провадження № 1-кс/753/3617/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" грудня 2025 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 , з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві клопотання прокурора Дарницької окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Краматорськ Донецької обл., українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуваючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, за матеріалами кримінального провадження відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0004029 від 06.11.2025 року року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.296, ч.4 ст.186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Дарницької окружної прокуратури м.Києва за правилом ч.4 ст.176, ч.6 ст.199 КПК України до початку підготовчого судового засідання звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі тридцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб до ОСОБА_4 за матеріалами кримінального провадження відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0004029 від 06.11.2025 року року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.296, ч.4 ст.186 КК України, посилаючись на сталі та триваючі ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування обвинуваченим від органу досудового розслідування та/або суду, незаконий вплив на потерпілого, свідків у даному кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення, які не зменшились порівняно із застосованим слідчим суддею запобіжним заходом у вигляді тримання під вартою на час дії досудового розслідування, дія якого завершується 04.01.2026 року, й відсутність підстав для продовження застосування більш м`якого запобіжного заходу з огляду на його недієвість.

Вважає, що ризик переховування від органів досудового розслідування та суду свідчить про обізнаність обвинуваченого про міру покарання за інкриміновані йому злочини, а саме позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, яке йому загрожує у випадку засудження. Обвинувачений, розуміючи, що вчинив злочин, який відноситься до категорії тяжких, з метою уникнення можливого покарання, може переховуватися від суду.

Наявний ризику того, що обвинуваченийможе незаконно впливати на потерпілого, свідків в цьому кримінальному провадженні з метою зміни ними показів про обставини злочину та створення перешкоди у встановленні усіх обставин скоєного кримінального правопорушення та дотримання вимог ст.23 КПК України в судовому засіданні. Потерпілий, свідки надають покази, які у своїй сукупності підтверджують вину обвинуваченогоу вчинені злочину, тому з метою уникнення відповідальності, або її пом`якшення з боку обвинуваченогоможе здійснюватися незаконний вплив на них.

Й на підтвердження наявності ризику вчинення обвинувачениміншого кримінального правопорушення, вказує на те, що такий не має постійного джерела доходу, проживає в м.Києві без місця реєстрації, й враховуючи вказані обставини, характер інкримінованого злочину, особу обвинуваченого, є всі підстави вважати, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, не буде діявим, завідсутності будь-яких переконливих відомостей або застережень, які б унеможливлювали перебування його під вартою.

У відповідності до ч.4 ст.176, п.1 ч.3 ст.199 КПК України прокурор вважає, що заявлені ризики не зменшились, є триваючими, а зважаючи на те, що 07.11.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, й08.11.2025 року слідчим суддею йому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 04.01.2026 року включно,30.12.2025 року такому підозрюваному повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст.296, ч.4 ст.186 КК України, й 30.12.2025 року відносно нього скеровано обвинувальний акт до суду для розгляду справи по суті, наявні підстави для застосування ч.4 ст.176, ч.6 ст.199 КПК України, до початку підготовчого судового засідання, щодо продовження строку тримання під вартою з правом на внесення застави, оскільки ризики невиконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків продовжують існувати.

На виконання вимог п.1 ч.3 ст.199 КПК України прокурор зазначає про обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.

Так, строк дії запобіжного заходу обраного ОСОБА_4 закінчується 04.01.2026 року, однак 30.12.2025 року відносно нього скеровано обвинувальний акт до суду для розгляду справи по суті, який потребує часу до підготовчого судового засідання, об`єм матеріалів кримінального провадження, кількість обвинувачених, особа ОСОБА_4 , злочин, який ним вчинений, його роль у злочині, створюють ознаки наявних ризиків переховування таким обвинуваченим від суду, незаконий вплив на потерпілого, свідків у даному кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення, які не зменшились порівняно із застосованим слідчим суддею запобіжним заходом у вигляді тримання під вартою на час дії досудового розслідування, дія якого завершується 04.01.2026 року, та наявність всі підстав вважати, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, не буде діявим.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання, вважаючи мету і підстави продовження застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підготовчого судового засідання, обґрунтованими та такими, що дають право слідчому судді на його продовження, посилаючись на ризики, визначені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, правила ст.ст.176, 199 КПК України.

Захисник у судовому засіданні вказав про необгрунотованість прокурором клопотання щодо наявності ризиків й просив застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід - домашній арешт у нічний час доби, вважаючи, що досудове розслідування завешено, свідки допитані, й підстав для тримання під вартою обвинувачуваного немає.

