Справа№751/7760/25
Провадження №1-кс/751/1988/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 року місто Чернігів

Слідчий суддя Новозаводського районного суду міста Чернігова ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчої відділу СУ ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігів, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого.

ВСТАНОВИВ:

Слідча відділу СУ ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_7 звернулася до суду з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави.

В обґрунтування даного клопотання зазначила, що слідчим управлінням ГУНП в Чернігівській області розслідується кримінальне провадження №0001033 від 24.10.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_9 з корисливих мотивів з метою вчинення злочинів, пов`язаних з незаконним обігом психотропних речовин на території України, вступив у злочинну змову із ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , яким запропонував зайнятися незаконною діяльністю, пов`язаною з незаконним виготовленням, зберіганням психотропних речовин та подальшим їх збутом на території України.

Так, з метою реалізації спільного злочинного умислу, 27.03.2025

ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_9 та

ОСОБА_10 , перебуваючи у гаражному приміщенні № НОМЕР_1 автокооперативу № 40 Деснянської районної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів, що знаходиться за адресою: с. Новоселівка Чернігівського району та області, використовуючи прекурсор, обіг якого обмежено і стосовно якого встановлюються заходи контролю фенілнітропропен (1-феніл-2-нітропропен), незаконно виготовили шляхом синтезу психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, невстановленою досудовим розслідуванням масою, яку продовжили незаконно зберігати за вказаною адресою з метою подальшого збуту.

08.09.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України, яка обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, за які законом передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

У судовому засіданні слідча та прокурор клопотання підтримали, просили задовольнити з підстав, викладених у ньому, зазначивши, що пред`явлена ОСОБА_5 підозра обґрунтована та підтверджується зібраними доказами, а також існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Інші запобіжні заходи не здатні забезпечити виконання підозрюваним обов`язків та запобігти встановленим ризикам. Також у судовому засіданні прокурор уточнив доводи клопотання у частині необхідності застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою без альтернативи внесення застави згідно з положеннями частини 4 статті 183 КПК України.

Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні заперечували щодо клопотання та просили застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання, зазначивши необґрунтованість ризиків, які передбачені ст. 177 КПК України. Зазначили, що наведені у клопотанні ризики носять абстрактний та шаблонний характер, і не доводять обґрунтованості застосування до підозрюваного такого виключного запобіжного заходу, як тримання під вартою без визначення розміру застави.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши безпосередньо в судовому засіданні матеріали справи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Так, у судовому засіданні встановлено, що СУ ГУНП в Чернігівській області розслідується кримінальне провадження № 0001033 від 24.10.2024 за ознаками злочинів, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311 КК України.

08.09.2025 ОСОБА_11 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України, а саме у незаконному виготовленні, зберіганні з метою збуту психотропної речовини, обіг якої обмежено амфетаміну, вчиненому у великих та в особливо великих розмірах, повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Також 08.09.2025 ОСОБА_5 було затримано в порядку ч.4 ст. 208, п.6 ч.1 ст. 615 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Згідно зі ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано (для даної стадії досудового розслідування) підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України, та підозра підтверджується зібраними у справі доказами, які безпосередньо дослідженні в судовому засіданні, а саме: протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій аудіо-, відеоконтроль особи, протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій у вигляді зняття інформації за допомогою засобів відеоспостереження, протоколом обшуку, висновками експертів.

Підозрюваним та його захисником у ході дослідження матеріалів клопотання в судовому засіданні не було наведено аргументів, які би ставили під сумнів обґрунтованість підозри на даній стадії кримінального провадження.

При цьому слідчий суддя зауважує, що в межах розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу судом оцінюється ступінь обґрунтованості підозри виключно для даної стадії кримінального провадження та виключно в аспекті наявності підстав для застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу не вирішує питання про винуватість або невинуватість особи. Згідно з положеннями статті 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Відтак наявні в матеріалах клопотання докази, зокрема отримані за результатами негласних слідчих (розшукових) дій відомості, є достатніми для висновку, що підозра ОСОБА_5 є обґрунтованою для даної стадії кримінального провадження, у зв`язку з чим слідчий суддя вважає вірогідною причетність останнього до вчинення кримінальних правопорушень, що є достатнім для застосування щодо нього запобіжного заходу.

Слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення частково доведено наявність визначених у клопотанні ризиків.

