ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/817/321/25 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - скарга на ухвалу
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2025 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду

в складі: головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 серпня 2025 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання захисника ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_11 і повернуто прокурору обвинувальний акт у кримінальному проваджені №0001557 від 29 травня 2025 року відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 за ч. 5 ст. 191 КК України.

Вказане рішення суд першої інстанції мотивував тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п.3 ч.2 ст.291КПК України, так як у ньому не зазначено відомості щодо потерпілого, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства та порушує права потерпілого на доступ до судочинства, оскільки у такий спосіб суд позбавлений можливості повідомити потерпілого про дату підготовчого судового засідання, яке згідно ст.314 КПК України відбувається за його участі, а також унеможливлює призначення кримінального провадження до судового розгляду, оскільки це є перешкодою суду в подальшому ухвалити законне та обґрунтоване рішення, враховуючи положення ст.412 КПК України, згідно яких судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї прокурор просить скасувати ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.08.2025 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001557 повернуто прокурору, скасувати та призначити новий розгляд цього кримінального провадження у суді першої інстанції.

Свої вимоги прокурор мотивує тим, що вказана ухвала є незаконною та необґрунтованою, постановленою з істотними порушеннями вимог кримінально процесуального закону, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам.

Зазначає, що обвинувальний акт, містить усі необхідні відомості, які передбачено вимогами ст. 291 КПК України, а до обвинувального акту додано усі передбачені кримінальним процесуальним законом додатки.

Вважає формальними і безпідставними висновки суду про порушення прав потерпілого на доступ до судочинства і неможливість призначення судового розгляду, оскільки в обвинувальному акті вказано відомості про представника потерпілого, а відомості про потерпілого зафіксовані в тексті обвинувального акту, а також документах, що містяться при матеріалах кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, думку обвинувачених, які заперечили проти доводів прокурора, думку захисників, які заперечили проти доводів прокурора і пояснили, що зі змісту висунутого обвинувачення вбачається, що шкоду в даному випадку було завдано при наданні юридичною особою (ТОВ «Нова Пошта») поштових послуг і об`єктом посягання були поштові відправлення, а тому майнову шкоду було завдано власникам, які скориставшись послугами ТОВ «Нова Пошта», передали належне їм майно, проаналізувавши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів з`ясувала наступне.

За приписами ч. 3 ст. 314 КПК України, суд має право зі стадії підготовчого судового розгляду повернути обвинувальний акт прокурору в тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, тобто за наявності таких порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Обвинувальний акт, як це передбачено ст. 291 КПК України, складається слідчим, дізнавачем, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема, якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим, дізнавачем.

Пунктами 1-9 частини 2 статті 291 КПК України визначено перелік тих відомостей, які має містити обвинувальний акт.

Зокрема, п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України зобов`язує викласти в обвинувальному акті анкетні відомості кожного потерпілого, а п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України передбачає, що обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Враховуючи, що зміст фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, відповідно до вимог ст. 91 КК України, визначається тими обставинами, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні і є необхідними та достатніми для його вирішення по суті, то обвинувальний акт в цій частині не повинен містити положення, які суперечать одне одному, тобто фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, і формулювання обвинувачення повинні узгоджуватися між собою та з положеннями тієї частини статті закону України про кримінальну відповідальність, посилання на які наведені в обвинувальному акті, бо в протилежному випадку не буде дотримана одна з основних засад кримінального провадження - забезпечення права на захист.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд першої інстанції зазначив, що цей процесуальний документ не відповідає вимогам п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України.

З такими висновками суду погоджується і колегія суддів, вважаючи їх достатньо обґрунтованими, з огляду на наступне.

Обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 інкриміновано вчинення розтрати чужого майна (поштових відправлень), яке було ввірене ТОВ Нова Пошта та перебувало в їх віданні, як працівників цього товариства. В подальшому ТОВ Нова Пошта компенсувала майнову шкоду своїм клієнтам з урахуванням штрафу, передбаченого Публічним договором про надання послуг з організації перевезення відправлень.

Разом із тим, в обвинувальному акті не вказано відомості про особу потерпілого. Також, серед відомостей про особу представника потерпілого ОСОБА_14 не вказано яку саме юридичну особу чи фізичних осіб він представляє. Відсутні такі відомості й у доданому до справи реєстрі матеріалів досудового розслідування.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що обвинувальний акт не містить точних відомостей щодо особи потерпілого, що в свою чергу створює перешкоду для виклику зазначених осіб до суду, реалізації ними своїх прав та належного здійснення судового розгляду.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що відсутність належного та чіткого визначення відомостей про особу потерпілого (потерпілих), як і процесуального статусу причетних юридичних осіб, унеможливлює проведення повноцінного судового розгляду, створює перешкоди для забезпечення права на захист, а також порушує загальні засади кримінального провадження, визначені ст. 7 КПК України, зокрема принцип законності, змагальності та рівності сторін.

Кримінальним процесуальним законом встановлено чіткі вимоги до обвинувального акта, а тому доводи прокурора, який вказує, що в обвинувальному акті міститься належне формулювання обвинувачення, де зазначено конкретну особу потерпілого ТОВ Нова Пошта, є безпідставними. Суд не повинен самостійно з`ясовувати будь-які відомості щодо потерпілого, оскільки положення ст. 291 КПК України зобов`язують слідчого, прокурора окремо викласти їх в обвинувальному акті.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до об`єктивного, законного та вмотивованого висновку, про невідповідність обвинувального акту вимогам п. 3 ч.2 ст. 291 КПК України, що унеможливлює призначення його до розгляду при обставинах наведених вище.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про необхідність повернення обвинувального акта прокурору, а тому ухвала суду є законною та мотивованою, у зв`язку з чим її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Керуючись ст. ст. 291, 376, 404, 405, 407, 409, 415, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

У Х В АЛ И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 серпня 2025 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її постановлення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді