Провадження № 1-кп/742/149/26
Єдиний унікальний № 733/924/25
У Х В А Л А

09 січня 2026 року м.Прилуки

Колегія суддів Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 , розглянувши матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000025 по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ічня Чернігівської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України,

У С Т А Н О В И ЛА :

В провадженні Прилуцького міськрайонного суду перебувають матеріали кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України.

Захисником обвинуваченого ОСОБА_7 адвокатом ОСОБА_8 подано до суду заяву про залучення ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000026 в якості третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, права якої передбачені ст.64-2 КПК України.

Свою заяву мотивує тим, що 28.01.2025 в рамках вказаного кримінального провадження, ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області (справа №733/187/25, провадження №1-кс/733/43/25) накладено арешт на майно, у тому числі на автомобіль марки «Toyota» модель «LandCruiser200», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_7 ОСОБА_9 та ОСОБА_7 проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, ведуть спільний побут, мають взаємні права та обов`язки, та спільний бюджет. З 29.01.2021 проживають разом в орендованій квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою про фактичне місце проживання №2901/2025 від 29.01.2025 голови правління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Буча-центральний», а також актом депутата Бучанської міської ради про встановлення факту проживання. Вказує, що вказаний транспортний засіб придбано ними під час спільного проживання однією сім`єю, а саме в інтересах сім`ї, за спільні кошти та з метою сумісного користування. Тобто у відповідності до положень ч.1 ст.74 СК України, автомобіль належить ОСОБА_9 та ОСОБА_7 на праві спільної сумісної власності. Проте, про розгляд клопотання про арешт майна ОСОБА_9 не було повідомлено та розгляд проведено без її участі.

Крім того, захисником обвинуваченого ОСОБА_7 адвокатом ОСОБА_8 подано до суду клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в порядку ст.201 КПК України.

Своє клопотання мотивує тим, що обвинувачений по даному кримінальному провадженні зайняв активну процесуальну поведінку з метою встановлення об?єктивної істини у кримінальному проваджені. До затримання проживав в Київській області разом із родиною, є підприємцем та керівником підприємства, користується повагою серед колег, має нагороди і подяки. Закордонний паспорт на його ім?я яке надавав би власне право для подальшого виїзду за кордон, має бути переданий відповідних органів, відповідно до вимог ч. 5 ст. 194 КПК України, що взагалі унеможливлює факт виїзду його за межі України. Без відповідної медичної допомоги стан здоров?я ОСОБА_7 , значно погіршився за час його перебування в СІЗО. До того ж, порушення Чернігівським апеляційним судом порядку розгляду визначення підсудності цієї справи, з порушенням права на захист, створює дисбаланс в реалізації засад рівності сторін та права на справедливий суд. Тому, ризик його переховування від суду, на який робиться посилання з метою виправдання тримання під вартою, не грунтується на яких-небудь конкретних фактах справи. Крім того, ОСОБА_7 позбавлений можливості знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, так як всі нібито речові докази, які мають суттєве значення для справи вже вилучені. На даний час стороною обвинувачення не надано доказів, що такий ризик апріорі може існувати, оскільки усі докази зібрані та наявні в матеріалах справи. Всі свідки та заявник допитані, необхідні огляди проведені, докази визнані речовими. Зі сторони обвинувачення не надано суду відомостей про те, що ОСОБА_7 намагався зустрітись зі свідками або іншими учасниками у цьому кримінальному провадженні, вплинути на них іншим чином, або вчиняв дії, спрямовані на переховування від органу досудового розслідування та суду, або що його дії негативно впливали на досудове розслідування чи перешкоджали в його проведенні. Обвинувачення, яке висунуте ОСОБА_7 є необґрунтованим, що вбачається з матеріалів справи. Безпідставне обвинувачення ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення не відповідає дійсності та є підставою для скасування застосованого до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Розглядаючи клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, необхідно врахувати ті факти які не були предметом розгляду від 05 грудня 2024 року: 1) Безпідставно обвинувачений ОСОБА_7 має міцні соціальні зв?язки; 2) Є підприємцем та керівником господарського товариства; 3) Має постійне місце проживання; 4) Не зловживає алкоголем чи наркотиками; 5) Безпідставно обвинувачений ОСОБА_7 не судимий, стосовно нього не здійснюється досудові розслідування та відповідно нього не повідомлено про підозру в рамках інших кримінальних проваджень, аналогічно відсутні судові справи де б він перебував у статусі обвинуваченого, відсутні рішення відносно нього і в рамках адміністративної практики; 6)Має позитивні характеристики; 7) В умовах утримання під вартою безпідставно обвинувачений ОСОБА_7 , не може забезпечити ні догляду, ні іншої допомоги, монахам та вірянам. 8) Безпідставно обвинувачений ОСОБА_7 не займає будь-яких посад на державній службі чи у правоохоронних органах, органах прокуратури. 9) Має офіційне працевлаштування. Окрім того, стороною обвинувачення проігноровано стабільні соціальні зв?язки, наявність постійного місця проживання, наявність на утриманні батьків пенсійного віку, постійне місце роботи, не притягнення до будь-якої відповідальності та його молодий вік.

За таких обставин, просили визнати відсутність ризиків щодо ОСОБА_7 та скасувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та звільнити його з під-варти; у разі, якщо суд прийде до висновку про наявність ризику, змінити обвинуваченому ОСОБА_7 міру запобіжного заходу з тримання під вартою на будь-який інший запобіжний захід не пов?язаний із триманням під вартою із застосуванням електронних засобів контролю (ЕЗК) та визначенням ряду обов?язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_8 та обвинувачений підтримали заяву та відповідне клопотання з підстав наведених у них, просили залучити ОСОБА_9 в якості третьої особи та змінити запобіжний захід у виді тримання під вартою на інший не пов`язаний з позбавленням волі.

В судовому засіданні прокурор з приводу заяви про залучення третьої особи поклався на розсуд суду. При цьому, категорично заперечив з приводу поданого клопотання про зміну запобіжного заходу, посилаючись на його необґрунтованість. Вказав на тяжкість злочинів у яких обвинувачується ОСОБА_7 . Стверджував, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належне виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків. Підстави обрання запобіжного заходу неодноразово були предметом розгляду в суді апеляційної інстанції і залишені без змін відповідними ухвалами апеляційного суду.

Представник потерпілого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні підтримала позицію прокурора та заперечила з приводу зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 . Крім того, категорично заперечила з приводу залучення третьої особи, як таке що подане безпідставно та не доведено жодними доказами.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши подану заяв, клопотання та долучені до них докази, а також матеріали кримінального провадження, колегія судді приходить до наступного висновку.

Згідно із ч. 5 ст. 170 КПК у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Оскільки нормами КПК України не врегульовані процесуальні питання, пов`язані із залученням до участі у кримінальному провадженні, в якому пред`явлено цивільний позов, третіх осіб, суд при вирішенні клопотання учасника судового провадження керується положеннями ЦПК України.

Так, відповідно до ч.3 ст. 53 ЦПК України, якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення суду може вплинути на права та обов`язки осіб, що не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Звертаючись до суду із заявою про залучення ОСОБА_9 , з якою обвинувачений ОСОБА_7 проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу, в якості третьої особи, адвокат покликався на те, що вона є співвласником автомобіля марки «Toyota» модель «LandCruiser200», д.н.з. НОМЕР_1 , який придбано ними під час спільного проживання однією сім`єю, та є спільним сумісним майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України (далі СК) сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Рівність прав і обов`язків у шлюбі та сім`ї включає в себе також їх рівність у майнових відносинах, які регулюються положеннями СК та Цивільним кодексом України (далі ЦК).

Основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ст. 60 СК).

Згідно із частинами 1, 3 ст. 368 ЦК спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано ст. 63 СК, згідно із якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Так, колегією суддів встановлено, що автомобіль марки «Toyota» модель «LandCruiser200», д.н.з. НОМЕР_1 належить на праві власності ОСОБА_7 .

В ході досудового розслідування кримінального провадження 28.01.2025 ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області (справа №733/187/25, провадження №1-кс/733/43/25) накладено арешт на майно, у тому числі на автомобіль марки «Toyota» модель «LandCruiser200», д.н.з. НОМЕР_1 .

В своїй заяві сторона захисту вказує, що ОСОБА_9 та ОСОБА_7 проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, ведуть спільний побут, мають взаємні права та обов`язки, та спільний бюджет.

На підтвердження вказаного до заяви додано довідку про фактичне місце проживання №2901/2025 від 29.01.2025 голови правління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Буча-центральний», акт депутата Бучанської міської ради про встановлення факту проживання та копію договору оренди квартири.

Проте, посилання захисника лише на відповідні докази у частині нібито підтвердження придбання ОСОБА_9 та ОСОБА_7 під час спільного проживання однією сім`єю, а саме в інтересах сім`ї, за спільні кошти та з метою сумісного користування транспортного засобу, не може безумовно свідчити про належність цього майна на праві спільної сумісної власності вказаним особам.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

За таких обставин, під час розгляду вказаної заяви стороною захисту не доведено обставини, на які вони покликаються, а саме, що рішення суду може сплинути на права та обов`язки ОСОБА_9 як співвласника арештованого транспортного засобу, що свідчить про те, що підстав для залучення її до справи в якості третьої особи, немає.

За вказаних обставин тимчасове втручання в реалізацію права власності, яке прямо передбачено законом, не суперечить змісту статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки переслідує легітимну мету в суспільних інтересах розгляду кримінального провадження, з дотриманням справедливого балансу інтересу.

Крім того, колегія суддів враховує, що ч.1 ст.201 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Підставами звернення з клопотанням про зміну запобіжного заходу є обставини, які або існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які не було відомо сторонам, або виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу.

Так, колегією суддів встановлено, що ухвалою слідчого судді Ічнянського районного суду від 27.01.2025, яка залишена без змін ухвалою колегії суддів Чернігівського апеляційного суду від 04.02.2025, застосовано стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 25 березня 2025 року включно.

25.03.2025 ухвалою слідчого судді Ічнянського районного суду, яка залишена без змін ухвалою колегії суддів Чернігівського апеляційного суду від 09.04.2025, продовжено ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 23.04.2025 включно.

18.04.2025 ухвалою слідчого судді Ічнянського районного суду, яка залишена без змін ухвалою колегії суддів Чернігівського апеляційного суду від 02.05.2025, продовжено ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 17.05.2025, включно.

16.05.2025 ухвалою Ічнянського районного суду, яка залишена без змін ухвалою колегії суддів Чернігівського апеляційного суду від 05.06.2025, продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 14.07.2025, включно.

25.06.2025 ухвалою Прилуцького міськрайонного суду, яка залишена без змін ухвалою колегії суддів Чернігівського апеляційного суду від 08.07.2025, продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 23.08.2025, включно.

11 серпня 2025 року ухвалою Прилуцького міськрайонного суду, яка залишена без змін ухвалою колегії суддів Чернігівського апеляційного суду від 16.09.2025, продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 09.10.2025, включно.

06 жовтня 2025 року ухвалою Прилуцького міськрайонного суду продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 04.12.2025, включно. Захисник ОСОБА_8 за погодженням із обвинуваченим ОСОБА_7 відмовився від поданої апеляційної скарги на відповідну ухвалу суду, за таких обставин апеляційне провадження ухвалою суду від 02.12.2025, закрито.

01 грудня 2025 року ухвалою Прилуцького міськрайонного суду продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 29.01.2026, включно.

09 січня 2026 року захисником обвинуваченого ОСОБА_7 адвокатом ОСОБА_8 подано до суду клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в порядку ст.201 КПК України.

При розгляді даного клопотання колегія суддів враховує, що у статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Ризик це ймовірність того, що обвинувачений може ухилитися від кримінальної відповідальності та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Особливість запобіжних заходів полягає у тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що обвинувачений зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні декількох кримінальних правопорушень, одне з яких, згідно ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, за який передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років з конфіскацією майна, а тому саме тяжкість кримінального правопорушення є вагомим доказом існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, що обвинувачений може ухилитися від суду, усвідомлюючи тяжкість покарання, яка йому загрожує у разі визнання винуватим.

Крім того, колегія суддів вбачає наявність ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема, незаконно впливати на свідків та потерпілого у вказаному кримінальному провадженні, з метою спонукання до відмови від дачі показань, чи зміни раніше наданих показів, враховуючи, що свідки кримінального правопорушення, потерпілий, члени його сім`ї відомі обвинуваченому, тому існує і ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, який може бути вираженим у створенні обвинуваченим штучних доказів та підбурення осіб, які не були свідками кримінального правопорушення до дачі завідомо неправдивих свідчень на підтвердження висунутих ним захисних версій та продовженні злочинної діяльності.

Також, не слід виключати ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки вірогідність продовження злочинної діяльності або вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченим є досить значною, беручи до уваги схему здійснення ним протиправних дій.

На час розгляду клопотання захисника вищевказані ризики не належної поведінки обвинуваченого не зменшились аж настільки, щоб суд мав підстави для обрання іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Всім наведеним в клопотанні захисника обставинам, неодноразово була надана оцінка, як під час обрання та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так і під час перегляду відповідних ухвал суду в апеляційному порядку, адже ні встановлені ризики, ні відомості про обставини вчинення кримінальних правопорушень, ні дані про особу винного, ні доводи сторони захисту не змінились.

Колегія суддів зазначає, що усі перелічені стороною захисту відомості про особу обвинуваченого, зокрема, анкетні відомості щодо обвинуваченого, його соціальні зв`язки, наявність нагород, стан здоров`я, фінансовий стан тощо були встановлені судом та не є тими обставинами, які беззаперечно гарантуватимуть належну процесуальну поведінку обвинуваченого, а тим більше не є тими обставинами, які повністю нівелюють заявлені стороною обвинувачення ризики.

Крім того, колегія суддів враховує, що згідно ухвали Чернігівського апеляційного суду від 26 травня 2025 року задоволено подання голови Ічнянського районного суду Чернігівської області про зміну підсудності. Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке 25 січня 2025 року були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000025 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України, направлено на розгляд Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області. Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.06.2025 визначено склад колегії суддів: головуючого суддю ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , для розгляду матеріалів кримінального провадження.

Ухвалами Верховного Суду від 30 червня 2025 року та від 26 вересня 2025 року клопотання захисників обвинуваченого адвокатів ОСОБА_11 та ОСОБА_12 про направлення кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК, з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів залишено без задоволення. Ухвали є остаточними й оскарженню не підлягають.

За таких обставин, оскільки колегією суддів встановлено, що під час розгляду клопотань про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою були враховані обставини, наведені захисником в клопотанні, і доводи поданого клопотання зводяться фактично до не згоди з висунутим обвинуваченням та заявленими ризиками і будь-які нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею, судом у поданому клопотанні не зазначені, тому у задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу, слід відмовити.

При цьому, колегія суддів, заслухавши учасників справи, вивчивши обвинувальний акт, вважає, що кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду з наступних підстав.

Під час підготовчого судового засідання не було встановлено підстав для прийняття рішень, передбачених пунктами 1- 4 ч.3 ст.314 КПК України.

Обвинувачений та його захисник отримали обвинувальний акт, реєстр матеріалів досудового розслідування, що підтверджується розпискою. Позовна заява вручена обвинуваченому та захиснику під час підготовчого судового провадження.

Провадження за вказаним обвинувальним актом підсудне Прилуцькому міськрайонному суду Чернігівської області.

Питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді, з`ясовано.

Порушень вимог кримінального процесуального закону України, які б унеможливлювали призначення судового розгляду, не встановлено.

Оскільки в ході підготовчого провадження вирішені усі питання, визначені ст.ст.314-316 КПК України, розглянуті всі клопотання та скарги учасників справи, колегія суддів визнає підготовку справи до судового розгляду завершеною.

Клопотань, які б перешкоджають призначенню судового розгляду, не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.314-316 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

В задоволенні заяви про залучення третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт відмовити.

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу - відмовити.

Призначити кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області на:

16 год 00 хв. 14 січня 2026 року.

Розгляд кримінального провадження здійснювати колегіально у складі трьох професійних суддів.

Копію ухвали вручити учасникам справи та направити Державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор», для виконання.

У судове засідання викликати учасників кримінального провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_13

Судді ОСОБА_14

ОСОБА_15