Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/29/26 Головуючий у суді І-ї інстанції >
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.01.2026 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_8 та в його інтересах захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Фортечного районного суду м. Кропивницького від 24 грудня 2025 року, якою задоволено клопотання слідчого та стосовно,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрія, Кіровоградської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , УБД, поранення, контузії, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, має захворювання зору, протрузію, до кримінальної відповідальності притягується вперше,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на шістдесят днів, тобто до 13 години 45 хвилин, 01 березня 2026 року, - в межах продовженого строку досудового розслідування. Розмір грошової застави, перелік зобов`язань, умови їх виконання та наслідки невиконання, залишено без змін у відповідності до ухвали слідчого судді Фортечного районного суду міста Кропивницького від 03 жовтня 2025 року щодо підозрюваного,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до слідчого судді Фортечного районного суду міста Кропивницького з клопотанням, про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 , в межах кримінального провадження №0000146 за ч.3 ст.332 КК України.

За наслідками розгляду вказаного клопотання, ухвалою слідчого судді Фортечного районного суду м. Кропивницького від 24 грудня 2025 року клопотання прокурора задоволено та продовжено щодо ОСОБА_8 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на шістдесят днів.

Рішення слідчого судді мотивовано тим, що ризики неналежної процесуальної поведінки з боку підозрюваного не зменшились. Через необхідність проведення вручити повідомлення про зміну повідомленої підозри; отримати тимчасові доступи до речей та документів від банків та операторів зв`язку, дозвіл на проведення яких отримано в суді; долучити розсекречені матеріали проведених негласних слідчий (розшукових) дій та матеріали, що стали підставою їх проведення; необхідності провести інші слідчі дії; відкрити матеріали кримінального провадження сторонам в порядку ст.290 КПК України; скласти обвинувальний акт та реєстр до матеріалів досудового розслідування, тобто ініціатор подав обґрунтоване клопотання про необхідність продовження тримання підозрюваного під вартою в межах існуючого строку досудового розслідування.

За висновком слідчого судді, існують законні підстави та виправдані потреби для задоволення поданого прокурором клопотання, про продовження строку тримання підозрюваного під вартою.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник ОСОБА_7 , в апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді щодо ОСОБА_8 змінити, обравши відносно останнього, запобіжний захід у вигляді не цілодобового домашнього арешту в певний період доби (з 22:00 до 06:00 год.) за адресою проживання останнього АДРЕСА_1 .

У разі відмови у зміні запобіжного заходу на інший, не пов`язаний з триманням підвартою, захисник просить визначити можливість внесення застави, достатньої для забезпечення виконання ОСОБА_8 , обов`язків передбачених КПК України, відповідно до його матеріального становища.

Свої вимоги захисник обґрунтовує тим, що під час судового засідання 24.12.2025 р. було встановлено, що підозрюваний ОСОБА_8 має постійне місце проживання згідно наданої суду Характеристики №286, завіреної печаткою квартального комітету від 25.10.2025р., в якій зазначено, що ОСОБА_8 зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 . За час проживання зарекомендував себе виключно з позитивної сторони, доглядає за бабусею Панкратьєвою, займається приватними перевезеннями (долучено у суді).

Згідно пояснень від громадян ОСОБА_9 та ОСОБА_10 громадянин ОСОБА_8 постійно проживає в Олександрії, пішов на фронт добровольцем, доглядає пристарілу бабусю, таксує, є особою яку вони можуть охарактеризувати тільки з позитивної сторони.

Окрім цього підозрюваний ОСОБА_8 з 2023 по 2025 перебував в лавах ЗСУ куди пішов добровольцем, приховавши під час проходження ВЛК свій стан здоров`я, так як є інвалідом дитинства по зору з 2012 року (долучено у суді).

В подальшому ОСОБА_8 саме з цих підстав був списаний у запас та демобілізувався, на відновленому ним автомобілі (свідоцтво про хворобу №996 С долучено у суді).

Потребує постійного лікування з одночасним проходження МСЄК для визначення йому групи інвалідності (направлення долучено у суді).

