Дата документу 26.09.2025Справа № 554/6115/25
У Х В А Л А

про тимчасовий доступ до речей і документів

26 вересня 2025 року м. Полтава

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 про тимчасовий доступ до речей і документів за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000369 від 16.04.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_3 звернулась до суду з клопотанням та з уточненим клопотанням, в якому просить надати дозвіл захиснику підозрюваного ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000369 від 16.04.2025 року адвокату ОСОБА_3 на тимчасовий доступ до речей та документів, з метою вилучення завірених належним чином копій документів та/або в електронному вигляді, що перебувають у володінні оператора мобільного зв`язку ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », АДРЕСА_1 , за абонентськими номерами: ОСОБА_4 НОМЕР_1 ; ОСОБА_5 НОМЕР_2 , а саме інформацію про вхідні і вихідні дзвінки, в тому числі нульові з`єднання, тривалість таких дзвінків, смс-повідомлення, мобільні термінали, з якими працювали вказані номери, із вказівкою топографічної прив`язки, а також розташування базових станцій, з зазначенням LAC та CID, у зоні дії яких перебували (реєструвались) абоненти «А» та «Б» (азимут, відстань), історію використання абонентом IP-адрес, під час використання інтернет-з`єднань, зазначення абонентських номерів телефонів (їх власників тощо), із якими здійснювався зв`язок, історія поповнень та виведення (зняття, перерахування) грошових коштів, з зазначенням дати, часу та їх розміру, платників та отримувачів коштів, інших наявних даних за вказаними номерами у період часу з 00:00 год. 05.04.2025 року по 23:59 год. 03.07.2025 року.

Клопотання мотивує тим, що 03 липня 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, за фактом вимоги передати чуже майно з погрозою насильства над потерпілим ОСОБА_5 , пошкодження та знищення його майна, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

Із врахуванням фактичних обставин, за якими здійснюється розслідування кримінального провадження № 0000369 та зібраних доказів, вбачається що 03.07.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення і вагомі докази, що свідчать про вчинення злочину у сторони обвинувачення відсутні.

Прокурором у повідомленні про підозру від 03.07.2025 року приховується факт вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, саме ОСОБА_5 відносно ОСОБА_4 (відповідна заява про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 подана до Світловодського відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області), тобто обставина з якої почали відбуватися первинні події. Такі відомості мають істотне значення, як для з`ясування того чи є оголошена підозра обґрунтованою, так і для прийняття законного рішення по даному кримінальному провадженні.

Так, восени 2023 року, ОСОБА_4 , разом із знайомим ОСОБА_6 знаходилися на літньому майданчику в кав`ярні ,, ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка розташована у м. Світловодськ Кіровоградської області. Через деякий час до вказаного кафе на своєму авто під`їхав ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і почав виходячи з авто викрикувати нецензурну лайку відносно ОСОБА_4 . На вказані дії ОСОБА_4 запропонував йому сісти і поговорити, але ОСОБА_5 запропонував відійти за будинок для вирішення конфлікту. Вставши з-за столу, вони почали штовханину та почали битися, внаслідок чого ОСОБА_5 впав. Після цього ОСОБА_4 до нього підійшов і запитав чи є у ОСОБА_5 до нього питання, на що він запропонував від`їхати поговорити в інше місце на автодром. ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 поїхали на зустріч з ним, на те місце, яке він призначив. Приїхавши на місце зустрічі, ОСОБА_4 побачив що разом з ОСОБА_5 присутній ще один невідомий чоловік. Як тільки ОСОБА_4 вийшов з авто, ОСОБА_5 відразу відкрив вогонь по ньому зі свого пістолету, внаслідок чого він сховався за своє авто. В цей час його знайомі стояли біля авто, а ОСОБА_5 біг за ОСОБА_9 і стріляв по ньому зі зброї. Потім ОСОБА_4 зупинився та сказав йому щоб він поклав на землю пістолет, будем битися без зброї , на що ОСОБА_5 відповів що битися з ним не буде, після чого ОСОБА_4 сів в своє авто і разом з друзями поїхали.

ОСОБА_4 їхав попереду і в цей час ОСОБА_5 зателефонував йому та запропонував зупинитися, поговорити, на що ОСОБА_4 відмовився, оскільки ОСОБА_5 був озброєний.

Потім ОСОБА_4 йому зателефонував і запропонував побачитися на наступний день, на що він погодився, але вони так і не зустрілися.

05.04.2025 року ОСОБА_4 перебував в кафе Якір разом з другом ОСОБА_10 , в якому також відпочивав ОСОБА_5 . Коли ОСОБА_4 з другом вийшли на двір, ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знов почав ображати ОСОБА_4 , на що він йому запропонував поговорити. Після пропозиції поговорити, ОСОБА_5 відразу пішов в авто свого знайомого, після чого вийшов зі зброєю в руках та почав йти до ОСОБА_4 , направивши пістолет в його сторону, висловлюючись нецензурною лайкою відносно останнього. Відчуваючи реальну загрозу для свого життя і здоров`я (враховуючи попередній інцидент разом зі зброєю минулого року відносно ОСОБА_4 ) ОСОБА_4 штовхнув від себе ОСОБА_5 і відразу поїхав додому.

Після вказаних подій ОСОБА_5 неодноразово розшукував ОСОБА_4 та пропонував йому компенсувати моральну шкоду за свої дії, пов`язані із застосуванням зброї відносно ОСОБА_4 (зокрема і розрахуватися врожаєм, який мав в своєму розпорядженні ОСОБА_5 ) Розмови з приводу відшкодування моральної шкоди відбувалися в тому числі і в присутності спільних знайомих їм осіб.

Водночас, доводи ОСОБА_5 , які викладені ним в допиті в якості свідка та в якості потерпілого по кримінальному провадженню № 0000369 від 16.04.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, про факт нанесення йому тілесних ушкоджень є голослівними та жодними доказами не підтверджуються, оскільки потерпілий не звертався до медичного закладу з відповідними скаргами, як і не звертався до правоохоронних органів з відповідною заявою.

Крім вищевикладеного, вважає за доцільне звернути увагу суду, що потерпілий ОСОБА_5 є також підозрюваним в кримінальному провадженні № 0000048 від 15.01.2023 року за ч.5 ст. 185 КК України.

Разом з цим, ОСОБА_5 було викликано до ІНФОРМАЦІЯ_4 , де останній, на думку сторони захисту, під примусом надав завідомо неправдиві та неповні свідчення, а 11.04.2025 року подав завідомо неправдиву заяву про вчинення гр. ОСОБА_4 вимагання чужого майна.

Про примус щодо написання заяви ОСОБА_5 свідчать самі ж матеріали ІНФОРМАЦІЯ_4 , які були долучені стороною обвинувачення до клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 . Зокрема, звертає особливу увагу суду на дату написання та реєстрації заяви потерпілим ОСОБА_5 , а саме 11.04.2025 року.

Водночас, рапорт УСБУ в Полтавській області і лист ІНФОРМАЦІЯ_4 №14/1587 містять відомості про проведення перевірок та здобуття інформації відносно осіб, які можуть бути причетні до вчинення злочинів у мешканців Полтавської області, саме до моменту подання відповідної заяви потерпілим - 11.04.2025 року.

Разом з цим, відповідно до вказаного рапорту та листа ІНФОРМАЦІЯ_4 про виконання доручення, отримана інформація свідчить про події, які відбулися 05.04.2025 року та 06.04.2025 року. Тобто працівникам правоохоронних органів достеменно було відомо про конфлікт ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ще до моменту написання заяви потерпілим 11.04.2025 року. Вказаний рапорт складений саме 11.04.2025 року, в день подання потерпілим заяви, хоча містить дані про події, які відбулися тижнем раніше.

Вказані обставини знову ж таки вказують про спонукання потерпілого для подання заяви про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 та наявність провокації з боку правоохоронних органів.

У ході розслідування кримінального провадження правоохоронці провели ряд оперативних комбінацій, спрямованих на притягнення до кримінальної відповідальності саме ОСОБА_4 .