Підозрюваний підтримав позицію захисника, вважаючи, що матиме належну процесуальну поведінку на стадії до підготовчого судового засідання та розгліду справи по суті.

Вивчивши клопотання та матеріали, додані до клопотання, з`ясувавши думку осіб, що приймали участь у його розгляді, зокрема, міркування прокурора щодо доведеності наданими слідчому судді доказами обставин, передбачених ч.3 ст.199 КПК України, думку обвинуваченого, його захисника, проаналізувавши надані стороною обвинувачення докази обвинувачення, обставини, зазначені у ч.3 ст.199 КПК України, у їх сукупності з наданим до клопотання обвинуваченням, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду.

Відповідно до ч.ч.4, 5 ст.199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора (ч.4 ст.176 КПК України).

Відповідно до ч.6 ст.199 КПК України у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

З клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що у провадженні СВ Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві перебувало кримінальне провадження відомості про якевнесено до ЄРДР за № 0004029 від 06.11.2025 року року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.296, ч.4 ст.186 КК України.

06.11.2025 року о 19.19 год. ОСОБА_4 затримано на підставі ст.208 КПК України.

07.11.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, й08.11.2025 року слідчим суддею йому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 04.01.2026 року включно,30.12.2025 року такому підозрюваному повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст.296, ч.4 ст.186 КК України, й 30.12.2025 року відносно нього скеровано обвинувальний акт до суду для розгляду справи по суті.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.296, ч.4 ст.186 КК України, зокрема, у вчиненні грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю (хуліганство), вчинене за попередньою змовою групою осіб (ч.2 ст. 296 КК України),а токож у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненого в умовах воєнного стану (ч. 4 ст. 186 КК України).

Обвинувачення у вчиненні ОСОБА_4 злочинів, передбачених ч.2 ст.296, ч.4 ст.186 КК України, обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами у їх сукупності.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року вимога розумності підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування.

При цьому правильність кваліфікації дій особи, так само як і наявність чи відсутність в її діях складу злочину вирішуються виключно вироком суду та не підлягають вирішенню слідчим суддею.

Описана у обвинуваченні фабула злочинів у сукупності з наданими прокурором поясненнями та матеріалами кримінального провадження, доданими до клопотання, на даному етапі провадження дає слідчому судді можливість дійти висновку про наявність ознак злочинів, передбачених ч.2 ст.296, ч.4 ст.186 КК України, зокрема, грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю (хуліганство), вчинене за попередньою змовою групою осіб (ч.2 ст. 296 КК України),а токож відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений в умовах воєнного стану (ч.4 ст.186 КК України), в діях ОСОБА_4 .

Обвинувачення ОСОБА_4 ґрунтується на відомостях, що об`єктивно пов`язують його із обумовленими кримінальними правопорушеннями.

Таким чином, дослідженими в судовому засіданні доказами обґрунтовано можливу причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінальних правопорушень (ч.2 ст.296, ч.4 ст.186 КК України), що може слугувати підставою для продовження застосування до нього заходів забезпечення кримінального провадження на підставі поданих стороною обвинувачення до клопотання матеріалів.

Слід враховувати, що досудове розслідування завершено, 30.12.2025 року обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 скеровано до суду для розгляду справи по суті, тому лише на підставі розумної та об`єктивної оцінки отриманих доказів слідчий суддя визначає, чи виправдовують вони в своїй сукупності факт судового провадження та чи дозволяють встановити причетність особи до вчинення кримінального правопорушення, яка є вірогідною та достатньою для продовження застосування щодо неї заходу забезпечення кримінального провадження.

Слідчий суддя вважає, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.296, ч.4 ст.186 КК України, зокрема, у вчиненні грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю (хуліганство), вчинене за попередньою змовою групою осіб (ч.2 ст. 296 КК України),а токож у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненого в умовах воєнного стану (ч.4 ст.186 КК України), за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10років, що згідно ст.12 КК України, є тяжким злочином.