Так, слідчий суддя погоджується із тим, що у межах даного кримінального провадження існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Даний ризик зумовлений не лише тяжкістю покарання, яке може бути призначено ОСОБА_5 в разі визнання його винним, хоча і цей фактор слідчим суддею також враховується при оцінці наявності даного ризику. Також, слідчий суддя в контексті даного ризику зауважує, що згідно інкримінованих у межах підозри обставин злочинна діяльність в сфері обігу психотропних речовин здійснювалася систематично, стосовно особливо великого обсягу психотропних речовин та із активним застосуванням засобів конспірації, що, в свою чергу, свідчить про усвідомлення особами кримінальної караності вчинених діянь та цілеспрямоване бажання уникнути відповідальності. Зазначені фактори, особливо на даній стадії кримінального провадження безпосередньо після викриття, затримання особи та повідомлення їй про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, свідчать про актуальність ризику переховування від органу досудового розслідування.

Слідчий суддя не бере до уваги доводи сторони захисту про те, що від ризику переховуватися від органу досудового розслідування ОСОБА_5 здатні втримати такі фактори, як відсутність судимостей, оскільки на даний час останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень. При цьому, такі кримінальні правопорушення, як уже було відзначено, ймовірно вчинялися щодо великого обсягу психотропних речовин та систематично, а також із застосуванням заходів конспірації, що свідчить про обізнаність осіб, що їх вчинили, із кримінально-правовими санкціями, передбаченими за їх вчинення, однак і така обізнаність не утримала цих осіб від вчинення злочинів.

Крім того, окремим фактором, що підвищує ризик переховування від досудового розслідування є те, що ОСОБА_5 не характеризується наявністю виражених сталих соціальних зв`язків не має дружини, дітей, постійного місця працевлаштування.

Водночас щодо доводів сторони обвинувачення на предмет того, що ОСОБА_5 має зв`язки серед осіб, що спеціалізуються на виготовленні підроблених документів для незаконного перетину кордону, що підтверджується рапортом оперативного працівника (а.с. 21), слідчий суддя не бере до уваги цей рапорт і вважає в цілому слушним зауваження сторони захисту на стосовно того, що вказаний рапорт не містить конкретизованих відомостей про те, в який спосіб та з яких саме джерел здобуто такі відомості.

Однак слідчий суддя зауважує, що незаконний перетин кордону чоловіками призивного віку на даний час є достатньо розповсюдженим явищем, і беручи до уваги обсяги можливої незаконної реалізації психотропних речовин та доходу від цих діянь, наявні підстави вважати ризик спроби організації незаконного перетину кордону незалежно від відомостей рапорту працівників поліції.

Також, слідчий суддя погоджується із існуванням передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України ризику знищити, сховати або спотворити будь-які з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження. Беручи до уваги ті обставини, що затримання підозрюваного, повідомлення про підозру та обшуку були проведені фактично напередодні розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, на даній стадії кримінального провадження існує ймовірність того, що досудовим розслідуванням не в повному обсязі було встановлено та вилучено докази кримінальних правопорушень, та відповідно ризик знищення та спотворення доказів на даний час є актуальним.

Також слідчий суддя частково погоджується із доводами сторони обвинувачення про можливість впливу на інших учасників кримінального провадження (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України), зокрема інших підозрюваних ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , зокрема з метою координації дій, спрямованих на перешкоджання досудовому розслідуванню. Однак слідчий суддя не може погодитися із тим, що на даний час є актуальним ризик впливу саме на свідків у кримінальному провадженні, оскільки в ході розгляду клопотання слідчому судді не було надано відомостей про те, що зазначений в клопотанні свідок ОСОБА_14 на даний час був допитаний і має статусу свідка, а отже таке посилання є передчасним.

