Номер провадження: 11-сс/813/1690/25
Справа № 523/9972/25 1-кс/523/3599/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

скаржника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси від 02 липня 2025 року про відмову у задоволені скарги на постанову про закриття кримінального провадження №0000315, внесеного до ЄРДР 24 листопада 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,-

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Оскарженою ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову старшого дізнавача СД ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області від 17.04.2025 року про закриття кримінального провадження №0000315 від 24.11.2022 року.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні були виконанні всі необхідні слідчі дії і встановлені всі обставини, які мають значення для кримінального провадження, за результатами яких, було встановлено відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, а проведення допиту свідків та слідчого експерименту, ні як не можуть вплинути на результати експертного дослідження, яким не встановлено тілесних ушкоджень, про які зазначає ОСОБА_7 у заяві про злочину.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказану ухвалу ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам справи, а слідчим суддею порушено норми процесуального права. Так, невідповідність висновків, викладених в ухвалі, обставинам справи полягає у тому, що слідчий суддя, всупереч п.18 ч.1 ст.3, ч.1 ст.306, п.1 ч.2 ст.307 КПК України, не звернув увагу на істотні порушення, які допущені слідчим при досудовому розслідуванні вказаного кримінального провадження, наслідком чого стало прийняття незаконного рішення про закриття кримінального провадження.

На підставі наведеного апелянти просять скасувати оскаржувану ухвали та постановити нову, якою задовольнити скаргу та скасувати постанову про закриття кримінального провадження.

Позиції учасників судового розгляду.

ОСОБА_6 підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги, просила її задовольнити.

Оскільки Пересипська окружна прокуратура м. Одеси належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду, про поважні причини свого неприбуття не повідомила, з клопотанням про відкладання не зверталася, відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України їх неприбуття не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача та учасників судового розгляду, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.

Положеннями ч. 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Аналіз оскаржуваної ухвали слідчого судді та матеріалів провадження надає підстави дійти висновку про те, що вказане судове рішення вимогам вищенаведеної статті не відповідає з огляду на наступне.

Однією із засад кримінального провадження, якою повинен керуватись суд під час судового розгляду, є принцип верховенства права, зміст якого закріплений ст. 8 КПК України, яка передбачає, що людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Приписами ст. 3 КПК України передбачено, що слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Основним призначенням слідчого судді є здійснення судового захисту прав і законних інтересів осіб, які приймають участь в кримінальному процесі, та забезпечення законності провадження по справі на стадії досудового розслідування. Це зумовлює специфічний характер виконуваної ним кримінально-процесуальної функції, а саме: забезпечення законності та обґрунтованості обмеження конституційних прав і свобод людини на стадії досудового розслідування кримінального провадження.

Закриття кримінального провадження відповідно до положень Глави 24 КПК України є формою закінчення досудового розслідування, яке здійснюється в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження та оцінки слідчим або прокурором всіх зібраних доказів, які стосуються цього провадження у сукупності.

Як вбачається з матеріалів скарги, 24 листопада 2022 року було зареєстроване кримінальне провадження №0000315 за заявою ОСОБА_7 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Із змісту заяви ОСОБА_7 , убачається, що остання просила притягнути до кримінальної відповідальності співробітника «Одеса-газ», який 18 листопада 2022 року, близько 16 години 45 хвилин, перебуваючи за адресою: м. Одеса, вул. Одарія 1, наніс їй тілесні ушкодження

За наслідками досудового розслідування дізнавачем СД ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 постановою від 17 квітня 2025 року закрито кримінальне провадження №0000315, внесене до ЄРДР 24 листопада 2022 року, на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, за відсутності складу кримінального проступку.

З вказаним висновком слідчого погодився і слідчий суддя місцевого суду, відмовивши у задоволенні скарги ОСОБА_7 на дану постанову.

Апеляційний суд не погоджується з даним висновком, оскільки у відповідності до ст. 284 КПК України прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Застосування належної процедури є одним із складових елементів принципу верховенства права та передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії, і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.

Застосування належної правової процедури у кримінальному провадженні це встановлені кримінальним процесуальним законодавством способи реалізації норм кримінального процесуального права, що забезпечують досягнення цілей правового регулювання кримінальних процесуальних відносин у сфері порядку досудового розслідування та судового розгляду. Воно означає не лише те, що всі дії процесуальних суб`єктів мають відповідати вимогам закону, адже в такому випадку це завдання розчиняється в приписах засади законності. Такі дії мають виникати із наявних повноважень і перебувати в адекватному співвідношенні з конкретним процесуальним завданням, яке виникає в певний момент досудового розслідування і судового розгляду кримінального провадження. Таке адекватне співвідношення приводить до принципу пропорційності.

Належна правова процедура має застосування як під час судового розгляду, так і на стадії досудового розслідування.

Недотримання належної правової процедури тягне за собою порушення гарантованого кожному ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) права на справедливий суд.

Положенням ч. 2 ст. 9 КПК України передбачено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Статтею 25 КПК України встановлено, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Відповідно до ч. 4 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Досудове розслідування - діяльність компетентних правоохоронних органів, що полягає у збиранні, дослідженні, оцінці, перевірці та використанні доказів з метою попередження, запобігання та розкриття злочинів, встановлення об`єктивної істини, забезпечення правильного застосування закону, та закінчується винесенням правозастосовного акту за її наслідками.

Дізнання це спрощена форма досудового розслідування, що проводиться правоохоронними органами для збору невідкладних доказів та встановлення обставин, що вказують на наявність кримінального проступку.

З положень ст. 83 КПК України слідує, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Водночас, частиною 2 ст. 93 КПК України передбачено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Згідно положень ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до вимог ст. 110 КПК України постанова дізнавача про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено всі обставини, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Складом кримінального правопорушення визнається сукупність закріплених у кримінальному законі ознак, за наявності яких реально вчинене суспільно небезпечне діяння визнається злочином.

Для вирішення багатьох питань застосування кримінального закону, зокрема кваліфікації кримінальних правопорушень, визначено риси, притаманні складові будь-якого конкретного кримінального правопорушення. На цій основі будується узагальнена абстрактна модель складу кримінального правопорушення, яка включає обов`язкові елементи складу будь-якого кримінального правопорушення, серед яких є: 1) об`єкт кримінального правопорушення; 2) об`єктивна сторона кримінального правопорушення; 3) суб`єктивна сторона кримінального правопорушення; 4) суб`єкт кримінального правопорушення.

Якщо дізнавачем закрито провадження за відсутністю складу кримінального проступку, то він має звернути увагу на те, що така постанова у обов`язковому порядку має містити детальний виклад фактичних обставин справи та оцінку доказів, зібраних під час проведеного досудового розслідування.

Диспозицією ст. 125 КК України, за якою здійснювалось досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, передбачена відповідальність за нанесення легкого тілесного ушкодження або умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності.

Об`єктом злочину є здоров`я особи. З об`єктивної сторони злочин характеризується вчиненням тілесних ушкоджень двох видів: легкого тілесного ушкодження, легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності.

Перевіривши постанову дізнавача СД ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області від 17 квітня 2025 року про закриття кримінального провадження №0000315, внесеного до ЄРДР 24 листопада 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, колегія суддів констатує, що зазначена постанова не містить будь якого посилання на аналіз наявності або відсутності елементів кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, з посиланням на докази, зібрані у ході дізнання, тобто постанова не відповідає вимогам ч. 5 ст. 110 КПК України.

Зазначені обставини залишилась поза увагою слідчого судді при розгляді ним скарги на закриття кримінального провадження.

Натомість, слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі вказав, що в матеріалах кримінального провадження міститься висновок експерта від 28 листопада 2022 року за № 1636, який суперечить заяві ОСОБА_7 про вчинення кримінального правопорушення, однак, у постанові дізнавача СД ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області від 17 квітня 2025 року про закриття кримінального провадження відсутній аналіз та належна правова оцінка вказаному доказу.

Слідчий суддя при ухваленні оскаржуваної ухвали не звернув увагу на порушення кримінального процесуального закону, які допустив дізнавач при винесенні постанови про закриття кримінального провадження, і сам допустив їх, належним чином не перевіривши доводи, наведені у скарзі ОСОБА_7 про незаконність та необґрунтованість постанови дізнавача про закриття кримінального провадження.

Зазначені обставини дають суду апеляційної інстанції підстави для висновку про поверховість, неповноту і необ`єктивність судового розгляду.

Відтак оскаржувана ухвала є незаконною та підлягає скасуванню, із постановленням нової ухвали, якою скаргу ОСОБА_7 належить задовольнити, оскаржувану постанову дізнавача скасувати, матеріали кримінального провадження направити до органу досудового розслідування для здійснення досудового розслідування.

Відповідно до положень п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Керуючись ст.ст. 24, 370, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси від 02 липня 2025 року про відмову у задоволені скарги на постанову про закриття кримінального провадження №0000315, внесеного до ЄРДР 24 листопада 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,- скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою скасувати постанову дізнавача СД ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області від 17 квітня 2025 року про закриття кримінального провадження №0000315, внесеного до ЄРДР 24 листопада 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

Матеріали кримінального провадження №0000315, внесеного до ЄРДР 24 листопада 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, направити прокурора для організації досудового розслідування.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3