дитину, внаслідок ДТП сама постраждала, у зв`язку із чим перебувала на лікуванні із діагнозом синтезований, повільно-консолідуючий поперечний перелом с/3 правої стегнової кістки інтрамедулярним блокованим фіксатором, синтезований консолідуючий перелом тіла правої ключиці пластиною з кутовою стабільністю та гвинтами,

Суд відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України визнає обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та її щире каяття, яке виразилось у тому, що вона повністю визнала свою вину та жалкує про скоєння нею злочину, засуджує свою протиправну поведінку та в процесі судового розгляду справи давала правдиві показання, які посприяли органам правосуддя встановити істину по справі.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Положеннями ч. 2 ст. 50 КК встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання воно має ґрунтуватися, зокрема, на принципах індивідуалізації та справедливості. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Призначене судом покарання має відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливати з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року.

Призначаючи міру покарання обвинуваченому, суд виходить з того, що у відповідності до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" при призначенні покарання за ст. 286 КК України суд має врахувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, особу винного, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

В даному провадженні окрім вищезазначених обставин, суд враховує ступень тяжкості злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, який хоча і є необережним, однак відноситься до категорії тяжких та за його вчинення, передбачене безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років; суспільну небезпеку вчиненого обвинуваченою протиправних дій, які виразились у керуванні автомобілем в стані алкогольного сп`яніння та прояві злочинної самовпевненості у своїх діях, наслідком яких стало заподіяння багаточисельних тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_12 , від яких вона померла на місці пригоди.

Тим самим, внаслідок скоєного злочину було спричинено смерть потерпілій ОСОБА_12 , тобто посягання на одне з найцінніших благ людини, що в кінцевому результаті призвело до непоправимих безповоротних наслідків свавільного позбавлення життя іншої особи.

Слід звернути увагу на той факт, що внаслідок смерті ОСОБА_12 без материнської турботи залишились її двоє неповнолітніх дітей, які знаходилися на її утриманні та вихованні, а також на те, що обвинувачена вчинила злочин внаслідок керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння будучи працівником поліції, тобто будучи обізнаною про характер та ступень відповідальності за дані дії, свідомо сіла за кермо автомобіля в стані алкогольного сп`яніння, що тільки свідчить про її підвищену суспільну небезпеку для суспільства.

Тим більше, що обвинувачена як інспектор сектору реагування патрульної поліції зобов`язана була дотримуватися норм поведінки та не допускати порушень у позаробочий час, оскільки її поведінка має відповідати високим стандартам доброчесності, підтримувати довіру суспільства до поліції, так як її статус вимагає бездоганності в дотриманні законів та громадського порядку.

Враховуючи у сукупності дані про особу обвинуваченої, ступень тяжкості та характер скоєного злочину, який був вчинений обвинуваченою будучи працівником поліції в стані алкогольного сп`яніння, що свідчить про його підвищену небезпеку для суспільства, обставини, які пом`якшують та обтяжують її покарання, а також позицію потерпілих, які висловилися про призначення обвинуваченій найсуворішого покарання, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченої неможливе без позбавлення волі.

При цьому суд наголошує на недопустимість вибірковості правосуддя в залежності від соціального становища та роду занять, тобто застосовування закону однаково до всіх, без упереджень, дискримінації чи особливого ставлення до сторін, що гарантується принципами рівності перед законом, верховенства права та доступу до правосуддя, підкреслюючи неприпустимість будь-яких форм упередженості чи фаворитизму в судовій системі (ст.ст. 8, 10, 21 КПК України).

Визнаючи строк покарання, суд враховує індивідуальний ступень суспільної небезпечності скоєного обвинуваченою кримінального правопорушення, а тому знаходить обґрунтованим доводи прокурора щодо запропонованої міри покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 286-1 КК України, яке за своїм розміром здатне сприяти виправленню обвинуваченої та попередженню скоєння нею нових правопорушень, а також запобігти вчиненню аналогічних злочинів іншими особами.

