ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 161/5388/23

провадження № 51-4551км24

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: секретаря судового засідання захисника прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції), ОСОБА_6 ,
розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженої

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки с. Миколаївка Волноваського р-ну Донецької обл.,

на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 березня 2024 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 10 липня 2024 року.

Обставини справи

1. Оскарженим вироком ОСОБА_7 засуджено за частиною 5 статті 111-1 Кримінального кодексу України (КК) до позбавлення волі на строк 8 років з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування, органах державного управління та контролю, підприємствах та організаціях державної чи комунальної власності строком на 15 років з конфіскацією майна.

2. Суд визнав доведеним, що починаючи з 20 вересня 2022 року та не пізніше 27 вересня 2022 року на тимчасово окупованій території с. Бугас Волноваської міської територіальної громади Донецької області вона як член дільничної комісії територіальної комісії референдуму центральної виборчої комісії ДНР добровільно взяла участь в організації та проведенні незаконного референдуму ДНР з питання входження до складу Російської Федерації на правах її суб`єкта, а також публічно закликала до проведення такого референдуму.

3. Апеляційний суд оскарженою ухвалою залишив вирок без зміни.

Вимоги і доводи касаційної скарги

4. Захисник, посилаючись на частину 1 статті 438 Кримінального процесуального кодексу України (КПК), просить скасувати оскаржені рішення та закрити кримінальне провадження на підставі пункту 2 частини 1 статті 284 КПК у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

5. Він стверджує, що:

під час судового розгляду судами першої та апеляційної інстанцій не доведено добровільності вчинення засудженою інкримінованих їй дій, оскільки справа розглядалась in absentiaі стороною обвинувачення не доведено, що остання не діяла за обставин, які виключають злочинність діяння;

призначене засудженій покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особі засудженої і є таким, що призначене з порушенням принципу індивідуалізації покарання.

Позиція учасників касаційного розгляду

6. Сторона захисту у судовому засіданні підтримала доводи касаційної скарги, просила її задовольнити.

7. Прокурор заперечила проти задоволення касаційної скарги.

8. Іншим учасникам кримінального провадження було належним чином повідомлено про дату, час та місце касаційного розгляду, клопотань про його відкладення до суду касаційної інстанції не надходило.

Оцінка Суду

9. Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені в скарзі доводи, Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

10. Згідно з частиною 2 статті 438 КПК при вирішенні питань про наявність підстав для зміни або скасування судового рішення суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього ж Кодексу.

11. Відповідно до вимог статті 370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, встановлених цим Кодексом, а обґрунтованим - рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

12. Відповідно до статті 438 КПК суд касаційної інстанції вправі скасувати або змінити оскаржені судові рішення лише у випадку допущених судами істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність або невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. Суд не має права скасовувати або змінювати судові рішення, постановлені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

13. Істотними відповідно до частини 1 статті 412 КПК визнаються лише такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

14. За частиною 2 статті 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення у межах касаційної скарги. При цьому касаційний суд перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

15. Відповідно до статті 433 КПК Суд не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржених судових рішеннях, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Касаційна інстанція є судом права, а оцінка доказів у справі є завданням перш за все судів попередніх інстанцій. В межах доводів скарги, Суд зобов`язаний перевірити, чи були додержані судами попередніх інстанцій процесуальні норми, що регулюють розгляд судами обвинувачення, у тому числі положення, що стосуються оцінки доказів з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупності доказів - їх достатності для висновків суду, а також чи додержалися суди процесуальної вимоги про доведення винуватості поза розумним сумнівом [1].

16. Сторона захисту вважає, що внаслідок розгляду справи in absentia, сторона обвинувачення не довела добровільності вчинення засудженою інкримінованих їй дій.

17. Суд зазначає, що висновок суду про добровільний характер дій засудженої зроблено на підставі досліджених у судових засіданнях доказів, зокрема показань свідка ОСОБА_8 , який показав, що він особисто знайомий з засудженою та йому відомо про активну участь обвинуваченої в проведені «референдуму» з телефонних розмов зі знайомими, а також повідомив, що вона приймала участь в аналогічному референдумі ще у 2014 році; даних, що містяться у протоколах оглядів, а також інформації Служби безпеки України про активну участь у проведенні незаконного референдуму.

18. Суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що досліджені під час розгляду справи докази у їх сукупності та взаємозв`язку доводять, що засуджена добровільно брала участь в організації та проведенні незаконного референдуму на тимчасово окупованій території, а також публічних закликах до його проведення.

19. Суд погоджується з такими висновками і відхиляє доводи сторони захисту.

20. Також Суд вважає необґрунтованими доводи касаційної скарги про суворість призначеного засудженій покарання.

21. Відповідно до статті 65 КК суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з частиною 2 статті 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

22. Згідно зі статтею 414 КПКневідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

23. При призначенні засудженій покарання суд першої інстанції врахував, що злочин, у якому вона визнана винуватою, є тяжким, а також відомості про її особу. Обставин, які пом`якшують покарання, суд не встановив. З урахуванням конкретних обставин справи суд дійшов обґрунтованого висновку про неможливість виправлення засудженої без ізоляції від суспільства.

24. Суд вважає, що призначене покарання відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженої, принципу справедливості та співмірності, таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення останньої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

25. Водночас аргументів, які би доводили явну несправедливість покарання, призначеного засудженій за інкримінованим їй злочином через суворість у касаційній скарзі не наведено.

26. Враховуючи викладене, Суд відхиляє вказаний довід сторони захисту.

27. Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції щодо доведеності винуватості засудженої і обґрунтовано залишив вирок місцевого суду без змін, надавши вмотивовані відповіді на всі аргументи, наведені в апеляційній скарзі сторони захисту. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам статті 419 КПК.

28. Призначене засудженій покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК, за своїм видом і розміром є необхідним та достатнім для виправлення засудженої й попередження вчинення нею нових злочинів.

29. Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були безумовною підставою для скасування судових рішень по справі, не виявлено. Тому касаційна скарга сторони захисту задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 433, 436, 441, 442 КПК, Суд

ухвалив:

Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 березня 2024 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 10 липня 2024 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

[1] Постанови Суду від 4 липня 2018 року у справі № 688/788/15-к, https://reyestr.court.gov.ua/Review/75286445, від 20 лютого 2020 року у справі № 360/2303/17, https://reyestr.court.gov.ua/Review/87857789, від 09 вересня 2020 року у справі № 658/1281/18, https://reyestr.court.gov.ua/Review/91555076