У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2025 року м. Полтава

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна в кримінальному провадженні № 0000871 від 05.07.2025 року,

в с т а н о в и л а:

Адвокат ОСОБА_3 , діючи в інтересах ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді із клопотанням, в якому прохав скасувати арешт, який був накладений на автомобіль марки ВАЗ-2101, д.н.з. НОМЕР_1 , шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_2 .

Мотивуючи заявлене клопотання адвокат вказав, що на даний час відпала потреба в застосуванні щодо транспортного засобу ВАЗ-2101, д.н.з. НОМЕР_1 , шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_2 , який зареєстрований на ОСОБА_4 , арешту, оскільки кримінальне провадження № 0000871 від 05.07.2025 року, в межах якого накладено спірний арешт, закрито постановою слідчого від 30.07.2025 року на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

В судове засідання заявниця ОСОБА_4 та її представник - адвокат ОСОБА_3 не з`явилися, судом неодноразово здійснювалися виклики з метою повідомлення останніх про дату, час і місце розгляду клопотання, однак здійснити виклик не вдалося.

Частиною 2 статті 172 КПК України передбачено, що клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється о соба, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.

Беручи до уваги, що КПК України не містить імперативної вимоги щодо обов`язкової присутності заявника (його представника) при розгляді клопотання про скасування арешту майна, з метою дотримання розумного строку розгляду клопотання, слідчий суддя вважає можливим розглянути клопотання у їх відсутність за наявними матеріалами.

Слідчий Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, на виконання запиту суду, направив матеріали кримінального провадження № 0000871 від 05.07.2025 року.

Зважаючи на неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть у ньому участь, на підставі положень ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, дослідивши матеріали кримінального провадження № 0000871 від 05.07.2025 року, слідчий суддя приходить до висновку, що в задоволенні клопотання слід відмовити, виходячи з наступного.

Встановлено, що Полтавським РУП ГУНП в Полтавській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000871 від 05.07.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, за фактом того, що 04.07.2025 року, близько 17:55 год., водій ОСОБА_6 , керуючи транспортним засобом ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по головній дорозі вул. Чумацький шлях в напрямку вул. Великотирнівська здійснив наїзд на самокат EC-400B під керуванням ОСОБА_7 , який на нерегульованому перехресті здійснив виїзд на головну дорогу, не переконавшись у безпечності маневру. В результаті ДТП ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритоїх черепно-мозкової травми, струс головного мозку, різану рану спини та правої руки та був госпіталізований до ДМКЛ.

04.07.2025 року слідчим ВРЗСТ СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області було проведено огляд місця дорожньо-транспортної пригоди, за результатом якого транспортний засіб ВАЗ 2101 реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 було вилучено.

Автомобіль ВАЗ 2101 реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 було передано на відповідальне зберігання за адресою: м. Полтава, вул. Кучеренка, 9 ОСОБА_6 під зберігальну розписку.

Постановою слідчого від 07.07.2025 року транспортний засіб ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки він зберіг на собі сліди кримінального правопорушення у вигляді механічних пошкоджень, отриманих внаслідок ДТП.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Полтави від 14.07.2025 року (справа № 554/10445/25, провадження № 1-кс/554/8719/2025) було накладено арешт на автомобіль марки ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_1 , зареєстрований на ОСОБА_4 , шляхом позбавлення права відчуження, розпорядження та користування до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.

Як вбачається із змісту цієї ухвали суду, метою накладення арешту на вказане майно було забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні, що узгоджується із вимогами п.1 ч.2 ст.170 КПК України.

31.07.2025 року постановою слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 кримінальне провадження № 0000871 від 05.07.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, було закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Арешт майна відповідно до положень ч.2 ст.131 КПК України є заходом забезпечення кримінального провадження.

Правовідносини щодо арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження, врегульовані главою 17 КПК України. Так, за змістом статті 174 цього Кодексу питання про скасування арешту майна під час досудового розслідування, судового розгляду вирішуються слідчим суддею або судом відповідно.

Проте порядку вирішення питання про скасування арешту майна після закінчення досудового розслідування внаслідок закриття кримінального провадження слідчим на підставі положень ч.1 ст.284 КПК України нормами статті 174 КПК України не встановлено.

Разом із тим, за приписами ч.4 ст.132 КПК України ухвала слідчого судді або суду про застосування заходів забезпечення кримінального провадження припиняє свою дію після закінчення строку її дії, скасування запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Після закриття кримінального провадження втручання у сферу приватних інтересів (арешт майна) фактично набуває свавільного характеру, з огляду на що приписи ч.4 ст.132 КПК є дієвим засобом реалізації положень ст.3 Конституції України, ст.13 Конвенції задля усунення порушення прав власника або володільця майна.

Приписи ч.4 ст.132 КПК України є нормою, за якою у кримінальному процесуальному законі встановлено порядок припинення арешту майна після закриття кримінального провадження, застосування якої у взаємозв`язку із положеннями ч.1 ст.170 цього Кодексу скасовує обмеження, застосовані під час досудового розслідування.

Імперативні приписи ч.4 ст.132 КПК України вимагають поводження з вказаним вище майном з боку прокурора, органу досудового розслідування, державної влади чи місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, фізичних осіб та інших суб`єктів суспільних відносин як таким, що не є арештованим в порядку, передбаченому КПК. За відсутності інших законних підстав, позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, стосовно якого арешт припинив свою дію, є протиправним і тягне відповідальність, передбачену законом.

Отже, у разі закриття кримінального провадження постановою слідчого або прокурора, ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно (речові докази) припиняє свою дію, з огляду на що припиняє свою дію і застосоване слідчим суддею позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування відповідним майном.

Після закриття слідчим кримінального провадження в порядку, передбаченому законом, речовий доказ перебуває у володінні органу досудового розслідування за відсутності процесуального рішення про арешт майна.

Аналогічну позицію щодо застосування норм КПК України висловила Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у справі № 554/2506/22 (провадження № 51-4350кмо23), в якій у постанові від 15.04.2024 року сформулювала наступні висновки: у разі закриття слідчим, прокурором кримінального провадження в порядку, передбаченому КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження, серед яких і арешт майна, припиняють свою дію в силу прямої вказівки ч.4 ст.132 КПК України. Ухвала слідчого судді про скасування арешту майна або відмову у його скасуванні, постановлена після закриття кримінального провадження, не передбачена кримінальними процесуальними нормами.

Частиною 5 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Таким чином, після закриття кримінального провадження № 0000871 від 05.07.2025 року постановою слідчого від 31.07.2025 року арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Полтави від 14.07.2025 року у справі справа № 554/10445/25 (провадження № 1-кс/554/8719/2025) на автомобіль марки ВАЗ-2101, д.н.з. НОМЕР_1 , зареєстрований на ОСОБА_4 , як захід забезпечення кримінального провадження припинив свою дію в силу прямої вказівки ч.4 ст.132 КПК України.

За таких обставин, відсутні підстави для винесення ухвали слідчим суддею про скасування арешту майна після закриття кримінального провадження слідчим.

Враховуючи викладене, у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна слід відмовити.

Керуючись ст.ст.174, 372 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и л а:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна в кримінальному провадженні № 0000871 від 05.07.2025 року - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1