Зокрема, на виконання оперативного завдання сам потерпілий особисто наполягав на зустрічі з ОСОБА_4 . Зокрема, і під час останньої зустрічі перед затриманням, а саме - 12.06.2025 року у закладі громадського харчування ,,Kruason особисто ОСОБА_4 не вчинив жодних дій щодо вимагання чужого майна у потерпілого. Вказаний факт підтверджується матеріалами НСРД, оголошеними прокурором під час судового засідання щодо обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 , якими зафіксовано розмову ОСОБА_4 , ОСОБА_11 та ОСОБА_5 .

Оскільки під час цієї зустрічі, ОСОБА_5 не вдалося досягти мети щодо спонукання ОСОБА_4 до дій з вимагання чужого майна, ОСОБА_5 почав постійно телефонувати ОСОБА_4 з метою досягнення домовленості щодо нової зустрічі для досягнення своїх намірів щодо провокації вчинення вимагання.

В кінці червня ОСОБА_5 знову почав постійно телефонувати ОСОБА_4 з метою вчинення провокацій, але останній не відповідав на його дзвінки.

02.07.2025 ОСОБА_5 знову ж таки з власної ініціативи зателефонував на вайбер ОСОБА_4 та запропонував зустрітися щоб надати йому грошові кошти, продовжуючи провокувати мого підзахисного.

Крім того, ОСОБА_4 не був затриманий в порядку ст. 208 КПК України, тобто під час вчинення злочину, або одразу після його скоєння, або коли є очевидні ознаки, що він щойно вчинив злочин. Остання зустріч ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перед оголошенням моєму підзахисному повідомлення про підозру відбулася 12.06.2025 року. А затримання в порядку ст. 207 КПК України відбулося 03.07.2025 року, тобто через три тижні після зустрічі.

Той факт що з моменту останньої зустрічі 12.06.2025 року до моменту затримання -03.07.2025 року, ОСОБА_4 жодного разу не зустрічався з потерпілим, та ніяких інших дій відносно останнього не вчиняв, та під час його затримання не було вилучено ні телефон, ні будь-які грошові кошти, знову ж таки вказує на цілеспрямоване незаконне затримання без достатніх підстав та як наслідок необґрунтоване повідомлення про підозру. Правоохоронні органи розуміючи, що їхні провокаційні дії щодо передачі грошових коштів потерпілим ОСОБА_4 не можливо здійснити, та розуміючи що останній не має жодних намірів щодо вимагання коштів, вдалися до незаконних методів роботи та затримали мого підзахисного.

Разом з цим, при складенні Підозри, правоохоронці приховали той факт, що ОСОБА_4 не вчинив жодних дій, спрямованих на те, щоб зустрітися із ОСОБА_5 , а також те, що при зустрічі з ним, ОСОБА_4 жодного разу не вимагав від ОСОБА_5 передачі для себе його майна, тобто чужого майна. Правоохоронцями також приховано той факт, що ОСОБА_4 відмовився отримувати грошові кошти від ОСОБА_5 та запропонував останньому задонатити грошові кошти на ЗСУ(вказаний факт підтверджується записом розмови ОСОБА_4 та ОСОБА_5 )

Вказані факти провокації правоохоронних органів щодо притягнення до кримінальної відповідальності саме ОСОБА_4 простежуються та підтверджуються, зокрема і порушенням територіальної підслідності.

Вищезазначені матеріали УСБУ в Полтавській області, в порушення ст. 218 КПК України щодо місця проведення досудового розслідування, спрямовані не до Світловодського відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області, а до Слідчого управлінням ГУНП в Полтавській області.

Всупереч приписам процесуального закону досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо її підзахисного, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, яке виходячи з аналізу змісту повідомлення про підозру, було вчинено на території Кіровоградської області у м.Світловодськ, здійснюється слідчими ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Знову ж таки, зі змісту матеріалів ІНФОРМАЦІЯ_4 (рапорт та лист №14/1587) вбачається, що всі події стосовно конфлікту та подальших розмов ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , зокрема і щодо застосування зброї відносно ОСОБА_4 , відбувалися саме на території Кіровоградської області у м. Світловодськ.

