СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/664/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2025 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі ВКЗ, в порядку спеціального судового провадження (in absentia) за відсутності обвинуваченої, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000667 від 09.03.2017 щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Варовичі Поліського району Київської області, колишній старший прокурор прокуратури Чорноморського району Автономної Республіки Крим, громадянки України, останнє відоме місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111 КК України, сторони кримінального провадження:

прокурори - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисник - ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , будучи громадянкою України, прокурором прокуратури м. Алушти Автономної Республіки Крим, призначеною на посаду наказом прокурора Автономної Республіки Крим та звільненою з вказаної посади у зв`язку з порушенням «Присяги працівника прокуратури» з позбавленням класного чину «молодший радник юстиції» на підставі наказу Генерального прокуратора України № 13дк від 01.12.2014, у порушення вимог ч. 2 ст. 19, ст. 68 Конституції України, ст. 4, ч. 1 ст. 6, ч. 1 ст. 13, 46 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-XII, нехтуючи Присягою працівника прокуратури, будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, працівником правоохоронного органу, достовірно знаючи про незаконність призначення ОСОБА_8 на посаду так званого «прокурора Республіки Крим», а також незаконного проведення на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя референдуму, достовірно знаючи, що Автономна Республіка Крим є невід`ємною частиною України, на території якої діють виключно закони України та міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, у березні 2014 року, більш точну дату та час органом досудового розслідування не встановлено, бажаючи допомогти в проведенні цієї підривної діяльності, посиленні окупації півострову та утворенні в АР Крим системи незаконних органів прокуратури Російської Федерації, погодилася на незаконну пропозицію про продовження роботи у складі прокуратури АРК, а згодом - прокуратури Республіки Крим, без підпорядкування Генеральній прокуратурі Україні.

ОСОБА_3 , перебуваючи у смт. Чорноморське АР Крим на посаді старшого прокурора прокуратури Чорноморського району Автономної Республіки Крим, достовірно знаючи, що Автономна Республіка Крим є невід`ємною частиною України, на території якої діють виключно закони України та міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, у березні - серпні 2014 року, більш точну дату не встановлено, погодилась на призначення її на посаду заступника прокурора Чорноморського району незаконно створеної прокуратури Республіки Крим, виконувала вказівки і розпорядження так званих керівників зазначеної прокуратури.

У подальшому, упродовж 2014-2024 років, перебуваючи у смт. Чорноморське АР Крим, з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на надання іноземній державі допомоги у проведенні підривної діяльності проти України, ОСОБА_3 з метою підтримки окупаційної влади, а також легітимізації законодавства Російської Федерації на території півострова, використовуючи свої службові повноваження заступника прокурора Чорноморського району незаконно створеної прокуратури Республіки Крим, яка увійшла до складу прокуратури Російської Федерації, почала здійснювати представництво інтересів держави-окупанта, а саме Російської Федерації, у судових справах, які розглядаються незаконно створеними окупаційною владою судовими органами Республіки Крим, зокрема Чорноморським районним судом так званої Республіки Крим, та за результатами розгляду яких, в порушення законодавства України, прийнято незаконні рішення іменем Російської Федерації в порядку кримінального та адміністративного судочинства, зокрема: вирок Чорноморського районного суду «Республіки Крим» № 1-111/2017 від 07.12.2017 по справі № 1-111/2017, вирок Чорноморського районного суду «Республіки Крим» № 1-20/2020 від 28.05.2020 по справі № 1-20/2020, вирок Чорноморського районного суду «Республіки Крим» № 1-67/2020 від 30.07.2020 по справі № 1-67/2020, вирок Чорноморського районного суду «Республіки Крим» № 1-119/2020 від 18.11.2020 по справі № 1-119/2020, в яких ОСОБА_3 брала участь в якості державного обвинувача; рішення Чорноморського районного суду «Республіки Крим» № 2а-500/2020 від 14.07.2020 по справі № 2а-500/2020, рішення Чорноморського районного суду «Республіки Крим» № 2а-1162/2023 від 13.12.2023 по справі № 2а-1162/2023, рішення Чорноморського районного суду «Республіки Крим» № 2-60/2024 від 24.01.2024 по справі № 2-60/2024, винесені за позовними заявами ОСОБА_3 як заступника прокурора Чорноморського району Республіки Крим.

Крім того, ОСОБА_3 , діючи добровільно та умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності України, в порушення вимог Конституції та законів України, з метою зміцнення та посилення заходів тимчасової окупації території АР Крим, діючи в інтересах Російської Федерації, неодноразово, в якості заступника та виконувача обов`язків прокурора Чорноморського району Республіки Крим, надавала роз`яснення на офіційному сайті так званого «Правительства Республики Крым» щодо застосування законодавства російської федерації на території Автономної Республіки Крим, чим забезпечила його виконання на території півострова, зокрема, 11.04.2018 - щодо застосування «Постановления Правительства Российской Федерации от 30.12.2017 № 1713», 23.04.2020 - щодо застосування Федерального закона від 21.12.2013 № 353-ФЗ, від 27.12.2018 № 554-ФЗ.

Створення та діяльність на території України правоохоронного органу іноземної держави призвели до посилення окупації півострова Крим, забезпечили належне функціонування незаконних органів.

Вказаними діями ОСОБА_3 , будучи громадянкою України, надала допомогу іноземній державі та її представникам у створенні та функціонуванні органів прокуратури російської федерації, забезпечив функціонування незаконно створених органів так званої Республіки Крим, сприяв представникам Російської Федерації у проведенні підривної діяльності проти України, що забезпечує тривалу окупацію півострова Крим.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, тобто умисного діяння, вчиненого громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України, а саме: в наданні іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

Судовий розгляд кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченої ОСОБА_3 , з наступних підстав.

Так, постановою слідчого від 30.06.2015 було оголошено розшук ОСОБА_3 , а на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 06.02.2017 надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування стосовно ОСОБА_3 .

Обвинувачена ОСОБА_3 в судові засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомленою, в спосіб, передбачений вимогами КПК України шляхом публікацій в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження (газета «Урядовий кур`єр» № 228 від 09.11.2024, № 253 від 14.12.2024, № 41 від 25.02.2025, № 60 від 21.03.2025, № 74 від 10.04.2025, № 88 від 01.05.2025, № 116 від 10.06.2025, №141 від 15.07.2025, № 200 від 01.10.2025), Інформація про виклик ОСОБА_3 також була опублікована на офіційних сайтах Святошинського районного суду міста Києва та Офісу Генерального прокурора. Так, жодних клопотань, заяв, скарг обвинувачена не подавала, у зв`язку з чим, на підставі ухвали Святошинського районного суду міста Києва від 27.03.2025, судовий розгляд даного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченої ОСОБА_3 , в порядку спеціального судового провадження (in absentia), з обов`язковою участю захисника. Суд вважає, що стороною обвинувачення, а також судом здійснені всі можливі, передбачені законом заходи щодо дотримання прав підозрюваної та обвинуваченої на захист та доступ до правосуддя, а ОСОБА_3 мала підстави усвідомлювати, що проти неї розпочато кримінальне провадження, мала отримати повідомлення про підозру, відповідні виклики до слідчого, прокурора та суду.

Захисник в судовому засіданні вказав, що обвинувачена була належним чином повідомлена про час і місце судових засідань, її прав, зокрема право на захист, не порушено.

Суд, розглянувши справу в межах пред`явленого обвинувачення, вважає загальновідомими наступні обставини.

Тимчасова окупація з боку РФ частини території України - АР Крим, яка розпочалася із збройного конфлікту, викликаного російською військовою агресією, починаючи з 20 лютого 2014 року, а також анексія з боку РФ цієї частини території України є загально відомими фактами.

Так, постановою Ради Федерації Федеральних Зборів РФ «Про використання Збройних Сил Російської Федерації на території України» від 01.03.2014 року № 48-СФ за результатами звернення Президента РФ надано згоду Президенту РФ на використання ЗС РФ на території України.

06.03.2014 Верховною Радою АР Крим прийнята Постанова «Про проведення загальнокримського референдуму». Указом Президента України від № 261/2014 від 07.03.2014 дія Постанови Верховної Ради АР Крим «Про проведення загальнокримського референдуму» від 06.03.2014 зупинена, а рішенням Конституційного Суду України № 2-рп/2014 від 14.03.2014 визнана неконституційною.

11.03.2014 постановою Верховної Ради АР Крим прийнята «Декларація», якою проголошено АР Крим «суверенною державою» - «Республікою Крим». Указом Президента України від 14.03.2014 №296/2014 дія цієї постанови Верховної Ради АР Крим була зупинена, а сама вона рішенням Конституційного Суду України від 20.03.2014 року № 3-рп/2014 визнана неконституційною.

16.03.2014 на території Автономної Республіки Крим проведено незаконний референдум, результатом якого стала тимчасова окупація території АР Крим і міста Севастополя, а також їх входження до складу Російської Федерації на правах суб`єкта федерації.

Результати «референдуму» не визнані жодною країною світу, крім Російської Федерації. Відповідно до п. 5 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН 68/262 від 27.03.2014 «Територіальна цілісність України», проведений 16.03.2014 в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі референдум не маючи законної сили не може бути основою для будь-якої зміни статусу Автономної Республіки Крим або м. Севастополя.

17.03.2014 депутатами Верховної Ради АР Крим прийнято постанову № 1745-6/14 «О независимости Крыма», згідно з якою на підставі, так званої, «Декларації про незалежність Республіки Крим», прийнятої на позачерговому пленарному засіданні Верховної Ради АР Крим 11.03.2014 та позачерговому пленарному засіданні Севастопольської міської ради 11.03.2014, створено нелегітимне державне утворення «Республика Крым».

18.03.2014 року представниками розпущеної постановою Верховної Ради України від 15.03.2014 року № 891-VII «Верховної Ради АР Крим» підписаний «Договір» між РФ та «Республікою Крим» про прийняття до РФ «Республіки Крим» та утворення у складі РФ нових суб`єктів, який 19.03.2014 рішенням Конституційного Суду РФ визнаний таким, що відповідає Конституції РФ, 20.03.2014 його ратифікувала більшістю голосів Держдума РФ, а 21.03.2014 - Рада Федерації Федеральних Зборів РФ, відтак цей «Договір» набрав чинності 21.03.2014.

21.03.2014 року прийнятий закон РФ № 6-ФКЗ, яким прийнято до РФ «Республіку Крим» та утворені в складі РФ нові суб`єкти. «Республіка Крим» вважається прийнятою до РФ з дати підписання «Договору».

19.06.2014 прийнято закон РФ №154-ФЗ про створення судів РФ на територіях Республіки Крим та міста Севастополя.

Верховною Радою України 15.04.2014 року прийнято Закон України №1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», за яким перебування підрозділів ЗС РФ на території України з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, а також всупереч міжнародно-правовим актам, визнано окупацією частини території суверенної держави Україна, а територію АР Крим, відповідні води, територіальне море України, територію виключної (морської) економічної зони України, а також повітряний простір над цими територіями визнано тимчасово окупованими територіями України внаслідок збройної агресії з боку РФ.

В подальшому, Резолюціями 72/190 від 19.12.2017, 73/194 від 17.12.2018 та 74/168 від 18.12.2019 «Положення в області прав людини в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі (Україна)», Генеральна Асамблея ООН вчергове засудила нинішню тимчасову окупацію Російською Федерацією частини території України - Автономної Республіки Крим та міста Севастополя.

Крім того, Верховною Радою України 21.04.2015 року прийнято Постанову № 337-VIІI «Про Заяву Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків», згідно з якою констатовано початок такої агресії з боку РФ на території АР Крим 20 лютого 2014 року, яка завершилася воєнною окупацією та подальшою незаконною анексією цієї частини території України.

Крім того, суд, безпосередньо дослідивши надані стороною обвинувачення наступні докази, встановив наступне.

Наказом прокурора АР Крим ОСОБА_3 призначено на посаду старшого прокурора прокуратури Чорноморського району Автономної Республіки Крим. Наказом Генерального прокурора України від 05.03.2013 № 141к їй присвоєно класний чин - молодший радник юстиції.

Згідно довідки про проходження служби, ОСОБА_3 працювала прокурором прокуратури Чорноморського району АР Крим з червня 2012 року по жовтень 2013 року. З жовтня 2013 року по грудень 2014 року працювала на посаді старшого прокурора прокуратури Чорноморського району АР Крим.

Вищезазначені докази підтверджують статус ОСОБА_3 станом на 2014 рік як старшого прокурора прокуратури Чорноморського району АР Крим.

Як вбачається із листа (списків) Начальника відділу роботи з кадрами територіальних прокуратур управління кадрового забезпечення від 19.02.2015 (відповідь на запит № 26/3-291вих.-15 від 16.02.2015), ОСОБА_3 відсутня у списку працівників прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, які працевлаштовані в інших регіонах України (станом на 23.06.2014). не звертався із заявою про переведення до іншого суду на території України чи про звільнення. При цьому суд враховує, що ОСОБА_3 мала можливість звернутись із заявою про переведення до іншої прокуратури на території України або про звільнення, керуючись наказом №36 Генеральної Прокуратури України, оскільки певна кількість прокурорів подали відповідні заяви, які були реалізовані.

Згідно листа Служби Безпеки України від 24.09.2024 51/9/214-48424, зазначено, що ОСОБА_3 свідомо погодилася на пропозицію представників органів влади Російської Федерації працювати на посаді заступника прокурора Чорноморського району АР Крим, яка увійшла до незаконно створених органів прокуратури країни-агресора Російської Федерації Республіки Крим.

Наказом Генерального прокурора України № 13дк від 01.12.2014 звільнено з посади старшого прокурора прокуратури Чорноморського району Автономної Республіки Крим, з позбавленням класного чину «молодший радник юстиції», присвоєного наказом Генерального прокурора України від 05.03.2013 № 141к, за порушення «Присяги працівника прокуратури».

Відповідно до протоколу огляду інтернет-видань від 01.04.2015, встановлено: через пошукову систему «Google Chrom» здійснено пошук інформації «Черноморский район», на відповідній інтернет-адресі міститься стаття під назвою «В Республике Крым прошла акция «Детям Крыма - от Святителя Николая». В статті зазначається «Данная акция прошла и на территории Черноморского района, в этот день заместитель прокурора Черноморского района ОСОБА_3 посетила детей сирот, проживающих в нашем районе, и поздравила их с праздником». Також інтернет-сайт містить статті «Один день в территориальном пункте УФМС России по Республике Крым», «Способы восстановления нарушенных прав лиц, ставших жертвами преступных посягательств», де інформацію надала ОСОБА_3 , в додатках до зазначеного протоколу містяться відповідні скріншоти (знімок екрану) з фотографіями вищевказаних статей, на яких зображена ОСОБА_3 .

Відповідно до протоколу огляду інтернет-видань від 30.03.2021, оглянуто Федеральний Конституційний Закон РФ від 21.03.2014 «О принятии в Российскую Федерацию Республики Крым и образовании в составе Российской Федерации новых субъектов - Республики Крым и города федерального значения Севастополя», ч.4 ст.8 якого передбачено, що до завершення формування органів прокуратури Російської Федерації на територіях Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя, відповідні повноваження на вказаних територіях здійснюють органи прокуратури, які діяли на день прийняття до Російської Федерації Республіки Крим та утворення у складі Російської Федерації нових суб`єктів. Частина третя вищевказаної статті зазначає, що робітники органів прокуратури України, які обіймають посади у вказаних органах, діючих на територіях Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя на день прийняття в Російську Федерацію Республіки Крим та утворення в складі Російської Федерації нових суб`єктів, мають переважне право на прийняття на службу в органи прокуратури Російської Федерації, створенні на цих територіях, а також за наявності в них громадянства Російської Федерації та при складанні іспиту на знання законодавства Російської Федерації і їх відповідності вимогам, висунутими законодавством Російської Федерації до робітників органів прокуратури.

