Справа № 274/8902/25 Провадження № 1-в/0274/1239/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.01.2026 м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючий - суддя ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

представника Державної установи "Бердичівський виправний центр (№ 108)" - ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 (дистанційно),

засудженого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 про звільнення від подальшого відбування покарання у зв`язку із хворобою засудженого

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, є громадянином України, зареєстрований та до засудження проживав за адресою: АДРЕСА_1 , відбуває покарання у Державній установі "Бердичівський виправний центр (№ 108)", -

в с т а н о в и в:

26.12.2025 до суду надійшло клопотання про звільнення від подальшого відбування покарання у зв`язку із хворобою засудженого ОСОБА_6 . Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_6 , який відбуває покарання в Державній установі "Бердичівський виправний центр (№108)", має тяжкі захворювання, а саме: інфекційний остеоартрит лівого кульшового суглоба (М0095); варикозна хвороба правої та лівої нижньої кінцівки з клапанною недостатністю СФС, стовбуру ВПВ, недостатністю поверхневих та перфоранних вен; аневризму приустьового відділу ВПВ зліва; ВІЛ-інфекція; хронічний вірусний гепатит С. Також, в клопотанні зазначено, що ОСОБА_6 обмежений в русі, потребує постійної сторонньої допомоги, повинен щоденно отримувати медикаментозну терапію, а також в найближчий час має отримати екстрену медичну допомогу у вигляді оперативного/операційного втручання та протезування, всього цього він буде позбавлений під час відбуття ним покарання. На думку захисника, діагнози ОСОБА_6 дають підстави для його звільнення від відбуття покарання в зв`язку з хворобою на підставі ст. 84 КК України та згідно з Переліком захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання.

Представник Державної установи "Бердичівський виправний центр (№ 108)" в судовому засіданні при вирішенні клопотання захисника поклався на розсуд суду, пояснивши, що у виправному центрі відсутня медична частина, а засуджений лікується на загальних підставах в медичних закладах.

Прокурор в судовому засіданні не заперечив проти клопотання захисника, з огляду на позицію представника виправного центру.

Захисник та засуджений в судовому засіданні просили задовольнити клопотання та звільнити засудженого від подальшого відбування покарання у зв`язку із хворобою, оскільки засуджений має дуже поганий стан здоров`я, через що змушений проходити лікування, в т.ч. у м. Києві.

Дослідивши клопотання та матеріали особової справи засудженого, заслухавши думку учасників судового розгляду, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. ст. 537, 539 КПК України під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати питання про звільнення від покарання за хворобою.

Як встановлено з матеріалів особової справи, ОСОБА_6 засуджений 21.02.2025 Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 51000 грн.

Вироком Київського апеляційного суду від 26.06.2025 вирок Києво-Святошинським районним судом Київської області від 21.02.2025 скасований в частині призначеного покарання. Ухвалений новий вирок, яким ОСОБА_6 призначено покарання за ч. 2 ст. 309 КК України у виді штрафу в розмірі 51000 грн. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання повністю приєднане покарання за вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09.05.2024 та призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді одного року обмеження волі та штрафу в розмірі 51000 грн. Обидва покарання відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України ухвалено виконувати самостійно. В решті вирок суду першої інстанції залишений без змін.

Засуджений ОСОБА_6 з 19.11.2025 відбуває покарання в Державній установі "Бердичівський виправний центр (№ 108)".

Від захисника засудженого 26.12.2025 до суду надійшло клопотання про звільнення від подальшого відбування покарання у зв`язку із хворобою засудженого ОСОБА_6 . В обґрунтування клопотання захисник посилається, зокрема, на такі документи:

- консультативний висновок кардіолога від 17.11.2025, відповідно до якого ОСОБА_6 має діагнози: гіпертензивна (гіпертонічна) хвороба серця без (застойної) серцевої недостатності, артеріальна гіпертензія, міокардит, вертеброгенна торакаллія;

- консультативний висновок спеціаліста (лікаря травматолога) та направлення на госпіталізацію (2820-9990-2060-3046) від 21.11.2025, згідно з яким рекомендована термінова заміна суглобу;

- виписку з КНП «Бердичівська міська лікарня», травматологічного відділення, від 12.12.2025, про те, що ОСОБА_6 перебував на стаціонарному лікуванні з 04.12.2025 по 12.12.2025;

- консультативний висновок спеціаліста (лікаря травматолога) та рентген знімок від 17.12.2025, відповідно до якого, ОСОБА_6 показано оперативне лікування - тотальне ендопротезування лівого кульшового суглоба. З метою підготовки до операційного втручання необхідно дообстеження (26.12.2025) - ЗАК, біохімія крові, пункція лівого кульшового суглоба, рентгенографія, КТ.

На переконання суду вказане клопотання захисника слід залишити без задоволення з таких підстав.

Статтею 152 КВК України передбачено, що однією з підстав звільнення від відбування покарання є хвороба засудженого.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 КК України особа, яка після вчинення кримінального правопорушення або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

Враховуючи вказані положення ст. 84 КК України факт захворювання засудженого на тяжку хворобу сам по собі не є безумовною підставою для його звільнення від подальшого відбування покарання.

Окрім того, як визначено ч. 3 ст. 61 КК України, обмеження волі не застосовується, зокрема, до осіб з інвалідністю першої і другої групи.

Згідно із ч. 9 ст. 59 КВК України, стосовно особи, яка після постановлення вироку визнана особою з інвалідністю першої чи другої групи або досягла пенсійного віку, або захворіла на тяжку хворобу, яка перешкоджає відбуванню покарання, а також стосовно жінки, яка завагітніла, уповноважений орган з питань пробації чи адміністрація виправного центру вносить до суду подання про звільнення такої особи від відбування покарання.

Відповідно до ч. 5 та ч. 6 ст. 154 КВК України подання про звільнення від відбування покарання внаслідок іншої тяжкої хвороби подається до суду начальником органу або установи виконання покарань. Одночасно з поданням до суду надсилаються висновок лікарської комісії й особова справа засудженого. У поданні вказуються дані, які характеризують поведінку засудженого під час відбування покарання. Якщо особа, засуджена до громадських робіт або обмеження волі, визнається особою з інвалідністю першої чи другої групи, орган чи установа виконання покарань вносить подання до суду про її дострокове звільнення. Разом з поданням до суду надсилаються документ, що підтверджує встановлення інвалідності, та висновок спеціальної лікарської комісії.

Однак, адміністрація виправного центру не зверталася до суду з відповідним поданням про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання, а до клопотання захисника не долучалися висновок лікарської комісії чи документ, що підтверджує встановлення ОСОБА_6 інвалідності, з яких суд міг би зробити висновок про ступінь тяжкості захворювань засудженого та, що ці захворювання перешкоджають подальшому відбуванню ним покарання.

Згідно з ч. 1 ст. 56 КВК України, особи, засуджені до обмеження волі, відбувають покарання у виправних центрах, як правило, у межах адміністративно-територіальної одиниці відповідно до їх місця проживання до засудження.

Статтею 63 КВК України передбачено, що лікувально-профілактична і протиепідемічна робота у виправних центрах організовується і проводиться на загальних підставах відповідно до законодавства про охорону здоров`я закладами охорони здоров`я. Направлення засуджених до лікувальних закладів визначається згідно з порядком обслуговування населення установами охорони здоров`я.

Відповідно до ч. 3 ст. 59 КВК України засудженим може бути дозволено короткочасні виїзди за межі виправного центру, зокрема, за необхідності звернутися в медичний заклад з приводу захворювання чи лікування за наявності відповідного медичного висновку.

Згідно з наказами начальника виправного центру від 04.12.2025 № 382 та від 26.12.2025 № 399, які є в особовій справі, засудженому ОСОБА_6 надавалися короткочасні виїзди за межі виправного центру для проходження лікування в КНП «Бердичівська міська лікарня» та ДУ «Інститут травматології та ортопедії НАМН України». Таким чином, засуджений, відбуваючи покарання, не позбавлений можливості проходити лікування відповідно до медичного висновку й таку можливість використовує.

Як вбачається з досліджених судом матеріалів справи, наявні в засудженого захворювання були в нього й до вчинення кримінального правопорушення та враховувалися судами першої (при призначенні покарання суд, зокрема, врахував стан здоров`я обвинуваченого після лікування септичного артриту кульшового суглоба, а також пройдене ним лікування від наркотичної залежності) та апеляційної (у запереченнях на апеляційну скаргу захисник, зокрема, покликалася на проблеми зі здоров`ям у обвинуваченого та потребу в постійному лікуванні) інстанцій.

Наявність в засудженого інших тяжких захворювань, які з`явились після постановлення вироку та які б перешкоджали подальшому відбуванню покарання, стороною захисту не доведена.

Відбуваючи покарання у виправному центрі, засуджений має змогу проходити медичне лікування на загальних підставах, в т.ч. й лікуватися стаціонарно. Тому, сам по собі факт наявності тяжких захворювань, які, до того ж, існували і на час постановлення вироку та були відомі суду, без доведеності того, що вони перешкоджають подальшому відбування покарання, не дають підстав для звільнення особи від подальшого відбування покарання на підставі ч. 2 ст. 84 КК України.

Також суд вважає безпідставним посилання захисника на норми Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затверджених наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 15.08.2014 № 1348/5/572, оскільки цей Порядок визначає основні засади організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, регламентує процедуру підготовки та подання до суду матеріалів для вирішення питання про звільнення від подальшого відбування покарання за хворобою засуджених до позбавлення волі. Натомість ОСОБА_6 засуджений та відбуває покарання у виді обмеження волі, та має можливість отримати медичну допомогу в закладі охорони здоров`я на загальних підставах.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 372, 395, 537, 539 КПК України, ст. 84 КК України, ст. 152 КВК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

В задоволені клопотання захисника ОСОБА_5 про звільнення від подальшого відбування покарання у зв`язку з хворобою засудженого ОСОБА_6 відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1