УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 398/212/17

провадження № 51-5686 ск 19

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 10 листопада 2025 року про повернення апеляційної скарги,

встановив:

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 10 листопада 2025 року повернуто апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу судді ОСОБА_5 у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 396 КПК України.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_4 звернувся з касаційною скаргою, в якій порушує питання про скасування вказаного судового рішення.

Перевіривши доводи викладені у касаційній скарзі, додану копію оскаржуваного судового рішення та примірники апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з положеннями ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, а також на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується його прав, свобод, законних інтересів, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 392 КПК України ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Разом з тим, згідно пунктів 3, 4 ч. 2 ст. 396 КПК України в апеляційній скарзі зазначається судове рішення, яке оскаржується, назва суду, який його ухвалив, а також вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. Вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, до суду апеляційної інстанції мають узгоджуватися з положеннями ч. 3 ст. 407 КПК України.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, апеляційний суд встановив невідповідність скарги вимогам ч. 2 ст. 396 КПК України, що позбавило суд можливості визначити суть та межі апеляційного перегляду, а відтак розглянути її по суті з прийняттям рішення відповідно до визначених законом повноважень.

Статтею 422-1 КПК України передбачено особливий порядок апеляційної перевірки ухвал суду, у тому числі про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення рішення по суті, який, з огляду на спрощений порядок подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду, скорочені строки апеляційного оскарження та розгляду, відсутність стадії відкриття апеляційного провадження і необхідність невідкладного вирішення питання про поновлення порушених прав і свобод заінтересованих осіб, не передбачає можливості залишення поданої апеляційної скарги без руху.

Вказана позиція узгоджується з правовим висновком об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеним в постанові від

18 листопада 2019 року у справі № 686/24639/17 (провадження № 51-5496 кмо 18), в якому зазначено, що під час апеляційного перегляду рішень слідчих суддів апеляційний суд не вправі ухвалювати рішення про залишення апеляційної скарги без руху та про її повернення, якщо особа не усунула недоліків, оскільки положення ст. 398 КПК України, частин 1, 2 та п. 1 ч. 3 ст. 399 цього Кодексу застосовуються до апеляційних скарг, поданих на судові рішення, передбачені частинами 1, 2

ст. 392 КПК України, а що стосується оскарження судових рішень, передбачених

ч. 3 ст. 392 цього Кодексу (ухвали слідчого судді), то застосуванню підлягають положення ст. 422 КПК України.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що апеляційна скарга підлягає поверненню, оскільки положення ст. 398 КПК України, частин 1, 2

п. 1 ч. 3 ст. 399 КПК України до неї не застосовуються, та прийняв законне, обґрунтоване, належно вмотивоване судове рішення, з яким погоджується і суд касаційної інстанції.

Окрім того, відповідно до ч. 7 ст. 399 КПК України повернення апеляційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду апеляційної інстанції у порядку, передбаченому КПК України із апеляційною скаргою та, при необхідності, з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням причин, які перешкодили подати скаргу у передбачений законом строк та які, на думку особи, є поважними.

З урахуванням викладеного, Верховний Суд вважає, що обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих доводів, які викликають необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та доданої копії судового рішення вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою

обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 10 листопада 2025 року про повернення апеляційної скарги.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3