№ 1-кс/755/4372/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" листопада 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 про відвід судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_10 від розгляду кримінального провадження № 0000853 за обвинуваченням ОСОБА_11 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, ОСОБА_8 , ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями у провадження судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 передано заяву прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 про відвід судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_10 від розгляду кримінального провадження № 0000853 за обвинуваченням ОСОБА_11 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, ОСОБА_8 , ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Заява мотивована тим, що Дніпровським районним судом м. Києва у складі головуючого судді ОСОБА_10 розглядається обвинувальний акт у вказаному вище кримінальному провадженні та наразі, наявні підстави для сумніву в неупередженості головуючого судді. Так, 11.07.2025 року під час підготовчого судового засідання, розглядаючи клопотання представника власника майна - адвоката ОСОБА_13 про скасування арешту, накладеного ухвалою Київського апеляційного суду від 02.10.2023 року на вилучене майно, яке визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, а саме: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 на автомобіль MERCEDES-BENZGLE250 з н.з. НОМЕР_2 ; ключ від автомобілю MERCEDES-BENZGLE250 з н.з. НОМЕР_2 ; автомобіль марки MERCEDES-BENZGLE250 з н.з. НОМЕР_2 , шасі № НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_14 , головуючим було відмовлено у його задоволенні, при цьому, рішення було обґрунтовано, зокрема, тим, що судом не досліджено докази, які не надані прокурором, а адвокатом не доведено, що в подальшому застосуванні арешту відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Проте, станом на 07.11.2025 року під час розгляду аналогічного клопотання адвоката ОСОБА_13 про скасування арешту, судове провадження знаходилось на стадії підготовчого судового провадження і суду жодні докази прокурором не надавались, а отже, ним і не досліджувались, однак, головуючим суддею прийнято протилежне рішення про скасування арешту на вказане майно. Водночас, слід звернути увагу на те, що вказаний автомобіль є знаряддям злочину, оскільки обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , діючи у складі організованої групи, 16.03.2022 року переправили через державний кордон України у пункті пропуску ВПС «Косино» ОСОБА_15 , який знаходився в автомобілі марки MERCEDES-BENZGLE250 з номерним знаком НОМЕР_2 . Враховуючи, що згідно з п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України та ст. 96-2 КК України, вказане майно, підлягає спеціальній конфіскації, його долю як речового доказу суд повинен вирішити під час винесення вироку, однак, головуючий в ухвалі від 07.11.2025 року заздалегідь вирішив долю цих речових доказів, скасовуючи арешт та зобов`язуючи повернути їх власнику, що у подальшому, може унеможливити спеціальну конфіскацію вказаних речових доказів за рішенням суду, оскільки, після останньої ухвали суду у власника відсутня заборона на відчуження цього майна. Крім того, про наявність зазначеного клопотання представника власника майна про скасування арешту суд заздалегідь не повідомив прокурора, що унеможливило в засіданні 07.11.2025 року надання прокурором доказів на спростування доводів клопотання, тобто, викладені обставини викликають обґрунтовані сумніви в неупередженості головуючого судді ОСОБА_10 .

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заяву про відвід підтримав, зазначивши, що відвід жодним чином не пов`язаний зі згодою чи незгодою з судовим рішенням, а заявлений, оскільки вважає, що головуючий суддя упереджений, завідомо створює умови, за яких сторона обвинувачення не може реалізувати право змагальності та диспозитивності, оскільки, протягом чотирьох місяців, перебуваючи на стадії підготовчого судового засідання, ухвалює два протилежні рішення, а саме - в одній ухвалі зазначає, що прокурором не надано матеріали провадження, судом їх не досліджено і відмовляє в задоволенні клопотання про скасування арешту майна, а через чотири місяці, розглядаючи таке ж клопотання за тих же умов, приймає прямо протилежне рішення та задовольняє клопотання про скасування арешту. Стороні обвинувачення були завідомо створені такі умови, що вони не могли обґрунтувати свою позицію, оскільки на підготовчому судовому засіданні докази не мають надаватись, якби було відомо про розгляд клопотання, то надали б і докази. Також існує інститут спеціальної конфіскації, який вирішується при ухваленні остаточного рішення, але суддя вирішив питання спеціальної конфіскації, не маючи доказів та не дослідивши їх, тобто, прийняв рішення до стадії, коли докази мали б досліджуватись і їм би надалась оцінка, тому, вирішення певних питань на тих стадіях, на яких вони не мають вирішуватись, свідчить про упередженість судді. Крім того, сторона обвинувачення не була обізнана наперед про дане клопотання і були позбавлені можливості надати докази на підтвердження тих обставин, які суд аналізував в ухвалі від 07.11.2025 року, а питання чи власник майна обізнаний про причетність автомобіля до правопорушення мало би доводитися під час судового розгляду, тому, це все дає підстави вважати, що суддя ОСОБА_10 зацікавлений та упереджений, що є підставою для відводу.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 заяву про відвід також підтримав, зазначивши, що дійсно, є підстави вважати, що суддею надано перевагу власнику майна та іншій стороні.