Приймаючи до уваги, що обвинувачена вперше притягується до кримінальної відповідальності, вину повністю визнала та у вчиненому щиро розкаялася, активно сприяла розкриттю злочину та добровільно частково відшкодувала завдану шкоду, позитивно характеризується та має на утриманні малолітню дитину, внаслідок злочину сама постраждала, а також відсутність обставин, які обтяжують її покарання, суд вважає за доцільне призначити їй міру покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Одночасно, суд вважає безпідставними доводи сторони захисту щодо застосування до призначеного покарання обвинуваченій вимог ч. 1 ст. 69 КК України та переходу до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 3 ст. 286-1 КК України, у виді пробаційного нагляду.

Так, застосовуючи положення ст. 69 КК України, суд повинен не просто встановити наявність кількох обставин, які пом`якшують покарання, а з урахуванням особи винного умотивувати, яким чином такі обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами кримінального правопорушення, поведінкою особи під час його вчинення та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку кримінального правопорушення та/або небезпечність винуватої особи.

При визначенні поняття та змісту обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд має виходити із системного тлумачення статей 66 та 69 КК України і тих статей Особливої частини Кодексу, що визначають певні обставини як ознаки привілейованих складів кримінальних правопорушень, що істотно зменшують їх суспільну небезпечність, наслідком чого є зниження ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Ці обставини у своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим. При цьому, призначаючи засудженому більш м`який вид покарання, аніж встановлений санкцією статті (частини статті) Особливої частини КК, суд має належно обґрунтувати, що саме цей захід примусу дозволить досягти ключової мети покарання, а саме виправлення винної особи та запобігання вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Отже, суди зобов`язані встановити не лише наявність цих обставин, а й обґрунтувати, яким чином такі пом`якшуючі обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Встановлення лише факту наявності не менше двох пом`якшуючих обставин не може автоматично тягнути застосування ст. 69 КК України.

Санкція ст. 286-1 ч. 3 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років.

Слід зазначити, що законодавець виділив підвищену суспільну небезпечність порушення правил безпеки дорожнього руху особами, які керують транспортними засобами в стані сп`яніння, та посилив відповідальність для таких осіб у ст. 286-1 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачена вчинила злочин, передбачений ст. 286-1 ч. 3 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, будучи поліцейською грубо порушила вимоги правил дорожнього руху в стані алкогольного сп`яніння, який більше ніж в 7 разів перевищував допустиму норму для цього стану (1,45 проміле етилового спирту в крові), внаслідок чого потерпілий ОСОБА_12 була заподіяна смерть.

За таких конкретних обставини вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення, а також відомостей про її особу, суд вважає, що наявність пом`якшуючих покарання обставин у вигляді щирого каяття та активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення, не вказують на те, що перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції частини 3 статті 286-1 КК України, в цьому випадку у виді пробаційного нагляду, не забезпечить досягнення мети покарання та виправлення обвинуваченої ОСОБА_8 ..

Інші відомості про особу обвинуваченої, які з позитивного боку характеризують її особу, не вказують на достатність та співмірність призначення їй покарання у виді пробаційного нагляду, який є невідповідним тяжкості кримінального правопорушення та її особі через м`якість.

Таким чином, судом не встановлено переконливих доводів щодо застосування вимог ст. 69 КК України, що узгоджується із позицією Верховного Суду у застосуванні тотожних правовідносин в постанові від 03 червня 2025 року, справа № 170/667/21, провадження № 51-2473км22.

З досудової доповіді органу пробації від 19 грудня 2025 року, складеної в порядку ст. 314-1 КПК України з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинувачену, вбачається, що імовірність вчинення нею повторного правопорушення середня, ризик небезпеки його для суспільства оцінюється як середній, що на думку органу пробації свідчить про необхідність призначення покарання в межах санкції статті інкримінованого кримінального правопорушення та про можливість виправлення обвинуваченої без ізоляції від суспільства.

Однак, суд не погоджується із даним висновком органу пробації в частині можливості виправлення обвинуваченої без ізоляції від суспільства, оскільки вимоги ст. 75 КК України щодо даного злочину не застосовується, а тому в цій частині досудова доповідь є недостатньо обґрунтованою.

Крім цього, зважаючи на тяжкі непоправні наслідки в результаті порушення обвинуваченою правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть особи, суд вважає за необхідне призначити їй додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Обрану обвинуваченій міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу необхідно залишити попередню заставу.

Оскільки, в матеріалах справи відсутні докази, які можуть свідчити про ухилення обвинуваченої від виконання своїх процесуальних обов`язків, суд вважає за необхідне після набрання вироком законної сили внесену заставу повернути заставодавцю.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 слід рахувати з моменту її затримання в даному кримінальному провадженні для поміщення до установи відбуття покарань, після звернення даного вироку до виконання.

При цьому, їй слід зарахувати в строк відбуття покарання період попереднього ув`язнення та перебування під вартою в приміщенні спеціальної палати (ізолятора) з 21 серпня 2025 року по 25 серпня 2025 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Долю речових доказів у справі слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України, а згідно ст. 124 КПК України з обвинуваченої на користь держави слід стягнути судові витрати у справі на залучення експертів. Цивільний позов не заявлений.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати винуватою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286-1 ч. 3 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 слід рахувати з моменту її затримання в даному кримінальному провадженні для поміщення до установи відбуття покарань, після звернення даного вироку до виконання, зарахувавши в строк відбуття покарання період її попереднього ув`язнення з 21 серпня 2025 року по 25 серпня 2025 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишити заставу.

Після набрання вироком законної сили внесену заставу за ОСОБА_8 в розмірі 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень повернути заставодавцю ОСОБА_13 .

Речові докази по справі:

- автомобіль марки «Volkswagen Tiguan», реєстраційний номер НОМЕР_1 Республіки Іспанія, який знаходиться на зберіганні на території п`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Чернівці) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Хмельницькому, що за адресою м. Чернівці, вул. А.Кравса, 1, після набрання вироком законної сили, повернути власнику або законному володільцю, знявши з нього арешт накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29 липня 2025 року;

- порожню скляну пляшку алкогольного напою «Jim Beam Apple» ємністю 0,5 л, що знаходиться на зберіганні в камері зберігання речових доказів п`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Чернівці) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Хмельницькому, що за адресою м. Чернівці, вул. А.Кравса, 1, після набрання вироком законної сили, знищити;

- подушку безпеки з керма автомобіля «Volkswagen Tiguan», реєстраційний номер НОМЕР_1 Республіки Іспанія, яку вилучено та упаковано у паперовий конверт, який опечатано з пломбою NPU-0195469; чохол керма, який вилучено та упаковано у паперовий конверт, який опечатано з пломбою NPU-0195470; модуль керування системою безпеки автомобіля марки «Volkswagen Tiguan», який вилучено та поміщено в спецпакет №PSP2247094; електролампи з лівої сторони автомобіля (ближнього, дального світла фар, протитуманних фар), які поміщено в спецпакет №FPS5004131 та електролампу правої фари дального світла, яку поміщено в спецпакет №FPS5004132, що знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів п`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Чернівці) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Хмельницькому, що за адресою м. Чернівці, вул. А.Кравса, 1, після набрання вироком законної сили, повернути власнику або законному володільцю автомобіля «Volkswagen Tiguan», реєстраційний номер НОМЕР_1 Республіки Іспанія;

- змив з поверхні важеля перемикання передач, що поміщено в паперовий конверт, який опечатаний на скріплений пломбою №NPU-0195471, та знаходиться на зберіганні в камері зберігання речових доказів п`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Чернівці) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Хмельницькому, що за адресою м. Чернівці, вул. А.Кравса, 1, після набрання вироком законної сили, знищити.

Стягнути з обвинуваченої ОСОБА_8 на користь держави судові витрати за проведення судових експертиз по справі в розмірі 28317 (двадцять вісім тисяч триста сімнадцять) гривень 30 копійок.

На вирок може бути подана апеляція до Чернівецького апеляційного суду через райсуд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а засудженою в той же строк з дня вручення копії вироку.

Суддя ОСОБА_1