Справа № 521/935/26
Номер провадження:1-кс/521/458/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року м. Одеса

Слідчий суддя Хаджибейського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , з секретарем ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Одесі клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором Хаджибейської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000153 від 22.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ відділу поліції №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором, про арешт майна у кримінальному проваджені, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000153 від 22.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що 22.01.2026 до ЧЧ відділу полії N?1 Одеського районного управління поліції N?1 ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення про те, за адресою: АДРЕСА_1 за місцем мешкання померла ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , труп без явних ознак насильницької смерті.

За вказаним фактом 22.01.2026 року СВ ВП N?1 ОРУП N?1 ГУНП в Одеській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000153 за попередньою правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 115 КК України.

В результаті проведення огляду місця події від 22.01.2026, а саме огляду квартири АДРЕСА_2 , в ході якого у вказаній квартирі було виявлено труп ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , без явних ознак насильницької смерті, яка є господаркою вищевказаної квартири, також в ході огляду місця події було виявлено та вилучено копію паспорта ОСОБА_5 , договір N?26719 купівлі-продажу нерухомого майна на 2 арк; технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_2 на 2 арк; договір N?16992 на 1 арк; рішення по справі N? 2 - 4147/07 на 1 арк; виписка із домової книги від 03.04.2004 р. на 1 арк, вказані документ ти вилучено та запаковано до сейф-пакету NPU 66040225, крім того після проведення огляду вхідні двері закрито на врізний замок, а 2 ключі, які скріплено на металеве кільце вилучене та запаковане до сейф-пакету NPU 66040225.

Оскільки власник вищевказаної квартири ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла, а родичі відсутні, тому надати дозвіл на проведення огляду не було можливості.

Так, квартиру за вищевказаною адресою було закрито на ключ, який запаковано до сейф-пакету, а квартиру було опечатано, для того, щоб до приміщення не потрапили інші особи.

Відповідно до ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України: «У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу», а саме вищевказане майно являється речовими доказами по кримінальному провадженні, в зв?язку з тим що вони зберегли на собі сліди скоєного злочину.

У зв?язку з викладеним, у органу досудового розслідування виникла необхідність в арешті наступних предметів: рюкзаку чорного кольору, який упаковано до сейф-пакету НПУ N? QYH0257588; фрагмента СВІ N? 1 - засіб ініціювання вибуху, після розряджання - запал УЗРГМ з маркуванням «216-75 УЗРГМ 583» упаковано до сейф-пакету НПУ N? CRI1019359; фрагмента СВП N?1 - конструктивно оформлений заряд, засіб ініціювання вибуху, після розряджання - заряд вибухової речовини, обгорнутий липкою стрічкою чорного кольору та фрагментами металевої проволоки, упаковано до сейф-пакету НПУ N? CRI1019358; Фрагмента СВП N? 2 - після розряджання - заряд вибухової речовини, обгорнутий липкою стрічкою з фрагментами металевої проволоки, упаковано до сейф-пакету НПУ N? CRI1019361; фрагмент СВП N? 2 засіб іміціювання - після розряджання: фрагмент запальної трубки промислової (ЗТП-50) довжиною 120мм, упаковано до сейф-пакету НПУ N? CRI10193610; конструктивно оформлений заряд вибухової речовини - сипучої суміші що схожа на суміш пороху та тротилу, яка поміщена у металеву ємність об?ємом 0,5 л, що обгорнута декількома шарами ізоляційної стрічки з саморізами, болтами та цвяхами, який упаковано до сейф-пакету НПУ N? WAR1312555; 5 корпусів ручних осколкових гранат Ф-1, з маркуванням на донних частинах «10712-79T», «107xx-79T», «xx37x43» на інших маркування відсутнє та одна осколкова рубашка від гранати ПМ-51 з пластичною вибуховою речовиною сірого кольору в середині, упаковані до сейф-пакту НПУ вибухотехнічної служби N? AB2018267; вибухова речовина тротил загальною масою 1475г та дві циліндричні шашки «динаріт» 420 гр кожна, упаковані до сейф-пакту НПУ вибухотехнічної служби N? AB2018266; 4 вишибних заряди до ПГ-7ПМ з однаковим маркуванням на корпусах «ПГ-7ПМ ИБЛ-425/74-58-74-254 Свинтить до упора з гранатой 70/22 7K» та два імітаційних заряда на одном із них присутнє маркувальне позначення «4х4M1M - 120M54-2-90, упаковано до сейф-пакету НПУ N? RAW0210025; 4 запали типу УЗРГМ з маркувальними позначками на спускових важелях «168-79УЗРГМ-2583», «168-79УЗРГМ-2583», «157-77У3РГМ-583», на зворотній стороні «583-67-89», «132-88УЗРГМ-2Н», одна саморобна запальна трубка довжиною 420мм та фрагмент ЗТІI з терновою частиною, які упаковано до сейф пакету НПУ N?WAR1312556, які визнано речовим доказом та має суттєве значення для встановлення істини у кримінальному провадженні.

Підставою тимчасово вилучення майна згідно п.1 ч. 2 ст. 167 КПК України, є те, що є запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вищезазначеного майна.

Метою накладення арешту згідно з п.1, п.11 ч.2 ст.170 КПК України, с збереження речових доказів та проведення судових експертиз,.

Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи, що для досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування вище вказаного факту, а також наявністю достатніх підстав вважати, що вищевказані вилучені предмети є предметами злочину, у зв`язку з чим необхідно накласти арешт на вилучене майно.

Постановою слідчого від 22.01.2026 вказане майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні..

Слідчий ОСОБА_3 надала до суду заяву, відповідно до змісту підтримала клопотання, просила здійснити його розгляд за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суть клопотання, суд приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

На підставі викладеного та враховуючи, що слідчий своєчасно звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна та не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може у подальшому перешкодити кримінальному провадженню, у зв`язку з чим, слідчий суддя, враховуючи можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого.

Відповідно до п.4 ч.5 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя постановляє ухвалу, в якій зазначає заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно. Отже, наведеною вимогою законодавства передбачено зазначення в ухвалі слідчого судді лише заборони та обмеження щодо розпорядження або користування майном, тому слідчий суддя із врахуванням вимог клопотання слідчого про арешт майна із забороною відчуження, розпорядження, користування, приходить до висновку про зазначення в ухвалі слідчого судді заборони користування та розпорядження майном.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції N?1 ОРУП N?1 ГУНП в Одеській області капітан поліції ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором Хаджибейської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000153 від 22.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме:

-копію паспорта ОСОБА_5 , договір N?26719 купівлі-продажу нерухомого майна на 2 арк; технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_2 на 2 арк; договір N?16992 на 1 арк; рішення по справі N? 2 - 4147/07 на 1 арк; виписка із домової книги від 03.04.2004 р. на 1 арк, які вилучено та запаковано до сейф-пакету NPU 66040225, 2 ключі, які скріплені на металеве кільце вилучено та запаковано до сейф-пакету NPU66040225.

Заборонити розпоряджатись та користуватись арештованим майном, до прийняття рішення, у кримінальному провадженні.

Виконання ухвали про арешт майна негайно доручити слідчому та прокурору.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана, безпосередньо до суду апеляційної інстанції, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1