Відповідно до Указу Президента України ОСОБА_10 від 21.03.2014 (м. Ростов-на-Дону) №01/2014 «Про вихід з громадянства України» задоволено клопотання ОСОБА_3 про вихід з громадянства України. Разом з цим, даний Указ немає законної сили, оскільки він не підписаний Головою Верховної Ради України ОСОБА_11 , у зв`язку з самоусуненням Президента України від виконання конституційних повноважень та покладення на Голову Верховної Ради України виконання обов`язків Президента України, на момент підписання зазначеного Указу.

Так, згідно протоколу огляду речей та документів від 30.03.2021, встановлено: через пошукову систему «Google Chrom» здійснено пошук інформації за адресою https://zakon.rada.gov.ua/laws, де знайдено Постанову Верховної Ради України «Про самоусунення Президента України від виконання конституційних повноважень та призначення позачергових виборів Президента України» від 22.02.2014 та Постанову Верховної Ради України «Про покладення на Голову Верховної Ради України виконання обов`язків Президента України» від 23.02.2014.

Відповідно до протоколу огляду речей та документів від 30.03.2021, встановлено: через пошукову систему «DuckDuckGo» здійснено пошук інформації за відповідною електронною адресою, де знайдено «Конституцию Республики Крым», зазначеним актом визначаються основи конституційного устрою незаконно створеної «Республіки Крим», державний устрій, статус судової влади, органів прокуратури тощо.

Обставини здійснення ОСОБА_3 представництва інтересів держави, а саме Російської Федерації на території АР Крим у судових справах, упродовж 2014 - 2024 років в якості державного обвинувача та цивільного позивача у незаконно створеному судовому органі окупаційної влади, так званого «Черноморского районного суда Республики Крым», знайшли своє підтвердження під час дослідження в судовому засіданні протоколів огляду інтернет-видань від 24.09.2024, 27.09.2024.

Зокрема, із посилань https://sudact.ru/, після введення у пошуку прізвища прокурора ОСОБА_3 , знайдені: рішення «Черноморского районного суда Республики Крым» по справі №2-1201/2023 від 14.12.2023, де вбачається здійснення «Заместителем прокурора Черноморского района Республики Крым» ОСОБА_3 представництва інтересів Російської Федерації, шляхом звернення до незаконно створеного суду з цивільним позовом; вирок «Черноморского районного суда Республики Крым» по справі № 1-111/2017 від 07.12.2017, в якому ОСОБА_3 бере участь в якості сторони обвинувачення; рішення «Черноморского районного суда Республики Крым» по справі №12-436/2018 від 13.06.2018, в якому міститься рішення «Заместителя прокурора Черноморского района Республики Крым» ОСОБА_3 ; вирок «Черноморского районного суда Республики Крым» по спрві №1-20/2020 від 28.05.2020, в якій ОСОБА_3 брала участь як сторона обвинувачення; рішення «Черноморского районного суда Республики Крым» по справі 2а-500/2020 від 14.07.2020, за позовною заявою заступника прокурора Чорноморського району ОСОБА_3 ; вирок «Черноморского районного суда Республики Крым» по справі № 1-67/2020 від 30.07.2020, в якій ОСОБА_3 брала участь як сторона обвинувачення; вирок «Черноморского районного суда Республики Крым» по справі № 1-119/2020 від 18.11.2020, в якій ОСОБА_3 брала участь як сторона обвинувачення; апеляційне рішення Верховного суду «Республіки Крим» №22-1122/2021 від 26.04.2021, за апеляційним поданням заступника прокурора Чорноморського району ОСОБА_3 ; рішення Чорноморського районного суду Республіки Крим по справі №2а-1162/2023 від 13.12.2023, за позовною заявою заступника прокурора Чорноморського району ОСОБА_3 ; рішення Чорноморського районного суду Республіки Крим по справі « 2-60/2024 від 24.01.2024, за позовною заявою в.о. прокурора Чорноморського району ОСОБА_3 .

Крім цього, відповідно до протоколу огляду інтернет-видань від 27.09.2024, встановлено: відповідно до інформації на сайті мережі Інтерне, розміщеною на офіційному сайті «Правительство Республики Крым», за відповідним посиланням, в розділі «новини» містяться відомості щодо ОСОБА_3 , як заступника прокурора Чорноморського району та в.о. прокурора Чорноморського району: новини від 13.07.2015, від 06.05.2016, 06.05.2017, від 11.04.2018, від 17.04.2018, від 23.04.2020, від 23.04.2021, від 20.06.2023, від 06.09.2024. Також у відеохостингу «YouTube» виявлений відеозапис тривалістю 01:41 - «привітання з днем захисника Вітчизни чорноморських чоловіків від жінок, серед яких - заступник прокурора Чорноморського району ОСОБА_3 », де привітання ОСОБА_3 з 00.46 по 01:00, завантажене 22.02.2021 року.

Відповідно до ст. 4 Конституції України в Україні існує єдине громадянство.

Згідно з положеннями Закону України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року № 2235-III, який визначає підстави і порядок набуття та припинення громадянства України, законодавство у цій сфері ґрунтується на принципах: єдиного громадянства, якщо громадянин України набув громадянство іншої держави, то у правових відносинах з Україною визнається лише громадянином України; неможливості позбавлення громадянина України громадянства України; визнання права громадянина України на зміну громадянства; збереження громадянства України незалежно від місця проживання. Громадянство України припиняється внаслідок виходу з громадянства України за клопотанням громадянина України та втрати громадянства України внаслідок добровільного набуття повнолітнім громадянином України громадянства іншої держави. При цьому, вихід з громадянства України допускається, якщо особа набула громадянство іншої держави або отримала документ, виданий уповноваженими органами іншої держави, про те, що громадянин України набуде її громадянство, якщо вийде з громадянства України, а не допускається, якщо особі в Україні повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. Добровільним набуттям громадянства іншої держави вважаються всі випадки, коли громадянин України для набуття громадянства іншої держави повинен був звертатися із заявою чи клопотанням про таке набуття відповідно до порядку, встановленого національним законодавством держави, громадянство якої набуто. Датою припинення громадянства України у всіх випадках є дата видання відповідного Указу Президента України. Громадянин України, який подав заяву про вихід з громадянства України або щодо якого оформляється втрата громадянства, до видання указу Президента України про припинення громадянства України користується всіма правами і несе всі обов`язки громадянина України.

За Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-VII, примусове автоматичне набуття громадянами України, які проживають на тимчасово окупованій території, громадянства РФ не визнається Україною і не є підставою для втрати громадянства України.

Судом не враховується Указ Президента України від 21.03.2014 (м. Ростов-на-Дону) №01/2014 «Про вихід з громадянства України», підписаний ОСОБА_10 , за яким задоволено клопотання громадяни України, зокрема ОСОБА_3 про вихід з громадянства України, оскільки Постанову Верховної Ради України «Про самоусунення Президента України від виконання конституційних повноважень та призначення позачергових виборів Президента України» було постановлено 22.02.2014 та ОСОБА_3 до Голови Верховної Ради України (згідно з Постановою Верховної Ради України «Про покладення на Голову Верховної Ради України виконання обов`язків Президента України» від 23.02.2014 виконував обов`язки Президента України ОСОБА_11 ), не зверталась та відповідного Указу останній не постановляв.

Згідно відповіді Адміністрації Президента України № 03-01/3383 від 14.10.2016, клопотання про вихід із громадянства України від ОСОБА_3 не надходило.

Відповідно інформації про особу Державної міграційної служби, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується виданим 17.04.2009 паспортом громадянина України для виїзду за кордон номер НОМЕР_1 , орган видачі 0114 та паспортом громадянина України номер НОМЕР_2 , орган видачі Чорноморський МВ ГУ МВС України в Криму, а також копією анкети отримувача паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Згідно листа Служби Безпеки України від 24.09.2024 №51/9/214/48424 ОСОБА_3 отримала паспорт громадянина РФ НОМЕР_3 від 06.04.2014.

Вищезазначені джерела інформації суд оцінює за правилами документа (ст. 99 КПК України), а відомості, що вони містять, визнає належними та допустимими.

