Єдиний унікальний номер справи 678/1394/24
Провадження № 1-кп-678-11/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 року селище Летичів

Летичівський районний суд Хмельницької області в складі

головуючого-судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 серпня 2024 року за №0000157 про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Вільхівці-Лози, Тячівського району Закарпатської області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , жителька АДРЕСА_2 , з середньою освітою, громадянка України, українка, непрацююча, розлучена, має на утриманні двох малолітніх дітей, раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України,

встановив:

22 серпня 2024 року близько 08 години 45 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи в громадському місці, а саме: в кабінеті №301 відділу служби у справах дітей Летичівської селищної ради, яка знаходиться по вул. Героїв Крут, 2/1 в селищі Летичів, Летичівської ТГ Хмельницького району Хмельницької області, розпочала словесний конфлікт із начальником відділу служби у справах дітей Летичівської селищної ради ОСОБА_7 . Під час вказаного конфлікту остання декілька разів зробила ОСОБА_5 зауваження з приводу припинення її неправомірної поведінки та підійшовши до неї попросила покинути службовий кабінет.

Обурившись на дані зауваження близько 09 год. 00 хв., ОСОБА_5 біля дверей кабінету №301 під час словесного конфлікту, вхопила ОСОБА_7 правою рукою за волосся зліва та потягнувши її на себе, вдарила головою об дерев`яний одвірок дверей. Надалі, ОСОБА_7 намагалась закрити двері та виштовхати ОСОБА_5 із службового кабінету і в ході цього, остання штовхнула двері і в цей момент нанесла удар дверною ручкою ОСОБА_7 в ділянку живота справа.

Внаслідок вказаних вище умисних хуліганських дій ОСОБА_5 , спричинила ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді: підшкірних крововиливів передньої поверхні черевної стінки справа, що мають незначні скороминущі наслідки, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості; підшкірний крововилив лівої тьмяно-скроневої ділянки голови та струс головного мозку, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що призвели до короткочасного розладу здоров`я (не більше 21 доби).

Також, в результаті вчинення хуліганський дій ОСОБА_5 порушено роботу та тимчасово призупинено надання послуг громадянам працівниками відділу служби у справах дітей Летичівської селищної ради.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися в хуліганстві, тобто у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалась особливою зухвалістю, ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 296 КК України.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, не визнала, показала, що 21 серпня 2024 року близько 19 год. перебувала у гостях у своєї подруги ОСОБА_9 в с. Бохни, Хмельницького району Хмельницької області, яка розповіла мені, зранку працівники відділу служби у справах дітей Летичівської селищної ради забрали її дітей.

22 серпня 2024 року близько 08 год. 45 хв. вона спільно із ОСОБА_9 зайшли до кабінету №301-302, розташований на третьому поверсі Летичівської селищної ради. Вона почала з`ясовувати у працівників відділу причини відібрання у ОСОБА_9 дітей, на що ОСОБА_7 сказала, щоб вона вийшла із кабінету, почала йти на неї та виштовхувати, тому вона почала кричати. Перебуваючи у дверях виходу із кабінету, ОСОБА_7 почала закривати двері, тому вона схватила її за волосся та почала тягнути до виходу, і в цей час вона вдарилася головою об одвірок дверей. Перебуваючи у коридорі вона почала стукати у двері, оскільки у кабінеті знаходиться її подруга. Пізніше приїхали працівники поліції. Цивільний позов не визнає.

Її захисник ОСОБА_6 просить виправдати обвинувачену ОСОБА_5 за відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення.

Потерпіла ОСОБА_7 показала, що працює начальником відділу служби у справах дітей Летичівської селищної ради. Напередодні у зв`язку із неналежним виконанням батьківських обов`язків у ОСОБА_9 було вилучено дітей, які передані патронатним вихователям.

22 серпня 2024 року зранку до неї в службовий кабінет прийшла ОСОБА_9 та обвинувачена ОСОБА_5 , яка одразу почала поводила себе агресивно, кричала, висловлювалася нецезурною лайкою, створила конфліктну ситуацію, під час якої нанесла їй три удари в область голови та обличчя, смикала за волосся, чим перешкоджала нормальній роботі працівників відділу, оскільки кабінети є суміжними та там працюють інші працівники служби. Під час того, як ОСОБА_5 тягнула її за волосся, вона вдарилася об одвірок та об ручку дверей, внаслідок чого отримала тілесні ушкодження. Після чого вона закрилася в кабінеті та викликала поліцію та повідомила про вчинене відносно неї кримінальне правопорушення. весь час по приїзду поліції обвинувачена кричала, лаялася, смикала за ручку дверей, чим перешкоджала нормальній роботі служби у справах дітей. Поданий цивільний позов підтримує та просить задовольнити в повному обсязі, так як в результаті вчиненого правопорушення вона зазнала фізичних та моральних страждань, які виразилися у пригніченні її психологічного стану, відчуття стурбованості, остраху за себе, вжиття відповідних заходів медичного характеру для покрашення здоров`я та підриву авторитету як керівника структурного підрозділу.

Представник потерпілої - адвокат ОСОБА_8 підтримує позицію довірительки.

Свідок ОСОБА_10 показала, що працює головним спеціалістом служби у справах дітей Летичівської селищної ради. 22 серпня 2024 року вона перебувала на своєму робочому місці, яке знаходиться у суміжних кабінетах № 301/302 приміщення Летичівської селищної ради. У той же час там перебували працівники ОСОБА_7 та ОСОБА_11 . Пізніше до них зайшла працівник ОСОБА_12 . Також у кабінет зайшли відвідувачі ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , у якої напередодні відбирали дітей за невиконання батьківських обов`язків. ОСОБА_5 поводила себе агресивно, кричала та висловлювалася нецезурною лайкою. ОСОБА_7 неодноразово просила її заспокоїтися та покинути кабінет, так як діти були вилучені у ОСОБА_9 та жодного відношення до дітей ОСОБА_5 не має. Безпосередньо бійки вона не бачили, оскільки сиділа за своїм столом, проте чула крики та звуки шарпанини біля дверей. Після того, як ОСОБА_7 закрила двері, було чути крики та лайку ОСОБА_5 , яка продовжувала таку поведінку тривалий час аж до приїзду поліції. При цьому була порушена нормальна робота відділу щодо прийому громадян та виконання функціональних обов`язків.

Свідок ОСОБА_12 показала, що працює фахівцем центру соціальних служб. 22 серпня 2024 року, коли вона перебувала на робочому місці у кабінеті № 303 приміщення Летичівської селищної ради, до неї зайшла ОСОБА_7 та попросила її пройти з нею до її кабінету, щоб поговорити з ОСОБА_9 , у якої напередодні вилучили дітей. У кабінеті ОСОБА_7 перебували працівники ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , відвідувачі ОСОБА_9 та ОСОБА_5 (на момент перебування на обліку у соціальній службі ОСОБА_13 ). Під час розмови ОСОБА_5 одразу почала поводити себе агресивно, лаялася та кричала до ОСОБА_7 . Коли та попросила її покинути кабінет та підійшла до неї, щоб провести до дверей, обвинувачена схопила потерпілу за волосся, проте та вирвалася та відкрила двері. Тоді обвинувачена знову схопила її та вирвала жмут волосся, при цьому потерпіла вдарилася головою об одвірок. При виході з кабінету ОСОБА_5 вкотре вдарила потерпілу, від чого та, в свою чергу, вдарилася тулубом у дверну ручку. ОСОБА_7 закрила двері зсередини кабінету, проте обвинувачена ОСОБА_5 продовжувала лаятися, кричати та намагатися відкрити двері аж до приїзду працівників поліції. При цьому також зазначила, що була порушена нормальна робота відділу щодо прийому громадян та виконання функціональних обов`язків.

Свідок ОСОБА_11 показала, що працює головним спеціалістом служби у справах дітей Летичівської селищної ради. 22 серпня 2024 року вона перебувала на своєму робочому місці, яке знаходиться у суміжних кабінетах № 301/302 приміщення Летичівської селищної ради. У той же час там перебували працівники ОСОБА_7 та ОСОБА_10 . Пізніше до них зайшла працівник ОСОБА_12 . Надалі надала аналогічні ОСОБА_12 показання.

