Провадження № 1-кп/175/1836/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2025 року селище Слобожанське Дніпровського

району Дніпропетровської області

Дніпровський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0001243 від 19.07.2025 за обвинувальним актом щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Громада, Любарського району, Житомирської області, громадянина України, пенсіонера за віком, одруженого, на утримані малолітніх та неповнолітніх дітей не маючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

Судом встановлено, що 19.07.2025 о 16:40 годині водій ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи власним, технічно справним автомобілем марки «TOYOTA AVENSIS» реєстраційний номер НОМЕР_1 здійснював маневр розвороту по вулиці Героїв України в напрямку проспекту Слобожанського у селищі Слобожанському, Дніпровського району, Дніпропетровської області.

Під час руху при здійсненні маневру розвороту, порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, не вжив заходів для зменшення швидкості або зупинки, не впевнився у безпечності свого маневру, внаслідок чого, в районі будинку № 20 по вулиці Будівельників у селищі Слобожанському, Дніпровського району Дніпропетровської області допустив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , який перетинав проїзну частину вул. Героїв України, по нерегульованому пішохідному переходу позначеному дорожньою розміткою 1.14.1 та дорожнім знаком 5.38.1., справа наліво відносно руху автомобіля «TOYOTA AVENSIS» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинені тілесні ушкодження у вигляді: сумісної травми тіла з розвитком в посттравматичному період тромбоемболії легеневої артерії та двобічної пневмонії: - закритих переломів лонної та сідничної кістки зліва зі зміщенням уламків; відкритих переломів лівої великогомілкової та малогомілкової кісток в середній третині з відносно задовільним стоянням уламків та раною в проекції перелому, які згідно висновку експерта відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння, згідно п. 2.1.3-б, «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. № 6.

Згідно висновку комплексної судової фототехнічної експертизи та судової експертизи обставин і механізму дорожньо-транспортної пригоди порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося в тому, що водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «TOYOTA AVENSIS» реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив вимоги 18.1 та 10.1 Правил дорожнього руху, які свідчать:

«п. 18.1 Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.»

«п. 10.1 Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», невиконання яких, згідно висновку експерта, перебувають у причинному зв`язку з наслідками, що настали.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Під час підготовчого провадження між прокурором та обвинуваченим за участю захисника укладена угода про визнання винуватості від 21.10.2025, відповідно до вимог ст.ст. 468, 469, 472 КПК України.

Відповідно до умов наданої угоди, прокурор та обвинувачений уклали цю угоду про визнання винуватості, в якій виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 2 ст. 286 КК України, яка ніким не оспорюється, зазначили істотні обставини для цього кримінального провадження, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а також взяв на себе зобов`язання надавати під час судового розгляду цього кримінального провадження показання, які викривають його протиправні дії.

Сторони узгодили призначення покарання обвинуваченому за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 5 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, з застосуванням ст.75, 76 КК України.

В угоді передбачені та роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину свою в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнав повністю та підтвердив суду, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

В підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого підтвердив суду, що угода про визнання винуватості укладена сторонами добровільно, за безпосередньої участі захисника, тому просив суд затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та обвинуваченим.

Представник потерпілої просив призначити покарання не пов`язане з триманням під вартою.

Потерпіла надала згоду на укладення угоди, просила призначити покарання узгоджене сторонами.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просив суд затвердити угоду про визнання винуватості.

Судом з`ясовано, що обвинувачений повністю розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд, вивчивши угоду про визнання винуватості та матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що укладена між прокурором та обвинуваченим угода відповідає вимогам КПК України, дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 КК України кваліфіковано правильно, це кримінальне правопорушення згідно з положеннями ст. 12 КК України є тяжким злочином, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення та може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України. Будь-яких перешкод для укладення та затвердження угоди судом не встановлено, матеріали провадження, які надані суду, таких відомостей не містять.

Суд не досліджує докази у цьому провадженні, оскільки вирок ухвалюється в особливому порядку кримінального провадження, передбаченому положеннями Глави 35 КПК України.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України - відсутні.

Мотиви призначення покарання

При визначені виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особистість винного, його вік та соціальне положення, характер, мотиви та обставини вчиненого кримінального правопорушення, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до матеріалів, які характеризують особу, обвинувачений одружений, раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Узгоджені сторонами вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, відповідають загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Враховуючи, що угода про визнання винуватості була укладена добровільно, вона відповідає закону і не порушує права, свободи, інтереси сторін та інших осіб, суд вважає, що її слід затвердити, призначивши узгоджену сторонами міру покарання, яка відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Суд, враховуючи, що вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення є тяжким злочином, обставини, які пом`якшують покарання, особистість обвинуваченого та його поведінку, вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства. Тому обвинуваченому необхідно призначити узгоджену сторонами міру покарання у виді 5 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, з застосуванням ст.75,76 КК України.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, яким керувався суд

Під час досудового розслідування обвинуваченому запобіжний захід не обирався, тому суд не вбачає підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Кримінальним правопорушенням шкода державі - не заподіяна.

Цивільний позов під час досудового слідства -не заявлено.

Спеціальна конфіскація - не застосовується.

Підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими, відсутні.

Питання щодо скасування арешту майна суд вважає за необхідне вирішити відповідно до положень ст. 174 КПК України.

Питання про долю речових доказів суд вважає за необхідне вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

На підставі положень ч. 2 ст. 124 КПК України документально підтверджені витрати на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 21.10.2025 про визнання винуватості, укладену між прокурором та ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0001243 від 19.07.2025.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням протягом іспитового строку 3 роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки:

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирати.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28.07.2025 (справа № 202/7183/25 провадження № 1-кс/202/5399/2025) на транспортний засіб Toyota, державний номерний знак НОМЕР_1 , із забороною розпорядження та відчуження вищевказаним майном скасувати.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави процесуальні витрати на проведення експертизи у сумі 3565,60 грн.

Строк відбування ОСОБА_4 покарання обраховувати з моменту проголошення вироку.

Речові докази:

-транспортний засіб Toyota, державний номерний знак НОМЕР_1 , залишити власнику ОСОБА_4 , за належністю.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч. 4, ч. 6, ч. 7 ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Дніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст вироку складено 21 жовтня 2025 року. У відповідності до положень ч.15 ст.615 КПК України в судовому засіданні проголошено резолютивну частини вироку.

Суддя ОСОБА_1