Протокол допиту ОСОБА_5 в якості свідка від 16.04.2025 року також свідчить про територіальну підсудність саме до Кіровоградської області. Жодних даних в протоколі допиту від 16.04.2025 року, які б вказували на вчинення певних дій на території Полтавської області не міститься. Крім того, вважає за доцільне процитувати частину вказаного допиту ОСОБА_5 , який знову ж таки вказує на необґрунтованість повідомлення про підозру ОСОБА_4 , а саме: ,,прибувши до закладу кафе ,, ІНФОРМАЦІЯ_6 у м. Світловодськ Кіровоградської області, за столиком сидів ОСОБА_12 та невідомі мені 7 чоловік, які почали мені розповідати, що я не правий у ситуації, яка трапилася, та не мав права стріляти та один з невідомих мені осіб запитав у скільки я оцінюю життя ОСОБА_12 , на що я відповів, що я не оцінюю чуже життя, після чого невідома мені особі повідомила, що я маю сплатити 10 тис. доларів США за моральну шкоду та вказав що поки вони там будуть відпочивати, я маю привезти зазначену суму . Відповідно навіть сам ОСОБА_5 в своїх показах зазначає що невідома особа ,,повідомила (саме повідомила, а не вимагала), що він має сплатити за моральну шкоду. Подальші покази потерпілого в ході проведення допиту також вказують на те, що всі події відбувалися виключно на території Кіровоградської області. Також звертає увагу суду на місце допиту свідка ОСОБА_5 , а саме с. Велика Скельова Олександрійського району Кіровоградської області. Протокол вказаного допиту дивним чином надрукований в службовому автомобілі оперуповноваженим ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_13 .

Порушення територіальної підслідності свідчить про те, що розслідування було проведено з порушенням процесуальних норм, що у свою чергу впливає на докази, зібрані у справі.

Виходячи з вищевикладеного, матеріали кримінального провадження об`єктивно свідчать, що ОСОБА_4 не мав наміру та не здійснив цілеспрямованих дій на вимагання коштів з погрозою застосування насильства, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

За таких обставин, сторона захисту, з метою підтвердження або спростування відомостей про вчинення правоохоронцями провокаційних дій щодо ОСОБА_4 , погодження правоохоронцями дій заявника у кримінальному провадженні, встановлення прив`язки їх телефонів до відповідної території, має необхідність в отриманні відомостей щодо підозрюваного та заявника у вказаному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, захисник просить задовольнити заявлене клопотання.

Захисник в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд клопотання без її участі.

Прокурор в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення клопотання заперечував. Зазначив, що результат вказаного тимчасового доступу жодним чином не зможе відобразити факти можливої провокації співробітником правоохоронних органів, оскільки рапорт співробітників ІНФОРМАЦІЯ_4 та факт написання заяви потерпілим, її подальша реєстрація жодним чином не могли слугувати елементами провокації.

У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, встановив, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно із засадою забезпечення права на захист (п. 13 ч. 1 ст. 7, ст. 20 КПК), підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до засади змагальності (п. 15 ч. 1 ст. 7, ст. 22 КПК), кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Пунктом 8 ч. 3 ст. 42 КПК передбачено, що підозрюваний має право збирати і подавати слідчому, прокурору, слідчому судді докази.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 93 КПК збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч. 3 зазначеної статті сторона захисту здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом, вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Згідно ч. 5 ст. 163 КПК України, слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Як визначено у ч. 3 та ч. 4 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Частиною 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Встановлено, що Слідчими слідчої групи у кримінальному провадженні здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 16.04.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000369 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

03.07.2025 року ОСОБА_4 було затримано.

04.07.2025 року слідчим суддею Шевченківського районного суду міста Полтави до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів, тобто до 31.08.2025 року.

14.08.2025 року слідчим суддею Шевченківського районного суду міста Полтави підозрюваному ОСОБА_4 змінено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді застави, визначивши розмір застави у розмірі 242 240 грн., яку внесено на відповідний рахунок та 15.08.2025 року ОСОБА_4 звільнено з-під варти.

Постановою заступника керівника Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_14 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні до трьох місяців, тобто до 03.10.2025 року.

Необхідність тимчасового доступу до документів, що перебувають у володінні оператора мобільного зв`язку ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », обґрунтовується необхідністю підтвердження або спростування відомостей про вчинення правоохоронцями провокаційних дій щодо ОСОБА_4 , погодження правоохоронцями дій заявника у кримінальному провадженні, встановлення прив`язки їх телефонів до відповідної території.