Отже, судом достовірно встановлено, що ОСОБА_13 будучи старшим прокурором прокуратури Чорноморського району Автономної Республіки Крим, погодилась на призначення її на посаду заступника прокурора Чорноморського району незаконно створеної прокуратури Республіки Крим, отримала громадянство РФ 06.04.2014 (лист СБУ від 24.09.2024 №51/9/214/48424), як необхідну умову для зайняття такої посади.

Враховуючи приписи ст. 4 Конституції України, ст. ст. 2, 17-20 Закону України «Про громадянство України», ч. 4 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», ОСОБА_3 по теперішній час залишається громадянкою України незалежно від місця її проживання. Фактичне набуття нею як громадянином України, яка проживає на тимчасово окупованій території, громадянства РФ не визнається Україною, відтак не може бути підставою для втрати нею громадянства України. Через оголошену ОСОБА_3 у межах даного провадження підозру у вчиненні кримінального правопорушення, не допускається і її вихід з громадянства України.

Суд дійшов висновку про те, що громадянка України ОСОБА_3 діяла свідомо та добровільно, оскільки маючи достатній рівень освіти, знань та життєвого досвіду, з березня 2014 не склала своїх повноважень як старший прокурор прокуратури Чорноморського району Автономної Республіки Крим та погодилась на призначення її на посаду заступника прокурора Чорноморського району незаконно створеної прокуратури Республіки Крим, здійснюючи представництво Російської Федерації, в якості сторони обвинувачення, керуючись при цьому законодавством іноземної держави. В подальшому ОСОБА_3 призначена на посаду заступника прокурора Чорноморського району АР Крим, а потім в.о. прокурора Чорноморського району, де також продовжила здійснювати правосуддя від імені РФ.

Таким чином, розглянувши кримінальне провадження з дотриманням положень ч. 1 ст. 337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ, наданий стороною обвинувачення, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає зазначені докази належними, допустимими, достовірними та в сукупності достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні нею інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, поза розумним сумнівом.

За таких обставин, судом достовірно встановлено, що ОСОБА_3 своїми умисними протиправними діями, які виразились у державній зраді, тобто діянні, вчиненому умисно громадянкою України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості України: надання іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 111 КК України.

Суд відхиляє доводи сторони захисту про недоліки досудового розслідування, а саме недоведеності обставин добровільного переходу обвинуваченої на бік ворогу, не надано оцінку ймовірності переходу на прокурорську посаду під примусом. Також, захист звернув увагу, що обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях.

Так, стороною обвинувачення не інкримінується діяння у виді переходу на бік ворога, в тому числі в період збройного конфлікту; факт надання іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України є самостійним кримінально караним діянням, передбаченим ч. 1 ст. 111 КК України, а тому в даному випадку діяння повністю охоплюється диспозицією цієї статті.

Щодо можливих реабілітуючих обставин вчинення діяння, суд їх відхиляє, оскільки ОСОБА_3 згідно матеріалів справи, які включають і загальнодоступні джерела масової інформації, добровільно стала на службу до прокурорських органів російської федерації, на відмінно виконує свою роботу, за що отримала підвищення по службі. Будь-яких звернень про примусову службу в правоохоронних органах російської федерації, від ОСОБА_3 до правоохоронних органів України не надходило, жодних публікацій з цього приводу, в тому числі в соціальних мережах, стороною захисту не наведено, навпаки, обвинувачена, реалізуючи свої повноваження прокурора, подавала цивільні позови на користь держави-агресора.

За таких обставин, суд не бере до уваги посилання захисника на недоведеність та безпідставність обвинувачення.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до особливо тяжких злочинів, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, заміжня, наслідки вчиненого. Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.

На підставі наведеного, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавленні волі, в межах санкції ч.1 ст.111 КК України, з конфіскацією мана, оскільки саме таке покарання, на думку суду є необхідним та достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Речові докази відсутні.

Процесуальні витрати у цьому кримінальному провадженні відсутні.

Так як судом застосовано конфіскацію майна як виду покарання, відсутні підстави для скасування арешту, накладеного на квартиру обвинуваченої.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373- 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111 КК та призначити їй покарання у виді 13 (тринадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй на праві власності майна.

Строк відбуття покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 03.06.2015 на квартиру АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_3 - залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1