Справа № 713/3705/25
Провадження №1-кп/713/196/25
Вирок

Іменем України

12.12.2025 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника адвоката ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 28.03.2025 за № 0000232, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Новий Розділ, Львівської області, в силу ст. 89 КК України, раніше не судимого, проживаючого без реєстрації за АДРЕСА_1 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , у званні «солдат»,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,-

встановив:

Солдат ОСОБА_4 , проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», п. 9 ст. 1, п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 127-131, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, якими визначено порядок і врегульовано питання, пов`язані з проходження військової служби, про яке останній достовірно був обізнаний, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, порушуючи військову дисципліну, маючи намір тимчасово ухилитись від несення обов`язків військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах воєнного стану, без поважних причин та дозволу командування військової частини, 26.08.2024, після завершення ВЛК у військовій частині НОМЕР_2 (Чернівецький військовий госпіталь) не з`явився в розташування військової частини НОМЕР_1 , що в АДРЕСА_2 , а натомість, вибув до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де проводив службовий час на власний розсуд не пов`язаний з проходженням військової служби до 20.08.2025, тим самим, вчинив нез`явлення військовослужбовця вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, тобто злочин, передбачений ч. 5 ст. 407 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину за обставин, викладених в обвинувальному акті, визнав у повному обсязі, у вчиненому кається, просить його суворо не карати та призначити мінімальне покарання. Вказав, що вирішив не повертатись у військову частину після проходження ВЛК, оскільки під час проходження ВЛК вказував лікарю, що він має захворювання кишківника, але лікар вказав йому, що ніяких захворювань немає. Крім того, перебуваючи у стоматолога, обвинувачений повідомив йому, що не має зубів, але стоматолог у відповідь запитав його навіщо йому зуби на передовій. Таке поводження лікарів дуже засмутило обвинуваченого, і він, зважаючи на те, що один у батьків, мобілізувався добровільно,порадившись з мамою, вирішив не повертатись до військової частини. На підтвердження обставини захворювання кишківника надав суду виписку з амбулаторної карти, з якої вбачається, що у обвинуваченого діагноз: комбінований геморой 2-го ступеня.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених у обвинувальному акті, беручи до уваги, що учасники судового провадження прокурор та обвинувачений не оспорюють фактичні обставини провадження і правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_4 вчинив нез`явлення військовослужбовця вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, та кваліфікує його дії за ч.5 ст.407 КК України.

При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_4 покарання суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до ст..12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 сти.186 КК України класифікується як тяжкий злочин.

До пом`якшуючих покарання обвинуваченому обставин, згідно ст..66 КК України, суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, оскільки обвинувачений визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, не заперечував обставини його вчинення та повідомив органи досудового розслідування про всі обставини вчиненого ним кримінального правопорушення. Також пом`якшуючою покарання обставиною суд визнає і ту обставину, що обвинувачений є військовослужбовцем та проходить військову службу.

Обтяжуючих покарання обставин, визначених ст..67 КК України, судом не виявлено.

Вивченням даних про особу ОСОБА_4 встановлено, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за мiсцем проходження служби характеризується посередньо, на утриманні неповнолітніх дітей не має, на до лікарів нарколога та психіатра не за лікуванням не звертався.

Таким чином, обираючи вид та мiру покарання ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наявність 3-х обставин, які пом`якшують покарання, та відсутність обставин, які це покарання обтяжують, дані про особу обвинуваченого, врахувавши його пояснення, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства, та йому слід призначити мінімальне покарання в межах санкції ч.5 ст.407 КК України.

При цьому підстав для призначення покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч.5 ст.407 КК України, а так само підстав для переходу до іншого більш м`якого покарання, як це передбачає ст.69 КК України, а так само підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням згідно ст.75 КК України судом не вбачається, зважаючи на заборону застосування ст.69 КК України та ст.75 КК України при призначенні покарань особам, за вчинення кримінальних правопорушень, передбачені ст.407 КК України.

На думку суду саме такі обрані судом вид та міра покарання є необхідними і достатніми для виправлення обвинуваченого і недопущення в подальшому вчинення злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами, та буде відповідати принципам законності, справедливості та індивідуалізації кримінального покарання.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні. Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст. 373, 374, 381, 382, 615 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Строк відбування покарання рахувати з моменту затримання з 21.10.2025 згідно рапорту про затримання від 21.10.2025 та ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м.Чернівці від 21.10.2025, зарахувавши, на підставі ч.5 ст.72 КК України, у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з моменту його затримання і по дату набрання вироком законної сили із розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу залишити попередній -у виді тримання під вартою.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Вижницький районний суд Чернівецької області.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Повний текст вироку негайно після проголошення вступної та резолютивної частини, згідно ч.15 ст.615 КПК України, вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_6