Слідчий суддя зауважує, що про наявність провокації злочину може йти мова лише тоді, коли правоохоронні органи штучно створили ситуацію з метою спонукати особу до вчинення злочину, однак таке відсутнє у разі, якщо правоохоронні органи лише долучилися до фіксації і розслідування на певному етапі розвитку подій, яка проявилася лише у належній фіксації вчинюваного кримінального правопорушення.

Так, у постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду (ККС ВС) від 23.05.2024 в справі 588/737/17 констатовано, що згідно із судовою сталою практикою (постанови Касаційного кримінального суду Верховного Суду, ухвалені у провадженнях №51-791км19, № 51-7096км18, № 51-6497км18, № 51-2010км19, № 51-2040км19, № 51-1968км19, № 51-2950км20, № 51-27км20, № 51-2025км20, № 51-420км19, №51-6190км18, №51-584км18, № 51-7086км18, № 51-8747км18) застосування особливих методів ведення слідства, зокрема агентурних методів, саме по собі не може порушувати права особи на справедливий суд. Ризик провокації з боку працівників правоохоронних органів, викликаний указаними методами, означає, що їх використання повинно бути суворо регламентованим. Для застосування цих методів у правоохоронних органів мають бути докази на підтвердження аргументу схильності особи до вчинення злочину.

Для відмежування провокації від допустимої поведінки правоохоронних органів судова практика виробила змістовний та процесуальний критерії. Під змістовним критерієм розуміється наявність/відсутність суттєвих змістовних ознак, притаманних провокації правоохоронних органів, а під процесуальним наявність у суду можливості перевірити відомості про ймовірну провокацію під час судового засідання з дотриманням принципів змагальності та рівності сторін.

Так, для встановлення факту провокації злочину визначальним є з`ясування питань: чи були дії правоохоронних органів активними, чи мало місце з їх боку спонукання особи до вчинення злочину, наприклад прояв ініціативи у контактах з особою, повторні пропозиції, незважаючи на початкову відмову особи, наполегливі нагадування, підвищення ціни вище середньої; чи було би скоєно злочин без втручання правоохоронних органів; чи були у правоохоронних органів об`єктивні дані про те, що особу було втягнуто у злочинну діяльність і ймовірність вчинення нею злочину була суттєвою.

Вказані вимоги узгоджуються з практикою ЄСПЛ, зокрема рішеннями у справах «Банніков проти Російської Федерації» від 04 листопада 2010 року, «Веселов та інші проти Російської Федерації» від 02 жовтня 2010 року, «Матановіч проти Хорватії» від 04 квітня 2017 року, «Раманаускас проти Литви» від 5 лютого 2008 року.

Слідчий суддя вважає, що в даному випадку відсутні достатні підстави, передбачені КПК України, для надання тимчасового доступу до речей та документів, а доводи захисника не є слушними.

Так, тимчасовий доступ є заходом забезпечення кримінального провадження, тимчасовий доступ повинен надаватися лише до інформації, що необхідна для цілей розслідування, а ухвала слідчого судді про тимчасовий доступ до речей і документів є процесуальною підставою для отримання доказів, а не самим доказом у кримінальному провадженні.

Отже, захисником не надані обґрунтовані доводи щодо наявності реальної загрози знищення або зміни речей і документів, на які запитується доступ, та відсутні достатні підстави вважати доведеність провокації.

Таким чином, слідчий суддя, дослідивши вказане клопотання та додані до нього матеріали, дійшов висновку про відсутність належних підстав для надання тимчасового доступу до інформації, яка перебуває у володінні ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », оскільки в порушення вищезазначеної норми, у доданих до клопотання матеріалах не міститься та не надано захисником будь-яких належних доказів на підтвердження наявності достатніх підстав вважати, що вказана інформація та документи, дозвіл на тимчасовий доступ до яких в даному клопотанні просить надати захисник, самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні та можливість використання як доказів відомостей, що містяться в копіях чи оригіналах цих документах.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 42,159-166, 167, 372 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 про тимчасовий доступ до речей і документів за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000369 від 16.04.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України залишити без задоволення.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Заперечення на дану ухвалу може бути подано під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1