Крім того, винуватість обвинуваченої ОСОБА_5 також підтверджується письмовими доказами:

-даними рапорту від 22 серпня 2024 року, згідно якого у приміщенні служби у справах дітей було вчинено конфлікт та спричинено тілесні ушкодження ОСОБА_7 (Т. 1 а.с. 9);

-даними протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та нішу подію від 22 серпня 2024 року, згідно якого 22 серпня 2024 року близько 09 год. 00 хв. в селищі Летичів по вул. Героїв Крут в приміщенні Летичівської селищної ради на третьому поверсі потерпілій ОСОБА_7 нанесено тілесні ушкодження (Т. 1 а.с. 10-11);

-даними протоколу огляду місця події від 10 вересня 2025 року з фототаблицею, в ході якого було оглянуто кабінет 301 та 302 на третьому поверсі відділу служби у справах дітей за адресою: вул. Героїв Крут, 2/1, селище Летичів Хмельницька область (Т. 1 а.с. 14-20);

-висновком експерта № 206 від 23 серпня 2024 року про те, що станом на 23 серпня 2024 року у ОСОБА_7 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: підшкірних крововиливів передньої поверхні черевної стінки справа, лівої тім`яно-скроневої ділянки голови; струсу головного мозку, що могли утворитись від щонайменше 2-х разової травмуючої дії тупих твердих предметів, за строком давності відповідають ~ 12-24 годинному терміну утворення до моменту проведення судово-медичної експертизи та згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень. Наказу МОЗ України №6 від 17.01.95р.» відносяться до категорії: тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що мають незначні скороминущі наслідки (підшкірних крововиливів передньої поверхні черевної стінки справа); тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що призвели до короткочасного розладу здоров`я (не більше 21 доби) (підшкірний крововилив лівої тім`яно-скроневої ділянки голови, струс головного мозку). Встановлений у наданій для проведення судово-медичної експертизи медичній документації на ім`я ОСОБА_7 діагноз «Забій шийного відділу хребта» при встановленні ступеня тяжкості тілесних ушкоджень не враховувався, так як останній встановлений на основі суб`єктивних факторів і не підтверджується об`єктивними даними медичного характеру (Т. 1 а.с. 27-28);

-висновком експерта № 208 від 23 серпня 2024 року про те, що можливість утворення виявлених на тілі ОСОБА_7 тілесних ушкоджень при запропонованому механізмі, а саме: при падінні з висоти власного зросту є маловірогідною, так як при цьому механізмі характер та локалізація ушкоджень були б іншими. При цьому підсумок 1 у висновку експерта № 208 від 23 серпня 2024 року співпадає з підсумком 1 у висновку експерта № 206 від 23 серпня 2024 року (Т. 1 а.с. 30-31);

-висновком експерта № 207 від 23 серпня 2024 року про те, що можливість утворення виявлених на тілі ОСОБА_7 тілесних ушкоджень при обставинах, вказаних нею при проведенні первинної судово-медичної експертизи - не виключається. При цьому підсумок 1 у висновку експерта № 207 від 23 серпня 2024 року співпадає з підсумком 1 у висновку експерта № 206 від 23 серпня 2024 року (Т. 1 а.с. 33-34);

-даними протоколу слідчого експерименту від 10 вересня 2025 року, в ході якого перед початком проведення слідчого експерименту учасникам - потерпілій ОСОБА_7 понятим статисту було роз`яснено їхні права та обов`язки, після чого потерпілій ОСОБА_7 було запропоновано розповісти про всі обставини нанесення її тілесних ушкоджень на що остання добровільно погодилася та показала що 22 серпня 2024 року близько 08 год. 40 хв. вона перебувала на своєму робочому місці у Летичівській селищній раді, де вона працює начальником відділу служби у справах дітей, до кабінету прийшла ОСОБА_14 та її подруга ОСОБА_15 , яка почала обзивати ОСОБА_7 нецензурними словами та погрожувати фізичною розправою, після чого ОСОБА_7 намагалася виштовхати ОСОБА_16 до коридору під час якого ОСОБА_16 взяла її правою рукою за волосся - потерпіла ОСОБА_7 демонструє вказані дії. Після чого ОСОБА_7 вирвалась від неї та відкрила двері - при цьому ОСОБА_7 демонструє вказані дії. У подальшому, коли ОСОБА_7 намагалася зачинити двері то ОСОБА_16 схопила її за волосся та почала тягнути її на себе, при цьому остання вдарилася головою, а саме: лівою тім`яно-скроневою частиною голови об стіну - потерпіла разом із статистом ОСОБА_17 демонструє вказані дії (Т. 1 а.с. 35-41);

-висновком експерта № 223 від 11 вересня 2024 року про те, що можливість утворення виявлених на тілі ОСОБА_7 тілесних ушкоджень при обставинах, вказаних нею під час проведення слідчого експерименту 10 вересня 2024 року - не виключається. При цьому підсумок 1 у висновку експерта № 223 від 11 вересня 2024 року співпадає з підсумком 1 у висновку експерта № 206 від 23 серпня 2024 року (Т. 1 а.с. 44-46);

-даними протоколу слідчого експерименту від 10 вересня 2025 року, в ході якого перед початком проведення слідчого експерименту, свідкові ОСОБА_12 учасникам понятим було роз`яснено їхні права та обов`язки. Після чого свідкові ОСОБА_12 було запропоновано розповісти про всі обставини нанесення тілесних ушкоджень 22 серпня 2024 року ОСОБА_7 , на що остання добровільно погодилася і показала 22 серпня 2024 року близько 09 год. вона перебувала у кабінеті №301, коли до кабінету зайшла ОСОБА_9 та її подруга ОСОБА_16 , яка почала обзивати нецензурний словами ОСОБА_7 , у подальшому остання намагалася виштовхати ОСОБА_16 із кабінету та йти прямо на неї, у свою чергу, ОСОБА_16 взяла ОСОБА_7 правою рукою і волосся та тягнула на себе - свідок ОСОБА_12 за участі статиста ОСОБА_18 демонструє вказані дії. У подальшому ОСОБА_7 витіснила ОСОБА_16 на коридор та намагалася закрити двері, у свою чергу, ОСОБА_16 взяла знову за волосся ОСОБА_7 та потягнула на себе при цьому ОСОБА_7 вдарилася лівою тім`яно-скроневою частиною об одвірок та у подальшому штовхнула двері та вдарила ручкою дверей у передню поверхню черевної стінки з права - свідок ОСОБА_12 за участі статиста ОСОБА_18 демонструє вказані дії (Т. 1 а.с. 50-55);

-висновком експерта № 222 від 11 вересня 2024 року про те, що можливість утворення виявлених на тілі ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, при обставинах вказаних свідком ОСОБА_12 під час проведення слідчого експерименту 10 вересня 2024 року - не виключається. При цьому підсумок 1 у висновку експерта № 222 від 11 вересня 2024 року співпадає з підсумком 1 у висновку експерта № 206 від 23 серпня 2024 року (Т. 1 а.с. 58-60);

-даними протоколу огляду предмету (документів) з фотоматеріалами від 13 вересня 2024 року, згідно якого відтворивши вміст оптичного DVD-R диску за допомогою, ПЕОМ, на екрані монітору наявна електронна інформація у вигляді 3-х відео файлів типу МР 4, Ch2_2113, Ch2_4829 та Ch2_5513. Відтворивши перший відео файл, з назвою МР 4, Ch2_2113, на екрані монітору з`являється відео-трансляція обстановки в коридорі приміщення Летичівської селищної ради, навпроти кабінету №301-302, в яких знаходиться відділ служби у справах дітей, із зазначенням в лівому верхньому куті екрану дати та часу а саме 22 серпня 2024 року, де видно як у вказаний кабінет о 08:44:46 заходять дві жінки: одна одягнена в білу футболку та сірі штани, в руці тримає папірець формату А-4, та сумку через плече, - жінка під умовною назвою №1. Інша жінка одягнена в фіолетово синю сукню - жінка під умовною назвою №2. Далі о 08:46:37 з даного кабінету виходить жінка №3, одягнена в синю футболку та біло-синю спідницю, підходить до сусіднього кабінету та відразу разом з жінкою №4, одягнута в білу блузку та чорні штани в 08:46:51 повертається назад в кабінет №301-302. Після чого з вказаного кабінету чутно крики, та о 08:48:17 з даного кабінету невідомі виштовхують жінку №1, та за якою зачиняють двері. Дана жінка утримуючи в руках пом`ятий папірець стоїть в коридорі, далі відео закінчується.

Відтворивши наступний відео файл з назвою Ch2 4829 продовжується відео трансляція обстановки перед вказаним вище кабінетом де жінка №1. В 08:48:28 продовжує нервово стояти в коридорі рухаючись в різні сторони роздивляючись описаний вище лист паперу та манікюр. Далі о 08:55:12, відео закінчується.

Відтворивши третій відео файл, з назвою Ch2_5513 продовжується відео-трансляція обстановки у вказаному вище місці, де в 08:55:13 описана вище жінка №1, продовжує стояти навпроти кабінету №301-302, далі о 09:02:50, підійшовши до вказаного кабінету, намагається безуспішно їх відчинити, при цьому виражається нецензурною лайкою та погрожує фізичною розправою особі, яка зачинилася в середині кабінету, о 09:09:24 до вказаної жінки підходять двоє поліцейських та запитавши її що сталося постукавши у кабінет №301-302, в 09:10:01 заходять в середину, звідки чутно розмову на підвищених тонах, в 09:11:54 в кабінет забігає чоловік одягнутий в світлу теніску та відразу виходить з кабінету та прямує вниз по сходах.

В подальшому в 09:12:14 жінка №1 та №2, виходять з даного кабінету та зникають з поля зору камери спостереження в низ по сходовому маршу на вихід з приміщення селищної ради, далі відео закінчується (Т. 1 а.с. 72-78);

-даними повідомлення № 623 від 24 вересня 2024 року про те, що 22 серпня 2024 року в період часу з 08 год. 45 хв. По 09 год. 15 хв. внаслідок вчинення хуліганських дій ОСОБА_5 порушено роботу відділу служби у правах дітей Летчиівської селищної ради, адже остання поводила себе агресивно, нецензурною лайкою висловлювалось до працівників даної установи, у зв`язку з чим робота відділу на певний час була призупинена, таким чином до відділу не мали змоги зайти громадяни, а працівники не могли належним чином виконувати свої обов`язки (Т. 1 а.с. 82);

-постановою про зміну кваліфікації кримінального діяння (кримінального провадження за №0000157) з ч. 1 ст. 125 КК України на ч. 1 ст. 296 КК України (Т. 1 а.с. 83-84);

-даними заяви ОСОБА_5 від 24 вересня 2024 року про відмову від проведення слідчого експерименту, так як їй соромно за свою поведінку, свою вину визнає та щиро кається (Т. 1 а.с. 104).

Відповідно до абз. 1 п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 10 від 22 грудня 2006 року, «Про судову практику у справах про хуліганство», за ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знущанням над нею, знищенням чи пошкодженням майна, зривом масового заходу, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи, підприємства чи організації, руху громадського транспорту тощо, або таке, яке особа тривалий час уперто не припиняла.

Суд з огляду на положення ч. 6 ст. 368 КПК України враховує висновки Верховного Суду під час обрання і застосування норми Закону України про кримінальну відповідальність до відповідного суспільно небезпечного діяння, вчиненого ОСОБА_5 .

При ухваленні вироку суд бере до уваги правові висновки Касаційного кримінального суду, які викладені у постанові від 27 червня 2022 року в справі №165/8/2885/19 про те, що хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок. Особливість мотиву хуліганства (явна неповага до суспільства) полягає у причинній зумовленості. Спонукання вчинити такі дії можуть бути різні. Поєднує їх те, що вони здебільшого позбавлені будь-якої необхідності, нерідко постають із бажання особи показати свою винятковість, протиставити себе іншим чи з самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і встановлених у суспільстві правил поведінки. Проявами особливої зухвалості під час цих дій є нахабне поводження, буйство, бешкетування, поєднане з насильством, знищення або пошкодження майна, тривале порушення спокою громадян, зрив масового заходу, тимчасове порушення нормальної діяльності установи, підприємства, організації або громадського транспорту тощо.

У постанові Великої Палати Верховного Суду в справі №288/1158/16-к зазначено, що обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм відмежування хуліганства як злочину проти громадського порядку та моральності від злочинів проти особи. Хоч хуліганські дії нерідко супроводжуються фізичним насильством і заподіянням тілесних ушкоджень, головною їх рушійною силою є бажання не завдати шкоди конкретно визначеному потерпілому, а протиставити себе оточуючим узагалі, показати свою зверхність, виразивши явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки. Означені дії не зумовлені особистими мотивами й конкретною метою, а за своїми внутрішніми чинниками фокусуються в напрямку тотального негативізму й ворожого ставлення до суспільства. Протиправні діяння вчиняються за відсутності зовнішнього приводу або з незначного приводу і зазвичай спрямовані на випадкові об`єкти. Якщо хуліганству передує конфлікт винного з потерпілим (потерпілими), такий конфлікт провокується самим винним як зухвалий виклик соціальному оточенню, і реакція інших на провокуючі дії, в тому числі спроба їх припинити, стають приводом для подальшого насильства.

Що і має місце в цій справі. Тим самим, за цих обставин, відсутні підстави для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України.

Надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченої та інші обставини зазначені у ст. 91 КПК України, та вони зібрані у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.

Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.

Позицію ОСОБА_5 щодо фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, визнання вини в ході досудового розслідування, що підтверджується наявною в матеріалах кримінального провадження її письмовою заявою, а також зміна позиції щодо невизнання вини та заперечення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення обвинуваченою ОСОБА_5 , суд оцінює критично як спосіб здійснення захисту від обвинувачення.

Таким чином, сукупність доказів дає підстави суду зробити висновок, що дії обвинуваченої ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 296 КК України як хуліганство, яке полягало у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалась особливою зухвалістю.

Кримінальне провадження розглянуто у відповідності до вимог ст. 337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Згідно ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 15 січня 2024 року у справі №722/594/22 вказала: виправлення як мета покарання - це той наслідок, якого прагне досягнути держава передбаченими законом заходами примусу.

Виправлення засудженого - це ті певні зміни в його особистості, які утримують його в подальшому від вчинення нових злочинів.

З моральної точки зору, виправлення засудженого і є кінцевою метою покарання.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_5 суд, відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 66 КК України обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 не встановлено.

Згідно ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченій, судом не встановлено.

Згідно з ч. 1 ст. 296 КК України хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, карається штрафом від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційним наглядом на строк до п`яти років, або обмеженням волі на той самий строк.

Отже, вчинене ОСОБА_5 кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 296 КК України відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України є кримінальним проступком.

ОСОБА_5 має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, за місцем проживання характеризується позитивно (довідка-характеристика Летичівської селищної ради № 3473 від 23 вересня 2024 року, Т. 1 а.с. 92), не перебуває на диспансерному обліку в лікарів психіатра і невролога (Т. 1 а.с. 94), раніше не судима.

При цьому судом враховується, що під час судового розгляду кримінального провадження, неодноразово постановлювалися ухвали від 20 грудня 2024 року, 13 січня 2025 року, 30 січня 2025 року, 11 червня 2025 року про привід обвинуваченої ОСОБА_5 в судові засідання на 13 січня 2025 року, 30 січня 2025 року, 25 лютого 2025 року та 23 червня 2025 року відповідно, та про накладення на неї грошових стягнень.

25 лютого 2025 року ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області оголошено розшук обвинуваченої ОСОБА_5 та зупинено провадження до її розшуку.

16 травня 2025 року ухвалою суду застосовано до обвинуваченої ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, що сприяло виконанню нею процесуальних обов`язків та завершенню розгляду справи за участі обвинуваченої.

Беручи до уваги характер діяння і спосіб його вчинення, особу винної, позицію сторони обвинувачення та потерпілої щодо призначення покарання, а також інші в сукупності обставини та їх поєднання, які пом`якшують та обтяжують покарання, та ступінь небезпечності обвинуваченої для суспільства, суд приходить до висновку призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у ближче до середньої межі санкції ч. 1 ст. 296 КК України у виді пробаційного нагляду.

Покарання ОСОБА_5 у виді обмеження волі недоцільно призначати, адже вказаний вид покарання полягає в триманні засудженої в умовах ізоляції від суспільства, водночас обвинувачена має на утриманні двох неповнолітніх дітей та раніше не судима.

МОТИВИ УХВАЛЕННЯ ІНШИХ РІШЕНЬ ЩОДО ПИТАНЬ, ЯКІ ВИРІШУЮТЬСЯ СУДОМ ПРИ УХВАЛЕННІ ВИРОКУ ТА ПОЛОЖЕННЯ ЗАКОНУ, ЯКИМИ КЕРУВАВСЯ СУД

Згідно ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння (ч. 1). Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства (ч. 5).

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч. 1). Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (ч. 2). Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (абз. 2 ч. 3).

В силу ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків (абз. 1-2 п. 3). Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав потерпілий, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п. 9).

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається згідно вимог ЦПК України, тому при вирішенні питання про судові витрати діє ст. 141 ЦПК України.

08 листопада 2024 року в підготовчому судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 та її представник адвокат ОСОБА_8 заявили клопотання про залучення цивільного позову від 07 листопада 2024 року про відшкодування з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, в розмірі 30000 грн.

В обґрунтування поданої позовної заяви ОСОБА_7 зазначає, що внаслідок вчинення умисних хуліганських дій ОСОБА_5 спричинила їй тілесні ушкодження у вигляді: підшкірних крововиливів передньої поверхні черевної стінки справа, що мають незначні скороминущі наслідки, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості; підшкірний крововилив лівої тьмяно-скроневої ділянки голови та струс головного мозку, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що призвели до короткочасного розладу здоров`я (не більше 21 доби). Також в результаті вчинення хуліганських дій ОСОБА_5 порушено роботу та тимчасово призупинено надання послуг громадянам працівниками відділу служби у справах дітей Летичівської селищної ради. У зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями потерпіла проходила лікування вдома.

ОСОБА_5 своїми протиправними діями завдала їй моральну шкоду. Моральна шкода полягає у багатьох факторах. У зв`язку із тілесними ушкодженнями вона перетерпіла сильні фізичні болі. Також була змушена неодноразово з`являтися на виклики для проведення слідчих дій, консультацій в медичних закладах з приводу визначення стану здоров`я та проведення лікування. Було порушено звичайний ритм життя. Довгий час після вчинення правопорушення знаходиться у стресовому стані, її переслідує страх і тривога. Було витрачено багато часу на турботи, пов`язані із досудовим розслідуванням та слідчими діями, хоча в цей же час могла б займатися іншими справами. Особливо переживає з того, що для відновлення справедливості змушена була звертатися за захистом до правоохоронних органів та до суду. Визначаючи розмір моральної шкоди у 30 000 гривень, було враховано ті негативні наслідки, які настали у її житті, тяжкість заподіяних збитків та глибину моральних переживань, тривалий час для реабілітації, вимушені негативні зміни та незручності у житті.

08 листопада 2024 року ухвалою суду прийнято до розгляду в межах вказаного кримінального провадження цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_5 від 07 листопада 2024 року про відшкодування моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушення в розмірі 30 000 грн. Визнано ОСОБА_7 цивільним позивачем, а адвоката ОСОБА_8 представником цивільного позивача у вказаному кримінальному провадженні; обвинувачену ОСОБА_5 цивільним відповідачем у вказаному кримінальному провадженні.

Суд, враховуючи характер, тривалість та глибину заподіяних ОСОБА_7 моральних страждань, з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, приходить до висновку, що розмір відшкодування моральної шкоди, який підлягає стягненню з ОСОБА_5 , має становити 20 000,00 грн.

Згідно обвинувального акта, реєстру матеріалів досудового розслідування відсутні речові докази та витрати на залучення експерта.

16 травня 2025 року ухвалою суду застосовано до обвинуваченої ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Покладено на обвинувачену обов`язки: прибувати до прокурора та суду за першим викликом; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання чи роботи. Строк дії ухвали до 13 липня 2025 року включно.

Враховуючи процесуальну поведінку обвинуваченої, відсутність клопотання сторони обвинувачення про застосування запобіжного заходу, суд приходить до висновку, що не має необхідності застосовувати запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.110, 368-371, 374, 395 КПК України, суд, ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, та призначити їй покарання у виді пробаційного нагляду на строк 2 (два) роки.

На ОСОБА_5 покласти обов`язки, передбачені пп. 1-3 ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили ОСОБА_5 не обирати.

Цивільний позов від 07 листопада 2024 року про відшкодування з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , моральну шкоду, заподіяну кримінальним правопорушенням, у розмірі 20 000 гривень.

Апеляційна скарга на вирок суду подається до Хмельницького апеляційного суду через Летичівський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копію вироку суду не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя: підпис ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_1