Справа № 466/6597/25
Провадження № 1-в/466/136/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2025року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника засудженого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5

представника органу пробації ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Шевченківського районного суду м. Львова клопотання адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_4 , про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Сокаль Червоноградського району Львівської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , без визначеного місця реєстрації, засудженого 23.05.2023 Залізничним районним судом м. Львова за ч.2, ч.3 ст. 362 КК України,-

встановив:

адвокат ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади у правоохоронних органах терміном на 3 роки.

Клопотання мотивовано тим, що вироком Залізничного районного суду м.Львова від 23.05.2023 року ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбаченої ч.2 ст. 362, ч.3 ст. 362 КК України та призначено покарання у виді 4-ох років позбавлення волі із позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах терміном на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування основного призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців.

ОСОБА_4 перебуває на обліку в Шевченківському РВ Філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області. Станом на сьогодні ОСОБА_4 відбув більш ніж дві третини строку додаткового покарання.

Ухвалою Золочівського районного суду Львівської області від 05.03.2025р. у справі №445/145/25 ОСОБА_4 звільнено від основного покарання у виді 4-ох років позбавлення волі призначеного вироком Залізничного районного суду м. Львова від 23.05.2023р. у зв`язку із закінченням іспитового строку.

За період відбування покарання до кримінальної, адміністративної чи дисциплінарної відповідальності не притягався, порушень умов та порядку відбування покарання не допускав.

З березня 2023 року ОСОБА_4 проходить військову службу у ВЧ НОМЕР_1 . Мав поранення, після лікування продовжує військову службу та безпосередньо приймає участь у бойових діях на курському напрямку.

Своєю сумлінною поведінкою та ставленням до службових обов`язків засуджений довід своє виправлення.

З посиланням на норми ст.81 КК України, просить суд умовно-достроково звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади у правоохоронних органах терміном на 3 роки.

Захисник засудженого ОСОБА_4 , - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні не заперечив щодо задоволення клопотання адвоката.

Представник Шевченківського РВ філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_8 не заперечувала щодо задоволення клопотання.

Вирішуючи питання про можливість умовно-дострокового звільнення засудженого від подальшого відбування додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади у правоохоронних органах терміном на 3 роки, суд звертає увагу на наступне.

З матеріалів справи встановлено, що вироком Залізничного районного суду м. Львова від 23.05.2023 р. ОСОБА_4 засуджений за ч.2 ст. 362, ч.3 ст. 362 КК України до 4-ох років позбавлення волі із позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах терміном на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування основного призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців.

На підставі ч.3 ст.55 КК України, у разі застосування ст.77 КК України, строк додаткового покарання обчислюється з моменту набрання вироком законної сили.

Вирок суду набрав законної сили 23.06.2023 р.,строк додаткового покарання за цим вироком обчислюється з 23.06.2023 р.

Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно з вимогами ч.1 та п.1 ч.2 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених, зокрема пунктом 2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.50 КК України кримінальне покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до п. 2 ч.3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Таким чином, підстава умовно-дострокового звільнення від відбування покарання складається з двох обов`язкових елементів: доведення засудженим свого виправлення через сумлінну поведінку і ставлення до праці (ч.2 ст.81 КК); фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому строку покарання (ч.3 ст.81 КК).

Доведення засудженим свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів.

Положеннями ч.1 ст.6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Виправлення засудженого має бути підтверджене його сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків в період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

Сумлінна поведінка характеризується дотриманням режиму відбування покарання; виконанням покладених на засудженого законних обов`язків; виконанням законних вимог представників адміністрації органу, що виконує покарання; підвищенням загальноосвітнього і професійно-технічного навчання; придбанням спеціальності; поведінкою у побуті; стримуванням від порушень режиму відбування покарання, від порушень правил внутрішнього розпорядку, від уживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор; неухильним додержанням загальноприйнятих норм і правил поведінки; активною участю у суспільному житті і сумлінним виконанням громадських доручень у процесі відбування покарання; прагненням своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин тощо.

Ухвалою Золочівського районного суду Львівської області від 05.03.2025р. у справі №445/145/25 ОСОБА_4 звільнено від основного покарання у виді 4-ох років позбавлення волі призначеного вироком Залізничного районного суду м. Львова від 23.05.2023р. у зв`язку із закінченням іспитового строку.

На обґрунтування підстав для прийняття судом рішення про умовно-дострокове звільнення від додаткового покарання ОСОБА_4 його захисник посилається на наступні обставини: за час перебування на обліку і по теперішній час він не скоїв будь-яких кримінальних чи адміністративних правопорушень; має позитивну характеристику за місцем служби, з березня 2023 року ОСОБА_4 проходить військову службу у ВЧ НОМЕР_1 , мав поранення, після лікування продовжує військову служку та безпосередньо приймає участь бойових діях на курському напрямку, відбув більш ніж дві третини строку додаткового покарання, набувши таким чином право на умовно-дострокове звільнення від відбування цього додаткового покарання; сукупність всього цього об`єктивно засвідчує те, що він повністю виправився.

Своєю сумлінною поведінкою та ставленням до службових обов`язків засуджений довід своє виправлення.

Згідно ч.2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Окрім того, стосовно питання щодо правильного застосування судами законодавства про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, у п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002року роз`яснено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можуть бути застосовані тільки після фактичного відбуття тієї частини строку покарання, яка зазначена у ч.3 ст. 81, ч.4 ст. 82 та ч.3 ст. 107 КК України.

Пунктом 2 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду роз`яснено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Судом встановлено, що за період відбування покарання до кримінальної, адміністративної чи дисциплінарної відповідальності не притягався, порушень умов та порядку відбування покарання не допускав, на даний час ОСОБА_4 проходить військову службу у ВЧ НОМЕР_1 , мав поранення, після лікування продовжує військову служку та безпосередньо та приймає участь бойових діях на курському напрямку.

Відповідно до ст.50 КК України,покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, яку визнано винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Примус, що забезпечується силою державної влади в межах закону, є ефективним засобом забезпечення виконання кожною особою конституційного обов`язку неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незважаючи на великі потенційні можливості, примус є не головним, а крайнім засобом боротьби зі злочинністю. Сила примусу, що міститься в санкції кримінально-правової норми Особливої частини КК України, має бути необхідною і достатньою для реалізації завдань, визначених у ст. 1 КК України.

Ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а й від спроможності правоохоронної системи не допустити безкарності злочинних діянь. Саме безкарність є тим ґрунтом, на якому формується і поширюється правова байдужість у суспільстві.

З наведеного вище вбачається, що є неприпустимим створення відчуття безкарності, яке може утворитися, як у засудженого, щодо якого застосовано покарання за вчинення тяжкого злочину, так і у стороннього спостерігача.

Також не слід залишати поза увагою такий елемент верховенства права як справедливість. Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Справедливість одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 55 КК України позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю може бути призначене як основне покарання на строк від двох до п`яти років або як додаткове покарання на строк від одного до трьох років.

При призначенні позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю як додаткового покарання до арешту, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі на певний строк - воно поширюється на увесь час відбування основного покарання і, крім цього, на строк, встановлений вироком суду, що набрав законної сили. При цьому строк додаткового покарання обчислюється з моменту відбуття основного покарання, а при призначенні покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю як додаткове до інших основних покарань, а також у разі застосування статті 77 цього Кодексу - з моменту набрання законної сили вироком.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким»№2 від 26 квітня 2002 року згідно з ч.1 ст.81 КК України особу може бути умовно-достроково звільнено (повністю або частково) від відбування і додаткового покарання. При цьому слід мати на увазі, що таким додатковим покаранням, від якого можна звільнити достроково (тобто до закінчення строку), є лише позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.

Згідно з п. 10 вищевказаної постанови, коли питання про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання виникло після повного відбуття засудженим основного покарання, суд може повністю або частково звільнити його від додаткового покарання після фактичного відбуття встановленої законом частини останнього та за наявності інших зазначених у законі умов.

Встановлені вище дані свідчать про те, що засуджений відбув більш ніж дві третини строку додаткового покарання, повністю виправився, а відтак до нього можливо застосувати інститут умовно-дострокового звільнення від відбування додаткового покарання.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.81 Кримінального кодексу України, ст. ст. 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України, суд-

постановив:

Клопотання задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , умовно-достроково від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади у правоохоронних органах терміном на 3 роки, призначеного вироком Залізничного районного суду м.Львова від 23 травня 2023 року у справі №462/3678/23.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня проголошення ухвали, а для осіб, які не викликались в судове засідання - з дня отримання ними копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1