Застосовуючи 08.11.2025 року найсуворіший запобіжний захід при його обранні, слідчий суддя вважав доведеним слідчим існування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування підозрюваним від органу досудового розслідування та/або суду, незаконий вплив на представника потерпілого, свідків у даному кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.296, ч.4 ст.186 КК України, а також ризиків, дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, що зазначені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, й ці ризики не зменшились, вони є триваючими й виправдовують подальше тримання такого обвинуваченого під вартою до підготовчого судового засідання відповідно до привила ч.4 ст.176, ст.199 КПК України, що є підставою для продовження застосування щодо нього такого запобіжного заходу.

Метою продовження застосованого до такого обвинуваченого запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, серед яких доведені прокурорм: переховування від органу досудового розслідування та/або суду, незаконий вплив на потерпілого, свідків у даному кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення, які не зменшились порівняно із застосованим слідчим суддею запобіжним заходом у вигляді тримання під вартою, адже усвідомлення обвинуваченим невідворотності реального покарання, а також тяжкості покарання у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 10 років спонукатиме такого до переховування від суду. Допитані потерпілий, свідки є важливими для сторони обвинувачення і встановлення істини у кримінальному провадженні, а обвинуваченому відомо їх місце проживання, тому ним може бути здійснений тиск на останніх з метою полегшення свого становища та зміни показів на свою користь. Й за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення ним зазначених дій.

Так, він може незаконно впливати на потерпілого, свідків з метою зміни ними показів про обставини злочину та створення перешкоди у встановленні усіх обставин скоєного кримінального правопорушення та дотримання вимог ст.23 КПК України в судовому засіданні, адже показання свідків мають вирішальне значення для повного, всебічного та об`єктивного досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження, а вплив на них матиме негативні наслідки для строни обвинувачення та може перешкодити досягненню мети кримінальної відповідальності.

Перевіряючи наявність ризику впливу обвинуваченого на потерпілого, свідків, суд ураховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно, шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Водночас, суд зможе обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманими у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто, якщо свідки допитувалися на стадії досудового розслідування слідчим суддею.

Цей незаконний виплив може стосуватись як свідків, які безпосередньо вказують на обвинувачених як на осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення, так і свідків, які можуть надати показання щодо інших важливих обставин кримінального провадження.

На даний час судове слідство у даному кримінальному провадженні ще не розпочато, свідки не допитані.

З огляду на це, слідчий суддя дійшов висновку, що наразі ризик незаконного впливу на потепрілого, свідків належним чином обґрунтований та підтверджений, й також враховує, що метою продовження запобіжного заходу є забезпечення дієвості кримінального провадження, тобто досягнення його завдань, що можливо досягнути лише за умови нівелювання ризиків кримінального провадження.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (стаття 2 КПК України).

Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів, а ризик тиску на свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу (Jarzynski v.Poland (Яжинський проти Польші) §43).Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev проти Молдови, § 58).

Обговорюючи питання наявності ризиків щодо переховування обвинуваченим від органів досудового розслідування й суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, то їх існування є цілком ймовірним.

З урахуванням встановлених ризиків кримінального провадження, на цьому його етапі застосування запобіжного заходу до обвинуваченого є об`єктивно необхідним з метою досягнення дієвості відповідного кримінального провадження і забезпечення їх належної процесуальної поведінки.

Враховуючи те, що заявлені ризики не зменшилися і не перестали існувати, менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити їх уникнення та забезпечення покладених на обвнуваченого обов`язків, та вони є триваючими, таке клопотання вказує на його обгрунтованість.

Щодо питання уникнення наявним ризикам шляхом застосування іншого запобіжного заходу не пов`язаного з тримання особи під вартою (більш м`якого), то у світлі факторів пов`язаних з особою обвинуваченого, його моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками, вважає недостатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання обгрунтованим прокурором триваючим ризикам, а тому позицію сторони захисту слідчий суддя відхиляє, як необґрунтовану й недоведену.

Підстави, які б свідчили про неможливість продовження утримання обвинуваченого в установах попереднього ув`язнення за станом здоров`я, не встановлені.

Враховуючи наведені сторонами доводи у сукупності, відомості про особу обвинуваченого, відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, слідчий суддя констатує, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з право внесення застави здатний запобігти встановленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого. Такий запобіжний захід буде достатнім для запобігання реалізації встановлених ризиків, а також відповідатиме інтересам обвинуваченого, зокрема при реалізації ними права на працю, а отже становитиме мінімальне за цих обставин втручання у права (у разі внесення застави).