Також слідчий суддя погоджується із тим, що у кримінальному провадженні існує ризик вчинення інших кримінальних правопорушень, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Слідчий суддя зауважує, що виходячи із інкримінованих обставин кримінального провадження, ймовірно незаконне зберігання і виготовлення з метою збуту психотропних речовин здійснювалося в значних обсягах та багатоепізодно, що підвищує ризик повторного вчинення такого роду кримінальних правопорушень. Більше того, слідчий суддя в цьому аспекті бере до уваги, що підозрюваний ОСОБА_5 не має достатньо сталих соціальних зв`язків, зокрема не одружений, дітей не має, не має офіційного працевлаштування, і слідчому судді не надано будь-яких відомостей про існування законних джерел доходів підозрюваного ОСОБА_5 . Попри усні пояснення останнього щодо неофіційного працевлаштування в таксі, слідчому судді стороною захисту не було надано жодного доказу, який би підтверджував дійсне працевлаштування підозрюваного, нехай навіть і неофіційне, в таксі-сервісах. При цьому слідчий суддя окремо зауважує, що специфіка роботи сучасних таксі-сервісів створює значні можливості для підтвердження зайнятості особи в такому сервісі навіть за відсутності офіційного працевлаштування (як-то: факт встановлення на мобільному телефоні особи цифрових застосунків для роботи водія в певному таксі-сервісі; факти наявності грошових безготівкових надходжень на платіжну банківську карту особи від відповідного таксі сервісу тощо). Однак нічого із наведених можливих доказів роботи у відповідному сервісі таксі слідчому судді не було надано. За таких обставин ймовірного вчинення кримінальних правопорушень та з урахуванням відсутності будь-яких даних про законне джерело доходів підозрюваного слідчий суддя вважає ризик вчинення нових кримінальних правопорушень реальним.

Заразом слідчий суддя не може погодитися із наявністю ризику перешкоджати вчиненню кримінальних правопорушень іншим чином, оскільки сутність такого ризику в кримінальному провадженні у клопотанні не конкретизована.

Також слідчому судді не було надано підтвердження наявності медичних протипоказань для тримання ОСОБА_5 під вартою.

Щодо посилань сторони захисту на відсутність ризиків приховування, знищення чи спотворення речей та документів, що мають значення у кримінальному провадженні, а так само на відсутність ризику впливу на свідків та інших підозрюваних, слідчий суддя доходить висновку про відхилення таких аргументів з огляду на те, що станом на даний момент досудове розслідування не закінчено, повний обсяг слідчих дій не проведено, і ризик незаконного впливу на свідків чи інших обвинувачених, а також знищення чи приховування речей та документів, є об`єктивним та не спростовується наведеними аргументами.

Ураховуючи зазначені обставини, а також тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у інкримінованому діянні, вік, стан його здоров`я, сімейний стан, відсутність сталих соціальних зв`язків, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки вказані обставини є наявними і достатніми для цього.

Стороною захисту не надано даних про наявність підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання зазначеним ризикам та досягнення дієвості цього кримінального провадження.

За наведених умов застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, на переконання суду, не може запобігти, зокрема, такому передбаченому статтею 177 КПК України ризику, як вчинення іншого кримінального правопорушення.

Отже, клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя не визначає розмір застави підозрюваному ОСОБА_5 , оскільки кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Щодо наявності ризиків, які виправдовують тяжкість такого запобіжного заходу, слідчий суддя доходить висновку, що з огляду на специфіку вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень (кількість епізодів, обсяг психотропних речовин, чисельність залучених до вчинення кримінальних правопорушень осіб, заходи конспірації), існуючі фінансові можливості підозрюваного, що можуть бути застосовані з метою переховуватися від органів досудового розслідування або суду, такі ризики, як ризик вчинення нових кримінальних правопорушень та ризик переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду не можуть бути повністю нівельовані таким запобіжним заходом, як застава, навіть у разі її призначення в обсязі більшому, аніж передбачений законом для такого виду кримінальних правопорушень.

При цьому слідчий суддя зауважує, що запобіжний захід у подальшому може бути змінений на більш м`який з огляду на динаміку зміни ризиків в аспекті подальших стадії кримінального провадження та процесуальну поведінку підозрюваного. Однак станом на даний момент, на даній стадії кримінального провадження безпосередньо після затримання підозрюваного та в аспекті обставин кримінального провадження, а також з урахуванням того, що ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України мають високу ймовірність практичної реалізації саме у період часу після повідомлення особі про підозру, даний запобіжний захід у виді тримання під вартою без альтернативи визначення застави, є обґрунтованим.

Керуючись статтями ст.ст. 131-132, 176-178, 182, 183, 193, 194, 196-198, 309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчої задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігів, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів з часу фактичного затримання о 07 год. 16 хв. 08 вересня 2025 року до 06 листопада 2025 року включно, з утриманням в Державній установі «Чернігівській слідчий ізолятор», без визначення розміру застави.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 12.09.2025.

Слідчий cуддя ОСОБА_1