Справа №155/1473/25
Провадження №1-кп/155/165/25
ГОРОХІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2025 року місто Горохів

Горохівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

представника потерпілого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000638 від 02 серпня 2025 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Новосілки Горохівського району Волинської області, який зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, на утриманні якого особи не перебувають, працюючого машиністом машини по виготовленню виробів з паперу ПрАТ «ВГП» ТМ «Рута», раніше не судимого,

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

ОСОБА_7 02 серпня 2025 року близько 12 години 20 хвилин, керуючи автомобілем марки «Opel Vivaro», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись дорогою Н-17 сполученням Львів-Радехів-Луцьк зі сторони міста Луцьк Волинської області в напрямку до міста Горохів Луцького району Волинської області, поблизу села Угринів Луцького району Волинської області, на відстані близько 100 метрів від кілометрового знаку «106», будучи в стані стомлення, проявив безпечність, не уважно стежив за дорожньою обстановкою, відповідним чином не зреагував на її зміну, не вибрав в установлених межах безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, внаслідок чого не справився з керуванням автомобіля, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем марки «Mercedes-Benz А 180 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_9 , яка рухалася в зустрічному напрямку.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «Opel Vivaro», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала наступні тілесні ушкодження: множинні садна та забійно-рвані рани тіла; множинні злами ребер з обох сторін з розривами паріетальної плеври зліва, лівобічний гемоторакс, масивний крововилив в середостіння та корені легень. Причиною смерті ОСОБА_10 є закрита тупа травма грудної клітки, котра супроводжувалась множинними зламами ребер з внутрішньою кровотечею, забоями внутрішніх органів грудної клітки.

Крім того, водій автомобіля марки «Mercedes-Benz А 180 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала наступні тілесні ушкодження: множинні садна, синці та рани тіла; відкритий перелом обох кісток лівого передпліччя, розтрощення лівої гомілки та лівої стопи; травматичний субарахноїдальний крововилив; повний розрив атланто-окципітального з`єднання з ушкодженням спинного мозку; травматичний відрив лівої ключиці від грудини та переломи 1-3 ребер зліва з розривом паріетальної плеври та гемотораксом, крововиливи в середостіння та корені легень; розриви печінки, крововилив в серповидну зв`язку печінки, гемоперитонеум. Причиною смерті ОСОБА_9 є поєднана тупа травма тіла, котра супроводжувалась чисельними зламами кісток скелету, забоями та розривами внутрішніх органів з масивною внутрішньою кровотечею.

В прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали стало грубе порушення водієм ОСОБА_7 п. 2.3. б), п. 2.3. д), п. 2.9. б), п. 10.1, п. 11.3, п. 12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями), а саме:

-п. 2.3 б) для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

-п. 2.3 д) для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

-п. 2.9 б) водієві забороняється керувати транспортним засобом у хворобливому стані, у стані стомлення, а також перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції та увагу;

-п. 10.1. перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

-п. 11.3. на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу;

-п. 12.1. під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Позиція учасників судового провадження

Позиція сторони обвинувачення

Позиція сторони обвинувачення викладена в обвинувальному акті, що був складений та затверджений прокурором у кримінальному провадженні прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Волинської обласної прокуратури ОСОБА_3 02 вересня 2025 року.

В судовому засіданні прокурор зазначив, що під час судового розгляду даного кримінального провадження обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, знайшли своє підтвердження в повному обсязі, його дії кваліфіковано вірно і обґрунтовано, а винуватість обвинуваченого повністю підтверджена отриманими та дослідженими доказами.

Зважаючи на те, що свою вину за інкримінованим обвинуваченням ОСОБА_7 визнав повністю, просив суд здійснювати розгляд кримінального провадження на підставі ч. 3 ст. 349 КК України.

В судових дебатах прокурор просив призначити обвинуваченому, покарання в межах санкції ч. 3 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 років 6 місяців, а також додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 роки. Прокурор покликався на грубе порушення обвинуваченим шести пунктів ПДР України, внаслідок чого загинуло двоє осіб, та неодноразове притягнення обвинуваченого до адміністративної відповідальності. Водночас, при призначенні покарання, просив суд врахувати пом`якшуючі обставини: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. При цьому, зазначив, що думка потерпілих не може бути визначальною при ухваленні судового рішення.

Правова позиція потерпілих

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні показала, що обвинувачений є її сином, а загибла ОСОБА_10 її матір`ю. 02 серпня 2025 року перебувала вдома і чекала коли з Луцька приїде її син ОСОБА_7 та мама ОСОБА_10 . Остання дуже просила, щоб обвинувачений на автомобілі відвіз її з Луцька на село. Коли зателефонувала до останньої, трубку взяв син та повідомив про ДТП, внаслідок якого її мама та ще одна жінка загинули. Після цього, поїхала на місце аварії. Зазначила, що будь-яких претензій до обвинуваченого не має. Ствердила, що син є її єдиною опорою та підтримкою; за характером добрий і відповідальний, допомагає їй у догляді за сестрою-інвалідом. Просила призначити йому покарання, не пов`язане з реальним відбуттям покарання.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні показав, що загибла ОСОБА_9 є його матір`ю. 02 серпня 2025 року до нього зателефонував батько та повідомив, що мама потрапила в ДТП. Після цього він одразу виїхав з міста Луцька на місце аварії. Коли приїхав, побачив, що мама загинула, а обвинуваченого забирав автомобіль швидкої допомоги. Зазначив, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, оскільки сам відмовився від будь-якого відшкодування зі сторони обвинуваченого. Обвинувачений неодноразово просив у нього вибачення. Щодо міри покарання, просив суд суворо обвинуваченого не карати.

Представник потерпілого ОСОБА_6 в судовому засіданні просив суд врахувати думку потерпілого при ухваленні рішення.

Позиція сторони захисту

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу їх вчинення, про які зазначено в обвинувальному акті, з приводу пред`явленого йому обвинувачення показав, що 02 серпня 2025 року, відпрацювавши нічну зміну, поїхав на квартиру, щоб відпочити. Поспавши дві години, до нього зателефонувала його бабуся і попросила, щоб відвезти її з міста Луцьк в село Новосілки, оскільки не мала чим доїхати до дому. Рухаючись по дорозі сполученням Луцьк-Горохів, йому стало погано і він виїхав на зустрічну смугу. Коли прийшов до тями, то побачив побиті автомобілі. Зазначив, що свідомо сідав за кермо, перебуваючи в стані стомлення. Ствердив, що в майбутньому бажає відшкодувати шкоду потерпілому ОСОБА_5 . Вину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, просив його суворо не карати.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 в судовому засіданні просив суд врахувати, що обвинувачений є особою молодого віку, виключно позитивно характеризується за місцем проживання та праці, вину визнав повністю та щиро розкаявся у вчиненому, на стадії досудового розслідування активно сприяв розкриттю злочину. Судовий розгляд здійснювався в порядку ст. 349 КПК України. Також просив врахувати стан здоров`я обвинуваченого, який внаслідок ДПТ втратив внутрішній орган селезінку. При цьому, грубо порушив ПДР України, коли сів за кермо в стані стомлення. Просив суд при призначенні покарання врахувати характер вчинених обвинуваченим адміністративних правопорушень. З огляду на викладене, просив суд призначити обвинуваченому покарання із випробуванням, застосувавши ст. 75 КК України та призначити додаткове покарання.

Обсяг та порядок дослідження судом доказів

Оскільки обвинувачений ОСОБА_7 не оспорює фактичні обставини справи, і як встановлено судом, правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності його позиції, за згодою усіх учасників судового провадження, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та вирішив обмежитись допитом обвинуваченого й дослідженням документів, які характеризують його особу.

При цьому, за основу суд бере до уваги покази обвинуваченого, вважає їх належними, допустимими та достовірними, послідовними, котрі у взаємозв`язку доводять фактичні обставини вчиненого ним кримінального правопорушення.

Обвинуваченому судом роз`яснено, що він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, що повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації №6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Висновки суду

Таким чином, розглянувши кримінальне провадження стосовно обвинуваченого, допитавши останнього, дослідивши письмові матеріали, долучені прокурором відповідно до встановленого порядку, суд дійшов висновку, що ОСОБА_7 своїми умисними діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили загибель кількох осіб, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 286 КК України.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання

До обставин, які згідно із ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які згідно із ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, також положення ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не лише кару, а й виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у рішеннях від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 та від 02 листопада 2004 року №15-рп/2004.

Так, у рішенні №15-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема, права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».

Відповідно до ст. 65 КК України та п. 1 постанови Пленуму ВСУ №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з роз`ясненнями, наведеними у постанові Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо).

Тобто, при призначенні покарання суд повинен належним чином врахувати не тільки дані про особу обвинуваченого, відсутність обставин, що обтяжують покарання, сукупність пом`якшуючих покарання обставин, тощо, а й особливості вчинення конкретного злочину, обставини та спосіб його вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали.

Так, суд враховує, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, що відноситься до категорії тяжких злочинів. Форма вини є необережною.

Поряд з цим, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує порушення вимог Правил дорожнього руху, що потягло за собою наслідки в вигляді смерті двох осіб, разом з тим суд враховує, що обвинувачений свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, зважає на конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, зокрема, те, що правопорушення вчинено з необережності, в стані алкогольного сп`яніння обвинувачений не перебував, інформацію про стан здоров`я обвинуваченого, який на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, при ДТП втратив внутрішній орган, вперше притягається до кримінальної відповідальності, раніше не судимий, офіційно працевлаштований, має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, за місцем праці та проживання характеризується виключно позитивно, а також характер вчинених обвинуваченим адміністративних правопорушень, позицію потерпілих, які просили суд призначити обвинуваченому покарання, не пов`язане з відбуттям реальної міри покарання.

Суд, з врахуванням обставин справи та особи обвинуваченого, вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства. З огляду на вищевикладене, вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції інкримінованої йому ч. 3 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України звільненням від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку і покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України та з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

На думку суду, саме таке покарання буде справедливим та законним з урахуванням всіх фактичних обставин кримінального провадження в їх сукупності, буде відповідати принципу співмірності конкретного кримінального протиправного діяння, вчиненого обвинуваченим з призначеним йому покаранням, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, а контроль держави за поведінкою засудженого протягом іспитового строку буде дієвим стримуючим фактором від вчинення нових кримінальних правопорушень.

Щодо призначення додаткового покарання, то суд зазначає, що санкція ч. 3 ст. 286 КК України щодо призначення додаткового покарання безальтернативна та передбачає обов`язкове призначення покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами. При визначенні строку додаткового покарання суд врахував тяжкі наслідки, що настали внаслідок наявності у обвинуваченого такого права.

Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Цивільний позов не заявлявся.

Арешт, накладений на майно ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 серпня 2025 року, слід скасувати відповідно до вимог ст. 174 КПК України.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

У відповідності до ст. 124 КПК України суд приймає рішення по питанню процесуальних витрат за проведення експертизи, які слід стягнути з обвинуваченого в повному обсязі.

Обраний запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, а також застосоване тимчасове обмеження в користуванні спеціальним правом щодо ОСОБА_7 , до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 368, 370, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання у виді позбавленні волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 3 (три) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, а саме:

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі ч. 5, 7 ст. 72 КК України зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 02 серпня 2025 року по 04 серпня 2025 року з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі та строк цілодобового домашнього арешту за період з 04 серпня 2025 року по 03 жовтня 2025 року включно з розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідають три дні цілодобового домашнього арешту.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, обраний щодо ОСОБА_7 , а також застосоване тимчасове обмеження в користуванні спеціальним правом до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

Арешт, який накладений на майно ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 серпня 2025 року скасувати.

Речові докази у справі, а саме:

-автомобіль марки «Opel Vivaro», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що знаходиться на зберіганні на території ПАТ «Горохівське АТП-10764» за адресою: місто Горохів, вулиця Грушевського, 33 Луцького району Волинської області повернути за належністю законному володільцеві ОСОБА_7 ;

-автомобіль марки «Mercedes-Benz A170», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що знаходиться на зберіганні на території ПАТ «Горохівське АТП-10764» за адресою: місто Горохів, вулиця Грушевського, 33 Луцького району Волинської області повернути ОСОБА_5 ;

-подушку безпеки з місця водія автомобіля марки «Opel Vivaro», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів ГУНП у Волинській області знищити.

Стягнути з ОСОБА_7 в дохід держави витрати на залучення експертів за проведення судової інженерно-транспортної експертизи (висновок експерта №СЕ-19/103-25/10312-ІТ від 11 серпня 2025 року) в сумі 8914 (вісім тисяч дев`ятсот чотирнадцять) гривень 00 копійок.

Вирок може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду через Горохівський районний суд Волинської області впродовж тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Горохівського районного суду

Волинської області ОСОБА_1