Крім того, з метою мінімізації ризиків, установлених у судовому засіданні, а також запобігання позапроцесуальній поведінці обвинуваченого, наявні підстави для покладення на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України та необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме: прибувати за кожною вимогою до суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілим з приводу обставин кримінального провадження; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

Строк дії таких обов`язків слідчий суддя визначає у межах строку дії запобіжного заходу.

З урахування сукупності викладених обставин, даних про особу обвинуваченого, злочинів, який ним вчинено, серед яких й тяжкого, в силу характеру вчиненого діяння та одночасної потереби судового розгляду, спрямованих на встановлення всіх обставин справи для забезпечення належного виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, слідчий суддя приходить до висновку про те, що прокурор довів дійсні підстави для продовження застосування найсуворішого запобіжного заходу, а саме - тримання під вартою, й вважає, що лише такий запобіжний захід забезпечить належну процесуальну поведінку вказаного обвинуваченого з урахуванням обставин правопорушення та його особи, адже обвинувачення обґрунтоване у вчиненні ним злочинів, серед яких, й тяжкого, зважаючи на вчинені ним злочини, усвідомлення наслідків покарання, може вплинути на його процесуальну поведінку - переховування від суду, незаконий вплив на потерпілого, свідків у справі, вчинення ним іншого кримінального правопорушення, зважаючи на особу обвинуваченого, який не працює, не має міцних соціальних зв"язків.

Строк тримання під вартою обвинуваченого не виходить за межі, визначені КПК України, та є необхідною мірою в ній з огляду на те, що в ході розгляду було встановлено наявність передумов, регламентованих п.п.1-3 ч.1 ст.194, ст.199 даного Кодексу, тобто строк утримання під вартою відповідає критерію розумності, який відраховується з 06.11.2015 року 19.19 год., тобто часу затримання.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів (ч.1 ст.197 КПК України).

Відповідно, зважаючи на вказані норми процесуального закону, строк дії цієї ухвали відраховувати з 31.01.2025 року 19.19 год., дія якої завершиться 01.03.2026 року о 19.19 год.

Щодо вирішення можливості застосування до такого обвинувачуваного, з урахуванням позиції прокурора, застави, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Розмір застави визначається у таких межах щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.2 ч.5 ст. 182 КПК України).

Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (ч.4 ст. 182 КПК України).

З урахуванням ч.1, п.2 ч.5 ст.182 КПК України, особи підозрюваного, його віку, ролі у вчиненні злочину та майнового стану, пропозиції прокурора щодо визначеня застави у 30 розмірах прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначити заставу у такому розмірі - тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90 840 грн. 00 коп. (3028 грн. х 30 = 90 840 грн. 00 коп.), яка буде достатньою для виконання покладених на нього обов`язків, адже розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (ч.4 ст. 182 КПК України).

Слідчий суддя вважає, що застосування тривання під вартою до такого підозрюваного, який раніше не судимий, з визначеним розміром застави, має ознаку, як впливу на його правосвідомість, усвідомлення ним наслідків його злочинних дій, так й гарантувати виконання покладених на нього обов`язків, адже визначений розмір застави не може бути завідомо непомірним для нього.

Норма статті 194 КПК України передбачає необхідність визначення обов`язків, з передбачених цією статтею, які будуть покладені на підозрюваного.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 132, 176, 177, 178, 183, 182, 186, 193, 194, 196, 197, 199, 205, 309 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Дарницької окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за матеріалами кримінального провадження відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0004029 від 06.11.2025 року року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.296, ч.4 ст.186 КК України, - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 19 год. 19 хв. 01 березня 2026 року включно, з правом внесення застави у розмірі 30 (тридцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 90 840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) грн. 00 (нуль) коп.

Строк дії ухвали слідчого судді становить 60 (шістдесят) днів і обчислюється з 19 год. 19 хв. 31 грудня 2025 року.

Ухвала слідчого судді про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 01 березня 2026 року о 19 год. 19 хв.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Застава може бути внесена як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем). Заставодавцем не може бути юридична особа державної або комунальної власності або така, що фінансується з місцевого, державного бюджету, бюджету Автономної Республіки Крим, або у статутному капіталі якої є частка державної, комунальної власності, або яка належить суб`єкту господарювання, що є у державній або комунальній власносності.

У випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду, а також виконувати наступні обов`язки до 01 березня 2026 року:

- не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

-утримуватися від спілкування з потерпілим, свідками, у даному кримінальному провадженні,

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин не повідомив про причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ: