Справа № 703/2342/25

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла матеріали кримінального провадження №0000417 від 04 травня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України,-

встановив:

В провадженні Смілянського міськрайонного суду Черкаської області на розгляді перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 23.09.2025 року у вказаному кримінальному провадженні призначене підготовче судове засідання.

Обвинувачений ОСОБА_4 подано ряд клопотань та скаргу, які необхідно вирішити в підготовчому судовому засіданні.

Так, обвинуваченим подано клопотання про повернення обвинувального акта прокурору з тих підстав, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а саме зазначає, що відомості до ЄРДР були внесені незаконно, у відомостях, викладених в обвинувальному акті наявні посилання на неіснуючі «графи» Наказу Міністерства оборони України № 402 від 14.08.2008 року, звертає увагу на невідповідність обвинувального акту вимогам ДСТУ 4163:2020 з мотивів невірності вказання прізвищ, не завірення підписів печаткою. Звертає увагу, що до невірності зазначення тих обставин, що він є громадянином України та взагалі заперечує обставину існування такого поняття як громадянство території України, зазначає на неконкретність обвинувачення.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений та захисник підтримали клопотання, прокурор заперечувала проти задоволення клопотання.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

У п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України закріплено, що суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу. Вичерпні вимоги до обвинувального акта містяться у ст. 291 КПК України.

Згідно ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості:

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;

8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу;

9) дату та місце його складення та затвердження.

Як вбачається з обвинувального акту, зазначені відомості в даному обвинувальному акті - наявні.

Згідно до ч.4 ст. 290 КПК України до обвинувального акта додається, в тому числі: реєстр матеріалів досудового розслідування; розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу);

Відповідно до ст. 293 КПК України одночасно з переданням обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу), його захиснику, законному представнику, захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо провадження здійснюється щодо юридичної особи, копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування надаються також представнику такої юридичної особи. В даному випадку зазначені вимоги Закону виконані.

Враховуючи викладене, суд вважає встановлені прокурором і викладені в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення достатніми для повного розуміння обвинуваченим суті висунутого проти нього обвинувачення.

Окрім того, на етапі підготовчого провадження питання узгодженості викладення в обвинувальному акті фактичних обставин справи з формулюванням обвинувачення та правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, як і конкретизація правової кваліфікації правопорушення, не можуть бути предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні, доводи викладені у клопотаннях можуть бути перевірені лише на стадії судового розгляду.

Слід зазначити, що кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо.

Визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акта до суду належить виключно до повноважень прокурора, адже в обвинувальному акті зазначаються ті фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими (постанова Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 03.07.2019 р. у справі № 273/1053/17).

До того ж, КПК містить положення про зміну обвинувачення у суді, висунення додаткового обвинувачення, відмову від підтримки державного обвинувачення (ч. 2 ст. 337, ст. 338-340 КПК), а також передбачає право суду вийти за межі зазначеного в обвинувальному акті висунутого обвинувачення у частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється провадження (ч. 3 ст. 337 КПК).

Відтак, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення є дискреційними повноваженнями прокурора, а тому викладається в обвинувальному акті у такому виді, як це вважає за необхідне прокурор.

З огляду на зазначене, суд проходить до висновку, що оскільки п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України визначає можливість повернення обвинувального акту як право, а не обов`язок суду, то підставою для такого повернення не може слугувати будь-яка його невідповідність вимогам КПК України, а лише та, яка дійсно перешкоджає призначенню судового розгляду, і в кожному конкретному випадку суд має перевірити чи дійсно створює перешкоди для судового розгляду певна невідповідність та недоліки обвинувального акту вимогам КПК України. Така правова позиція також міститься у Постанові Верховного Суду від 26.06.2018 року у справі № 520/8135/15-к.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт складений відповідно до вимог ст. 291 КПК та про відсутність підстав для повернення обвинувального акту прокурору, тому у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про повернення обвинувального акта слід відмовити.

Також обвинуваченим ОСОБА_4 подана скарга про скасування постанов про оголошення в розшук підозрюваного та про зупинення досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0000417 від 04 травня 2024 року за ст. 336 КК України. Скарга мотивована тим, що рішення про розшук ОСОБА_4 , на його переконання, слідчий приймав незаконно, фабрикував матеріали справи, відтак і зупинення досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0000417 від 04 травня 2024 року за ст. 336 КК України, на переконання останнього є незаконним.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений та захисник підтримали скаргу, з підстав, зазначених у ній, прокурор просила в задоволенні скарги відмовити як такій, що не відповідає фактичним обставинам справи.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд зауважує наступне.

Положеннями ч. 2 ст. 303 КПК України, на яке посилається сторона захисту у своїй скарзі, визначено, що скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора (ніж ті, що зазначені в частині 1 цієї статті) не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Отже, ч. 2 ст. 303 КПК України не містить імперативної вимоги щодо обов`язкового розгляду по суті будь-яких скарг у підготовчому судовому засіданні, а лише вказує на можливість такого розгляду з урахуванням завдань підготовчого провадження, повноважень суду та з дотриманням правил, передбачених статей 314-318 КПК України (зокрема, на це вказує використане законодавцем формулювання «можуть бути предметом розгляду», а не «розглядаються» чи «підлягають розгляду» тощо, а також пряме відсилання до правил статей 314-316 КПК України).

Ані ч. 2 ст. 303, ані статті 314-316 КПК не передбачають, що суд в підготовчому судовому засіданні має право ухвалити за результатом розгляду таких скарг одне з рішень, які передбачені ч. 2 ст. 307 КПК України під час досудового розслідування, а саме скасовувати рішення слідчого чи прокурора, зобов`язувати припинити дію чи, навпаки, вчинити певну дію, відмовити в задоволенні скарги.

Натомість, за змістом статей 314-316 КПК України, підготовче судове засідання є обов`язковою, самостійною стадією кримінального процесу, основною метою проведення якої є визначення судом можливості на законних підставах призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

З огляду на вказану специфіку завдань та цілей підготовчого судового засідання, в межах цієї стадії суд позбавлений можливості досліджувати докази, надавати їм оцінку з точки зору їх допустимості та/або достовірності, а також робити висновки щодо законності чи незаконності дій, бездіяльності чи рішень, прийнятих на досудовому розслідуванні.

Водночас, зі змісту поданої обвинуваченим скарги вбачається, що викладені у ній доводи зводяться до необхідності надання судом оцінки діям та рішенням слідчого, в тому числі, з точки зору їх законності. На переконання суду, викладені у скарзі аргументи потребують аналізу низки взаємопов`язаних процесуальних дій та рішень у кримінальному провадженні, а відтак, твердження обвинуваченого щодо допущених порушень під час досудового розслідування і заперечення з цього приводу сторони обвинувачення, підлягають дослідженню вже під час судового розгляду у ході дослідження доказів.

Таким чином, розгляд по суті вказаної скарги під час підготовчого судового засідання був би передчасним, а тому суд вважає за необхідне долучити її до матеріалів кримінального провадження без вирішення порушених у ній питань по суті з метою надання оцінки висловленим у ній доводам у ході судового розгляду.

Також, обвинувачений ОСОБА_4 подано клопотання про закриття кримінального провадження за п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України, в якій останній просив закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення.

Клопотання обґрунтовано тим, що до матеріалів справи надано фіктивну на його думку постанову ВЛК, видану 29.04.2024. Оскільки, 27.04.2024 на його ім`я була виписана повістка на відправку з вимогою прибути 28.04.2024. Вважає, що 27.04.2024 не могла бути ніяких підстав для виписування та вручення йому повістки на відправку. Окрім того, вважає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 не наділеним правом вручати повістки, оскільки не є правосуб`єктним, а Смілянська окружна прокуратура не має ніякого відношення до Черкаської обласної прокуратури., тому не має права вручати йому обвинувальний акт. Вважає, що докази, зібрані у справі особами неутворених органів державної влади є недопустимими доказами.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений та захисник підтримали клопотання, прокурор заперечувала проти клопотання.

Вирішуючи дане клопотання, суд зауважує, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність події кримінального правопорушення.

Положеннями п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Відтак, вирішення питання щодо закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України не підлягає розгляду у підготовчому судовому засіданні, таким чином, клопотання обвинуваченого про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні слід долучити до матеріалів кримінального провадження та надати оцінку висловленим у ній доводам за результатами судового розгляду.

Окрім того, прокурор звернулась із клопотанням про покладення обов`язків на обвинуваченого ОСОБА_4 , передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Прокурор підтримала клопотання, обвинувачений і захисник заперечували проти клопотання, вказавши, що клопотання є необґрунтованим, обвинувачений з`являється за викликом до суду, відтак відсутні підстави для його задоволення.

Вирішуючи клопотання прокурора, суд приходить до наступного висновку.

Так, прокурор вказує, що слідчим суддею Смілянського міськрайонного суду Черкаської області 10.04.2025 ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначено розмір застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Згідно інформації ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» 11.04.2025 ОСОБА_4 сплатив суму застави та вибув з установи. З моменту внесення застави, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави та покладено обов`язки, визначені ухвалою слідчого судді.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, визначено 2 місяці з моменту внесення застави. Крім того, дія ухвали судді Смілянського міськрайонного суду від 07.08.2025 закінчується 06.10.2025.

Разом із цим, покладання обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України, в силу ч. 1 ст. 176 КПК України не є запобіжним заходом відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , адже у даному випадку лише застава є запобіжним заходом (заходом забезпечення), який спрямований на дієвість і ефективність кримінального провадження до прийняття рішення у вказаному кримінальному провадженні та полягає у внесенні коштів на спеціальний рахунок і має забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у дохід держави при невиконанні цих обов`язків.

Відповідно до ч. 7 ст. 194 КПК України, після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

У зазначеній нормі йдеться про припинення дії ухвали про застосування запобіжного заходу виключно в частині покладення на підозрюваного, обвинуваченого відповідних обов`язків, визначених судом.

Закінчення строку дії обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України, що були покладені на обвинуваченого відповідною ухвалою суду, не припиняє сам запобіжний захід у вигляді застави.

Оскільки на час прийняття рішення у справі обов`язки, покладені на обвинуваченого ОСОБА_4 скасовані, то відсутні підстави для їх покладення.

Застосований до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді застави не було скасовано або змінено, кримінальне провадження не закрито, тому він діє.

Враховуючи викладене, суд приходить до переконання до відмову у задоволенні клопотання прокурора.

Також, в матеріалах кримінального провадження наявна заява ОСОБА_6 про повернення сплаченої нею за ОСОБА_4 застави. Заява обґрунтована тим, що на переконання ОСОБА_6 ухвала слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 10 квітня 2025 року по справі № 703/2590/24, якою було обрано запобіжний захід ОСОБА_4 втратила свою силу 11 червня 2025 року.

Судом встановлено, що згідно ухвали слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 10 квітня 2025 року по справі № 703/2590/24 ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначено розмір застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Згідно інформації Державної установи «Черкаський слідчий ізолятор» від 11.04.2025 за ОСОБА_4 було сплачено заставу та останній та вибув з установи.

Строк дії застави судом суду не визначався, оскільки застава є безстроковим запобіжним заходом, і КПК України не передбачено необхідності її продовження та залишення.

Згідно п.3 ч. 4 ст. 202 КПК України, з моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Згідно вимог ст. 182 КПК України та параграфу 1 глави 18 КПК України не передбачено строку дії застави як запобіжного заходу.

З моменту внесення застави на підозрюваного покладаються обов`язки визначені ухвалою слідчого судді строком на два місяці та не продовження цих обов`язків не тягне за собою припинення дії запобіжного заходу у вигляді застави.

Закінчення строку дії покладених на підозрюваного слідчим суддею обов`язків не припиняє дію основного запобіжного заходу (яким в даному випадку є застава) і не являється підставою або умовою повернення визначеної в ухвалі про застосування запобіжного заходу і внесеної застави.

Відповідно до вимог ч. 11 ст. 182 КПК України, п. 8 Порядку внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2012 року № 15 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 18 січня 2012 року № 27), застава повертається заставодавцю лише після припинення дії запобіжного заходу у вигляді застави та постановлення вироку (ухвали), у якому міститься рішення про повернення застави.

При цьому, після внесення грошових коштів як застави за підозрювану особу, строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді застави, відповідно до ст. 203 КПК України діє до моменту прийняття остаточного рішення, а саме ухвалення вироку чи закриття кримінального провадження, оскільки відповідно до ст. 182 КПК України цей запобіжний захід не має граничного строку дії, вимоги клопотання про повернення застави є такими, які суперечать меті застосування запобіжного заходу, а на даний час меті застави, а тому, за наведених обставин, враховуючи, що дія запобіжного заходу у вигляді застави не припинилась, діє як захід забезпечення запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду та виконання процесуальних обов`язків, належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Враховуючи викладені обставини заява ОСОБА_6 не підлягає до задоволення.

Також, частиною 1 статті 315 КПК України передбачено, що якщо під час підготовчого судового засідання не будуть встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 цього Кодексу, суд проводить підготовку до судового розгляду.

Під час підготовчого судового засідання не встановлено підстав для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини 3 вищезазначеної статті. Пов`язані з підготовкою до судового розгляду кримінального провадження питання, що передбачені ст. 315 КПК України вирішені, підготовчі дії виконані, тому перешкоди для призначення судового розгляду відсутні.

Судовий розгляд слід проводити у відкритому судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 314-316, 331, 336, 369-372 ,284, 376 КПК України, суд -

постановив:

У задоволенні клопотання прокурора про покладення на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язків відмовити.

В задоволенні заяви ОСОБА_6 про повернення застави відмовити.

В задоволенні клопотання ОСОБА_4 про повернення обвинувального акта прокурору відмовити.

Скаргу ОСОБА_4 про скасування постанов про оголошення в розшук підозрюваного та про зупинення досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0000417 від 04 травня 2024 року за ст. 336 КК України, разом з додатками, долучити до матеріалів кримінального провадження та надати оцінку висловленим у ній доводам за результатами судового розгляду.

Клопотання ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні - долучити до матеріалів кримінального провадження та надати оцінку висловленим у ній доводам за результатами судового розгляду.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 10 год. 30 хв. 15 січня 2026 року в приміщенні Смілянського міськрайонного суду Черкаської області.

Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.

У судове засідання викликати учасників кримінального провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено о 15.00 год. 18 грудня 2025 року

Головуючий: ОСОБА_1