Крім того, до початку судового засідання надійшла заява від захисника ОСОБА_16 про розгляд заяви про відвід за його відсутності та його підзахисного ОСОБА_17 , відповідно до якої він вважає, що заява про відвід не підлягає задоволенню, оскільки фактично обумовлена незгодою прокурора із прийнятим суддею рішенням про скасування арешту, у той же час суддею ОСОБА_10 під час підготовчого судового засідання було прийнято ряд рішень (ухвали про продовження строку дії запобіжних заходів, про відмову у задоволенні клопотання про скасування запобіжного заходу і т.і.), що не викликало у прокурора сумнівів у неупередженості судді.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 прохав відмовити у задоволенні заяви про відвід, мотивуючи тим, що прокурори постійно здійснюють дії, які перешкоджають розгляду кримінального провадження та прохав долучити реєстр матеріалів зазначаючи, що суть заяви про відвід головуючому судді зводиться до незгоди з його процесуальними рішеннями, а відповідно до наданого реєстру з автомобілем, з якого на даний час знято арешт, під час досудового розслідування не було проведено жодної процесуальної слідчої дії, а щодо питання спеціальної конфіскації, то питання про арешт вирішувалось виключно як щодо речового доказу, а не як щодо мети спеціальної конфіскації. Крім того, є Бангалорські принципи поведінки суддів і прокурор не навів жодних критеріїв, які свідчили би про упередженість судді, а якщо прокурор не згодний з рішенням головуючого, то він може подати апеляційну скаргу, але про наявність такої не відомо. Також прокурор зазначив, що йому не надали можливість висловити свою позицію під час вирішення клопотання про скасування арешту, але це не відповідає дійсності, оскільки останній не прохав відкласти судове засідання для підготовки чи надання доказів і таким правом не скористався, тому відвід є немотивований. Зокрема, зазначив, що суд розглядає ті матеріали, які є в його розпорядженні, а з майном, а саме автомобілем, з якого знято арешт, відповідно до реєстру матеріалів, ніяких дій під час досудового розслідування не вчинялося і виникає питання, якщо з цим майном ніяких процесуальних дій не проводилось, то яка є необхідність у накладенні арешту, протоколу огляду даного автомобіля саме в цьому провадженні також немає, тому, взагалі є незрозумілою мета такого арешту.

У своє чергу прокурор ОСОБА_3 зазначив, що на даний час подано апеляційну скаргу на вказане вище рішення від 07.11.2025 року про скасування арешту та зазначення захисником про те, що в реєстрі матеріалів немає процесуальних дій з автомобілем, то це не відповідає дійсності, оскільки, на це майно накладено арешт в іншому кримінальному провадженні, де ще триває досудове розслідування, а дане кримінальне провадження було виділено, але даний автомобіль у цьому кримінальному провадженні є речовим доказом.

Зокрема, прокурор ОСОБА_4 на доводи захисника зазначив, що при поданні клопотання про накладення арешту на майно викладались доводи, що автомобіль є речовим доказом і підлягає спеціальній конфіскації, однак, можливо під час винесення рішення слідчий суддя не надав цьому значення, але про це прокурором зазначалося.

Захисник ОСОБА_6 зазначив, що заява про відвід не відповідає жодному критерію, передбаченому ст. 75 КПК України, прокурор навіть у заяві не вказав даної норми, а, відповідно до Бангалорських принципів поведінки суддів чітко визначено, що незгода з рішенням судді не розцінюється як упередженість і це вказано також і в практиці ЄСПЛ та ВС, а саме, що мають чітко зазначатись обставини, як упередженість проявляється, однак, прокурором таких обставин не наведено, крім одного, що не згодні з процесуальним рішенням головуючого судді, що є неприпустимим для відводу.

Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтримали своїх захисників.

Інші учасники кримінального провадження та особа, якій заявлено відвід - суддя ОСОБА_10 у судове засідання не з`явилися, однак, враховуючи вимоги діючого КПК України, вважаю за можливе розглянути заяву про відвід у їх відсутність.

Вивчивши та дослідивши заяву про відвід, вислухавши думки прокурорів, захисників, обвинувачених, суддя приходить до наступного.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних справ і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Відповідно до п. 1 ст. 21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні стоки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі законом.

З аналізу змісту п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, слідує, що саме наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді є підставою для його відводу.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 КПК України, у разі заявлення відводу судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід. За цими ж підставами йому може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися згідно з суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах: «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

Відповідно до Конституції України та Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя є незалежним при здійсненні правосуддя.

