Провадження № 1-кс/592/7642/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2025 року м.Суми

Слідчий суддя Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м.Сумах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Сумської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_4 про застосування у кримінальному провадженні № 0020202 від 18.11.2025 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Томашівка, Недригайлівського району, Сумської області, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 402 КК України

з участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

у с т а н о в и в:

Слідчий своє клопотання погоджене з прокурором обґрунтовує тим, що згідно даних досудового розслідування, старший сержант ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, проходячи її в умовах воєнного стану, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправність своїх дій, о 09:04 18.11.2025, перебуваючи у н.п. Зелений Гай, Сумського району, Сумської області, у присутності військовослужбовців НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, відкрито відмовився виконати наказ начальника у формі бойового розпорядження, а саме бойове розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (з місцем дислокації АДРЕСА_2 ) другої прикордонної комендатури ( НОМЕР_2 місцем дислокації АДРЕСА_3 ) НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України № 39621-БР-(гриф) від 17.11.2025. Вказане бойове розпорядження доведено до старшого сержанта ОСОБА_7 начальником - капітаном ОСОБА_8 .

19.11.2025 ОСОБА_7 у відповідності до вимог ч. 1 ст. 278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 зазначеного злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, доведеною наявність підстав для обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.

Вищевказані обставини також обґрунтовуються вагомістю наявних доказів про вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення (злочину), тяжкістю покарання, що йому загрожує, можливістю переховуватись від органів досудового слідства, а також незаконно впливати на учасників кримінального провадження, вчиняти інші злочини, перешкоджати досудовому розслідуванню іншим чином, слід прийти до висновку про те, що в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що застосування підозрюваному більш м`якого, окрім зазначеного вище запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Тому просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 2 місці.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з наведених в ньому підстав та просив задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 заперечили обґрунтованість підозри, зазначивши, що наказ був злочинний, в підозрюваного погіршився стан здоров`я, зазначені прокурором ризики відсутні, а більш м`який запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальні поведінку підозрюваного, тому просили відмовити у задоволенні клопотання прокурора та обрати більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заслухавши міркування прокурора, пояснення захисника та підозрюваного, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить наступних висновків.

Четвертим відділом (з дислокацією у м. Сумах) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0020202 від 18.11.2025 за ч.5 ст.402 КК України.

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_7 , якому 19.11.2025 повідомлено про підозру за ч.5 ст.407 КК України.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 , а виходячи лише з фактичних даних, що містяться в долучених до клопотання матеріалах кримінального провадження, зокрема: актом непокори від 18.11.2025; довідкою ВЛК № 6126 від 11.11.2025; довідкою фельдшера НОМЕР_3 прикордонної комендатури (з м.д. АДРЕСА_3 ) від 18.11.2025; витягом з наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України № 1454-ОС від 01.10.2025; витягом з бойового розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (з місцем дислокації АДРЕСА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_3 (з місцем дислокації АДРЕСА_3 ) НОМЕР_1 прикордонного загону (в/ч НОМЕР_4 ) Державної прикордонної служби України № 39621-БР-(гриф) від 17.11.2025; допитами свідків військовослужбовців шостої прикордонної застави, суд приходить до висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 402 КК України, за викладених у клопотанні обставин.

Доводи сторони захисту про незадовільний стан здоров`я підозрюваного та про злочинність наказу не впливають на обґрунтованість підозри та мають бути перевірені в ході подальшого досудового розслідування.

При встановленні факту наявності обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_7 також враховується і усталена судова практика з цього питання Європейського суду з прав людини, який в своїх рішеннях від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine, п. 175) та від 20.03.1997 у справі «Луканов проти Болгарії» (Lukanov v. Bulgaria) визначив, що суд (слідчий суддя), оцінюючи докази на предмет доведеності обставин, передбачених п. 1 ч.1 ст. 194 КПК, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо «існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення».

В іншому своєму рішенні у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), ЄСПЛ вказав, що «наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин». При цьому, слід зазначити, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу (п. 55 рішення від 28.10.1994 у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» (John Murray v. the United Kingdom), заява № 14310/88) (ч. 5 ст. 9 КПК України).

Ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, існує, оскільки ОСОБА_7 , усвідомлюючи невідворотність покарання за вчинення інкримінованого йому злочину, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років (тяжкий злочин), може ухилятись віл органів досудового розслідування та суду, про що свідчать, зокрема, пояснення учасників кримінального провадженні про тривалий період його відсутності за місцем дислокації підрозділу.

Ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, існує оскільки ОСОБА_7 може повторно вчинити аналогічне кримінальне правопорушення.

Заявлений слідчим ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України не знайшов свого підтвердження в ході судового розгляду.

Отже, в даному кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до особи одного із запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України.

Згідно ч.1 ст.177 КПК України метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам визначеним у п.п.1-5 ч. 1 вказаної норми права.

Згідно ч. 8 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті (тримання під вартою).

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі суд враховує: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; наявність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його проживання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; відстутність судимостей у підозрюваного; наявність ризику повторення протиправної поведінки.

Отже, за результатами встановлених у судовому засіданні обставин слідчий суддя приходить до висновку, що існування передбачених п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України ризиків та неможливість запобігання цим ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання не може бути застосований до підозрюваного, оскільки його особистість не заслуговує на довіру.

Запобіжний захід у виді особистої поруки не може бути застосований до підозрюваного, оскільки не запропоновано осіб, які можуть виступити в ролі поручителів.

Запобіжний захід у виді застави не може бути застосований до підозрюваного, оскільки згідно з вимогами ч. 6 ст. 182 КПК України підозрюваний протягом 5 днів може не вносити заставу, що створює передумови для реалізації встановлених ризиків.

Застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту не зможе запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам, оскільки він зможе вільно залишити місце проживання і реалізувати встановлені ризики.

Зважаючи на викладене та відсутність даних про те, що будь-який більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою зможе забезпечити правомірну процесуальну поведінку підозрюваного, необхідно застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

Згідно з вимогами ч.4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177 та 178 цього Кодексу, у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст. 402 КК Україна слідчий суддя не знаходить підстав для визначення розміру застави.

Керуючись ст. 176, 183, 193, 196, 309, 372 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Клопотання старшого слідчого Четвертого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Полтаві ОСОБА_3 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою до 16.01.2026 включно.

Копію ухвали вручити підозрюваному, захиснику, прокурору та направити уповноваженій службовій особі Сумського слідчого ізолятору.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_10