УХВАЛА

іменем України

Справа № 126/73/26

Провадження № 1-кс/126/85/2026

"02" лютого 2026 р. м. Бершадь

Слідчий суддя Бершадського районного суду Вінницької області ОСОБА_1

зі секретарем ОСОБА_2

розглянувши в судовому засіданні в приміщенні суду в м.Бершадь клопотання слідчої СВ ВП №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000010 від 03.01.2026 за ознаками кримінальних правопорушень, передбаченоих ч. 1, 2 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ :

До Бершадського районного суду Вінницької області надійшло клопотання слідчої СВ ВП №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000010 від 03.01.2026 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 263 КК України.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ СЛІДЧОЇ.

14.01.2026 до чергової частини ВП №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області надійшов рапорт про те, що на підставі ухвали слідчого судді Бершадського районного суду Вінницької області від 12.01.2026 в рамках кримінального провадження № 0000010 від 03.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України проведено санкціонований обшук на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час якого виявлено та вилучено стартовий пістолет ATMACA STARTER № НОМЕР_1 перероблений під травматичну зброю, в магазині якого були наявні набої травматичної дії в кількості 3 шт.

Слідчим 29.01.2026 проведено слідчий експеримент за участю підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , в ході якого було вилучено металеве свердло, яке ОСОБА_4 використав як знаряддя під час переробки стартового пістолета ATMACA STARTER № НОМЕР_1 на пістолет травматичної дії шляхом видалення перетинки каналу ствола. Металеве свердло поміщено до спец-пакету НПУ ICR0197324. Вищевказане свердло в подальшому поміщено до кімнати зберігання речових доказів до ВП №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 171 КПК України, підтвердженням права власності на майно, що належить арештувати є відповідні документи або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження таким майном підозрюваним, потерпілим третіми особами, у даному випадку вказаними документами є відповідні протоколи проведення слідчих дій у вказаному кримінальному провадженні в яких відображено вилучені об`єкти та обставини за яких їх було вилучено.

Вилучене металеве свердло, визнане речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000010 від 03.01.2026, та може бути використане у ході досудового розслідування та під час судового розгляду для доведення вини у вчиненому злочині, з метою забезпечення належного збереження вказаного речового доказу, необхідно на нього накласти арешт. Оскільки, незастосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до його пошкодження, знищення, відчуження або втрати вилученого предмету.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ.

Слідча СВ ВП №1 Гайсинського РУП ГУНПР у Вінницькій області, ОСОБА_3 , в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд клопотання у її відсутність, просила клопотання задовольнити.

Згідно ч.4 ст.107 КПК України у разі неприбуття у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

МОТИВИ СЛІДЧОГО СУДДІ.

Вилучені предмети, відповідно до ст. 98 ч. 1 КПК України, містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Згідно доч.2ст.167КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чивикористані якзасоби чизнаряддя вчиненнякримінального правопорушеннята (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінальногоправопорушення,фінансування та(або)матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову. стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно положень ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В даному випадку перед слідчим суддею доведено існування підстав вважати, що обумовлені слідчою предмети, а саме металеве свердло є доказами в рамках даного кримінального провадження, що свідчить про наявність у слідчого судді підстав для застосування в рамках заходу забезпечення кримінального провадження - арешту майна.

Одночасно при розгляді зазначеного клопотання у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» слідчий суддя застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Положення зазначеної вище норми КПК України узгоджуються зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Застосування належної процедури є одним із складових елементів принципу верховенства права та передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії, і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.

Стаття 41 Конституції України закріплює положення про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Водночас, приписами ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна, як доказ в кримінальному провадженні, 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння ...; 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна; 4) розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень ст. 170 Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч. 6 ст. 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку необхідності збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що вказане майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим відділом ВП №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницької області здійснюється досудове розслідування по матеріалам кримінального провадження №0000010, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 2 ст. 263 КК України.

З наданих матеріалів досудового розслідування вбачається, що є достатньо підстав вважати, що металеве свердло, яке поміщено до спец-пакету НПУ ICR0197324 має значення речового доказу у даному кримінальному провадженні.

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку про можливість задоволення клопотання слідчої та накладення арешту на зазначене в клопотанні майно.

Керуючись ст. ст. 167-173 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчої СВ ВП №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000010 від 03.01.2026 за ознаками кримінальних правопорушень, передбаченоих ч. 1, 2 ст. 263 КК України задовольнити.

Накласти арешт на металеве свердло, яке поміщено до спец-пакету НПУ ICR0197324, шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування вказаним майно.

Ухвалу допустити до негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду на протязі п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1