При розгляді заяви про відвід судді інший суддя не є апеляційним чи дисциплінарним органом, а тому не може надавати оцінку процесуальним діям та рішенням судді на предмет дотримання ним норм законодавства, правильності чи неправильності ведення суддею судового процесу або прийнятих суддею рішень, а має лише з позиції стороннього спостерігача визначити існування обставин, які за суб`єктивним чи об`єктивним критерієм можуть викликати сумніви у його неупередженості.

Зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

Згідно з суб`єктивним критерієм, беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі.

Відповідно до об`єктивного критерію, визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Стосовно суб`єктивного критерію, то особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного.

Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Де Куббер проти Бельгії» (DeCubberv. Belgium) від 26.10.1984 року зазначено, що наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого легітимного сумніву з цього приводу.

У рішенні від 15.07.2005 року в справі «Межнаріч проти Хорватії» ЄСПЛ звернув увагу на те, що слід визначити, чи існують, окрім поведінки судді, факти, що можна встановити, які можуть викликати сумніви щодо його неупередженості. Це означає, що, вирішуючи питання про те, чи є в тій або іншій справі достатня підстава (legitimate reason) побоюватися, що конкретному судді бракує неупередженості, позиція відповідної особи є важливою, але не є визначальною» (Meznaric v. Croatia, заява № 71615/01, § 31).

Зокрема, у пункті 104 рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Волков проти України» (заява № 21722/11) від 27.05.2013 року зазначено, що, як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Аналогічно в пункті 66 рішення ЄСПЛ у справі «Бочан проти України» (заява № 7577/02) від 03.05.2007 року зазначено, що «безсторонність», в сенсі пункту 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є довіра, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

Заявлений відвід не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність підстав для відводу, що передбачені вказаними нормами КПК України.

Так, у своїй заяві про відвід прокурор зазначив проте, що головуючим суддею ОСОБА_10 11.07.2025 року під час підготовчого судового засідання, розглядаючи клопотання представника власника майна - адвоката ОСОБА_13 про скасування арешту, накладеного ухвалою Київського апеляційного суду від 02.10.2023 року на вилучене майно, було відмовлено у його задоволенні, при цьому, рішення було обґрунтовано, зокрема, тим, що судом не досліджено докази, які не надані прокурором, а адвокатом не доведено, що в подальшому застосуванні арешту відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, проте, станом на 07.11.2025 року під час розгляду аналогічного клопотання адвоката ОСОБА_13 про скасування арешту, судове провадження знаходилось на стадії підготовчого судового провадження і суду жодні докази прокурором не надавались, однак головуючим суддею прийнято протилежне рішення про скасування арешту на вказане майно, на яке на даний час подано апеляційну скаргу. У судовому засіданні прокурор зазначив, що відвід жодним чином не пов`язаний зі згодою чи незгодою з судовим рішенням, а заявлений, оскільки вважає, що головуючий суддя упереджений, завідомо створює умови, за яких сторона обвинувачення не може реалізувати право змагальності та диспозитивності, проте, як зі змісту самої заяви, так і під час судового розгляду встановлено, що по суті відвід заявлений саме у зв`язку з незгодою з прийнятим процесуальним рішенням, оскільки інших обставин не доведено.

У цій ситуації, із предмета та меж судового розгляду провадження, в якому заявлено відвід, не простежується будь-яка залежність чи взаємозв`язок, що прямо чи опосередковано вказували б на упередженість судді ОСОБА_10 щодо учасників провадження або обставин вказаного вище кримінального провадження, чи його необ`єктивність при його розгляді.

Не встановлено й інших підстав, передбачених статтями 75, 76 КПК, які б унеможливлювали розгляд провадження вказаним суддею та викликали необхідність його відводу.

Як і не встановлено інформацію, яка б указувала на те, що суддя ОСОБА_10 не є безстороннім, адже особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного, як наслідок побоювання заявника, що суддя є небезстороннім не можна вважати об`єктивно обґрунтованими.

При цьому, внутрішні емоційно-вольові відчуття заявника з того чи іншого питання без наявності з цього питання певних доказів чи інформації не є достатньою підставою для констатації факту наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді.

Сама ж по собі незгода з діями судді у провадженні, чи постановленими ним процесуальними рішеннями, не є підставою для відводу.

У справі № 826/14033/17 в ухвалі від 03.07.2019 ВС сформував позицію про те, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Таким чином, у ході цього розгляду, не встановлено з боку судді ОСОБА_10 умисних або необережних дій, які б свідчили про пряму чи опосередковану особисту зацікавленість у вирішенні справи або іншим чином давали б підстави сумніватися в неупередженості.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 75, 80, 81, 369-372, 376 КПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені заяви прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 про відвід судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_10 від розгляду кримінального провадження № 0000853 за обвинуваченням ОСОБА_11 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, ОСОБА_8 , ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: