УХВАЛА

29 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 523/17820/17

провадження № 51-3568 ск 19

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 22 березня 2023 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 09 червня 2025 року,

установив:

Вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 22 березня 2023 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 09 червня 2025 року засудженому відмовлено у задоволенні його клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження цього вироку суду.

До Касаційного кримінального суду звернувся засуджений з касаційною скаргою на вирок суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду.

Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що його скаргу належить залишити без руху, встановивши засудженому строк для усунення недоліків.

Згідно з положеннями п. 2, 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК України, у касаційній скарзі зазначається:

- судове рішення, що оскаржується;

- обґрунтування вимог особи, яка її подала, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення;

- вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 424 КПК України, у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції.

Посилаючись на незаконність судових рішень особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК України, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої вимоги, які мають відповідати ст. 436 КПК України.

Однак, касаційна скарга засудженого не відповідає цим положенням кримінального процесуального закону.

У даному випадку предметом касаційного перегляду може бути лише ухвала суду апеляційної інстанції.

Проте, у касаційній скарзі та додатках до неї засуджений наводить доводи щодо необхідності перегляду вироку суду першої інстанції та лише на деяких сторінках між основним, досить об`ємним змістом скарги, формально посилається на рішення апеляційного суду. Крім того він не зазначає, які конкретно порушення допустив саме суд апеляційної інстанції.

Зокрема, не наведено конкретної дати отримання вироку, який він мав намір оскаржити в апеляційному порядку, не зазначено, який саме строк апеляційного оскарження був пропущений та з яких підстав, на його думку, цей строк підлягав поновленню.

Водночас касаційна скарга містить понад 257 сторінок тексту, зміст яких стосується лише необхідності перевірки вироку суду першої інстанції в касаційному порядку, що відповідно до вимог ст. 424 КПК України не може бути предметом касаційного розгляду, оскільки вирок не був переглянутий в апеляційному порядку.

Відповідно до приєднаної до скарги ухвали, апеляційний суд розглядав лише клопотання засудженого про поновлення строку апеляційного оскарження, що і може бути предметом Касаційного кримінального суду.

Проте касаційна скарга засудженого з доповненнями не містить конкретних доводів щодо незаконності ухвали апеляційного суду та чітко сформульованих вимог до суду касаційної інстанції за наслідками перевірки саме ухвали Одеського апеляційного суду від 09 червня 2025 року.

Наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття касаційного провадження за скаргою засудженого.

Відповідно до ч. 1 ст. 429 КПК України, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення.

Враховуючи наведене, колегія суддів касаційного суду вважає, що касаційну скаргу засудженого належить залишити без руху, встановивши йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених недоліків.

При повторному зверненні до суду касаційної інстанції засудженим має бути підтверджено, що він не пропустив строк, встановлений ухвалою касаційного суду.

Керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 22 березня 2023 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 09 червня 2025 року залишити без руху, встановивши йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення зазначених у ній недоліків.

У разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, така скарга повертається особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_5