н/п 1-кс/766/8385/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2025 року м. Херсон

Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчої СВ Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000860 від 28.07.2025 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідча СВ Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області лейтенант поліції ОСОБА_6 , звернулася до Херсонського міського суду Херсонської області з клопотанням, погодженим прокурором, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000860 від 28.07.2025, про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України у період часу з 20:00 год. до 07:00 год. на строк досудового розслідування, та покласти обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

Обґрунтування клопотання.

В обґрунтування клопотання зазначено, що у вчиненні вказаного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 . Викладені обставини щодо суті повідомленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні кримінального правопорушення в повній мірі обґрунтовуються отриманими стороною обвинувачення в порядку, визначеному КПК України, доказами. Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

-переховуватися від органу досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_4 розуміє, що до нього може бути застосоване покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий строк, а також те, що підозрюваний ніде не працює, також відсутність міцних соціальних зав`язків, дітей, дружини, та будь яких поважних причин які б змусили його залишатися за місцем проживання не встановлено, що дає підстави вважати, що останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 3 років, існує ризик того, що він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим виникає необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, з покладенням обов`язків, які передбачені ст. 194 КПК України, який дійсно зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного, сприяти дієвості цього кримінального провадження та запобіганню спробам підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування й суду або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також встановлено, що інші більш м`які запобіжний захід не можливо застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 з наступних причин:

1.особисте зобов`язання - не можливо застосувати у зв`язку з тим, що даний запобіжний захід вимагає наявність особливої довіри до підозрюваного в підтвердження можливості дотримання процесуальних обов`язків. Враховуючи тяжкість покарання за вчинений ним злочин, та вказані вище обставини, вимагається контроль за поведінкою підозрюваного, що може бути досягнуто лише при застосуванні запобіжного заходу, пов`язаного з нічним домашнім арештом.

2.особиста порука оскільки щодо підозрюваного не надходили письмові звернення від осіб, які за нього можуть поручитися.

Позиція сторін у судовому засіданні.

Прокурор підтримав подане клопотання, просив його задовольнити та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту за місцем його мешкання.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні не заперечували проти обрання запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту.

Мотивація суду.

Заслухавши думку учасників розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_4 , 27.07.2025 близько 17.00 години, знаходячись на відкритій ділянці місцевості поблизу будинку за адресою: м. Херсон, вул. Вишнева, буд. 4, діючи умисно, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння спільно з ОСОБА_7 , з метою спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, посягаючи на здоров`я особи, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, які склалися між ними та потерпілим ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час раптово виниклого конфлікту, наніс один удар кулаком в щелепу потерпілому ОСОБА_8 , в наслідок чого останній короткочасно втратив свідомість та втративши рівновагу, впав на автомобільні шини, які знаходилися поряд на землі. Продовжуючи єдиний умисел, спрямований на заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 продовжили наносити удари потерпілому, коли той лежав частково на автомобільних шинах та землі. При цьому ОСОБА_4 наніс ОСОБА_8 ще декілька ударів правою рукою в область обличчя. Одночасно з цим ОСОБА_7 наніс потерпілому декілька ударів ногами в область обличчя.

Коли потерпілий в результаті отриманих ударів змістився на асфальтне покриття, розташоване поряд, ОСОБА_9 , нахилився до нього та утримуючи двома руками за шию, почав бити потерпілого головою об поребрик розташований на обочині дороги.

В наслідок злочинних дій ОСОБА_4 та ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_8 відповідно до висновку експерта № 244 від 29.07.2025, були спричинені тілесні ушкодження у вигляді забійної рани шийки носу, синці повік обох очей, крововиливів у м`які покрови обличчя, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я; садно правого ока, яке відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, а також саден нижньої щелепи зліва, гематоми підборіддя, двобічного травматичного перелому тіла нижньої щелепи справа та гілки зліва без зміщення відламків, які, відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 276, ч. 1 ст. 278 КПК України ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 122 КК України.

Сукупністю всіх матеріалів, які додані до клопотання слідчого, доводиться те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Ці дані здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_4 міг вчинити кримінальне правопорушення, а отже підтверджують наявність обґрунтованої підозри.

Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

У клопотанні зазначено ризики, передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: що підозрюваний може: переховуватися від органу досудового розслідування, вчинити інше кримінальне правопорушення. В судовому засіданні прокурором заявлений ризик незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Щодо ризиків, зазначених у клопотанні.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання (§ 76 рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000).

Згідно ч. 1 ст. 122 КК України передбачена відповідальність у вигляді виправних робіт на строк до двох років або обмеження волі на строк до трьох років, або позбавлення волі на строк до трьох років.

Отже, відповідно до ст. 12 КК України кримінальні правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , є нетяжкими, оскільки за нього передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше трьох років. Разом з тим, з огляду на характер інкримінованого діяння та можливість призначення реального покарання, є підстави вважати, що підозрюваний з метою ухилення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, у зв`язку з чим існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також прокурором у судовому засіданні доведено існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик незаконного впливу ОСОБА_4 на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні. При цьому слідчий суддя враховує, що за змістом ч. 1 ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Тобто ризик впливу на свідків та потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. За таких обставин заборона спілкуватися з певними визначеними особами як наслідок встановлення ризику впливу на них - це об`єктивна необхідність забезпечення недоторканості показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказову цінність. За таких умов слідчий суддя доходить висновку про достатню вірогідність ризику впливу на свідків та потерпілих, оскільки не будучи обмеженим у вільному спілкуванні з вказаними особами ОСОБА_10 може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі.

Належного обґрунтування та конкретизації ризику передбаченого п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України, подане клопотання не містить та прокурором не обґрунтовано в судовому засіданні, у зв`язку з чим слідчий суддя вважає його недоведеним та не враховує при обранні запобіжного заходу.

Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до обвинуваченого повинен бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК України слідчий суддя враховує встановлені обставини та вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються, а саме: ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення; в разі визнання підозрюваного винуватим у вчиненні кримінального правопорушення йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк до трьох років. Також слідчим суддею враховуються: вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_4 , який народився у 1990 році, на обліку за станом здоров`я у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, відомості про потребу у стаціонарному лікуванні відсутні, інвалідність не встановлювалась. Крім того, слідчим суддею враховується міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, а саме: ОСОБА_4 має середню освіту, не одружений, має дитину 2011 року народження, яка з ним не проживає, не працюючий, має місце реєстрації за яким і проживає, раніше не судимий.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 17.12.2025 щодо об`єкту нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , а саме квартири право спільної часткової власності зареєстровано за ОСОБА_11 (1/4 частка) та ОСОБА_12 (1/4 частка). ОСОБА_13 є матірю ОСОБА_4 (актовий запис № 633 від 08.06.1990 року, складений Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м.Херсоні).

Враховуючи фактичні обставини кримінального провадження, характер діяння в якому підозрюється ОСОБА_4 , потреби у встановлені істини у кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає, що матеріали клопотання містять достатньо даних, які свідчать, що інші більш м`які запобіжні заходи, чим домашній арешт, можуть бути недостатніми для запобігання вищезазначеним та встановленим слідчим суддею ризикам

Відповідно до ч.1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Вирішуючи питання про застосування домашнього арешту у частині заборони підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби, слідчий суддя врахує встановлені вище обставини та вважає, що відносно ОСОБА_4 слід застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною покидати житло у певний час доби, а саме з 20:00 год. до 07:00 год. ранку, без застосування електронного засобу контролю, оскільки саме такий запобіжний буде достатнім і зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам.

Визначаючи адресу, за якою обирається домашній арешт, слідчий суддя виходить із того, що відповідно до матеріалів кримінального провадження та пояснень самого підозрюваного, він проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

При обранні запобіжного заходу у виді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, утримуватися від спілкування зв свідками та потерпілим в даному кримінальному провадженні.

Покладення таких обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України необхідне з метою забезпечення дієвості запобіжного заходу, запобігання існуючому ризику та ефективності здійснення кримінального провадження. Покладення на підозрюваного саме таких обов`язків дає можливість органу досудового розслідування здійснювати контроль за його належною процесуальною поведінкою.

Слідчий суддя приходить до висновку, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, та відповідають меті досягнення дієвості кримінального провадження.

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців (ч.6 ст.181 КПК). 15.12.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру. З урахуванням наведеного, а також строків досудового розслідування, слідчий суддя доходить висновку про визначення строку дії запобіжного заходу в межах строків досудового розслідування, тобто до 15.02.2026 року.

За наведених обставин, клопотання сторони обвинувачення підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.132,176-179, 184, 193-194,196,309, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою проживання: АДРЕСА_1 , в межах строку досудового розслідування, до 15.02.2026 року, заборонивши залишати житло у певний час доби, а саме з 20:00 год. до 07:00 год. ранку наступної доби, зобов`язавши його прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до частини п`ятої статті 194 КПК України до 15.02.2026 наступні обов`язки:

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зв свідками та потерпілим в даному кримінальному провадженні.

Копію ухвали про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_4 .

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2-х розмірів мінімальної заробітної плати.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до частини п`ятої статті 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Згідно з частиною шостою статті 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1