Зазначені обставини характеризують особу ОСОБА_8 виключно з позитивної сторони, як особу яка добровольцем пішла до ЗСУ, для цього приховавши своє захворювання та перебував на фронті з 2023 по 2025 роки.

Під час проходження військової служби у зазначений проміжок часу (2023-2025) ОСОБА_8 неодноразово - безпосередньо перебував в зоні бойових дій, постійно ризикуючи своїм життям в інтересах захисту батьківщини, стримані та недопущення терористичної агресії з боку росії, протидіючи диктатури путіна, зокрема згідно довідки : ОСОБА_8 біля 10 разів перебував безпосередньо в зоні бойових дій на слідуючих напрямках - м. Купянськ, м. Часів Яр, с. Петро -Іванівка, н.п. Клишки, н.п. Коровинці, н.п. Шевченкове де неодноразово отримував поранення - контузії (довідка надана суду).

Зокрема згідно довідки про обставини травми №2/1190 зафіксовано та маємо підтвердження про отримання ним мінно - вибухової травми в районі населеного пункту Часів Яру (довідка надана суду).

Під час участі в бойових діях отримував та має нагороди подяки грамоти, які також були надані суду захисником.

В подальшому ОСОБА_8 був деміболізований за станом здоров`я, та знятий з обліку, мешкав в місті Олександрія, займався приватними перевезеннями (таксував) на автомобілі, який був відновлений ним на фронті за особистий кошт.

Окрім цього, зі змісту наданих слідством матеріалів вбачається та є встановленим, що ОСОБА_8 не є організатором злочину, що до кола осіб причетних до вчинення злочину визначений останнім . Його роль та фактична участь при вчиненні правопорушення є мінімальною, був залучений до участі вже під час виконання злочину у якості водія для перевезення трьох осіб. При цьому, як він пояснив у суді, оплата ним була нарахована згідно тарифу на перевезення осіб службою таксі з урахуванням кількості осіб, відстані перевезення, та витрат пального для їх перевезення.

З планом злочину ознайомлений не був, що свідчить що він не був - не міг бути повноцінним учасником групи, був ними залучений до окремої дії на певній стадії вчинення правопорушення.

На підтвердження викладеного свідчить , необізнаність ОСОБА_8 про план злочину його істотні обставини, деталі.

Також йому не було відомо про суму коштів сплачених особами для переміщення їх за кордон, його частка ніким не визначалась і не сплачувалась йому, що свідчить що він не був членом злочинної групи в сенсі визначеному слідством.

Зазначене також суттєво знижує можливі ризики, та фактичну неможливість скоєння ним аналогічних злочинів, через його неусвідомленість про систему - структуру організації вчинення даної категорії злочинів

Окрім цього, ОСОБА_8 свою участь та провину у вчиненому не заперечує та визнає, під час досудового слідства не намагається приховуватись, впливати на свідків потерпілих чи інших осіб, знищувати докази, перешкоджати досудовому слідстві в проведенні слідчих та процесуальних дій, не відмовляється надавати покази.

Таким чином, на даний час є наявною та встановлена ціла сукупність стримуючих факторів, які забезпечать його подальшу належну процесуальну поведінку під час розслідування кримінального провадження, та дають підставу для обрання ОСОБА_8 іншого, альтернативного запобіжного заходу .

Заявлені прокурором ризики під час досудового слідства і в суді 1-ї інстанції є недоведеними - необґрунтованими, викладеними в контексті загального переліку ризиків виписаних в КПК України, без урахування, що кожен з них потребує окремого підтвердження безпосередньо у відношенні до особи ОСОБА_8 тобто їх належного обґрунтування встановленими фактами та наявними обставинами.

На підставі викладеного, існування ризиків передбачених ст. 177 КПК України визначені слідством та судом в ухвалі від 24.12.2025 р. визначено виключно гіпотетично на припущеннях слідства, як наслідок вищезазначені ухвала слідчого судді вочевидь є необґрунтованою та підлягає скасуванню.

Також захисник зазначає, що слідчий суддя продовжуючи ОСОБА_8 24.12. 2025 р. обраний йому ще 03.10.2025 р. запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з можливістю внесення застави у 1000000 млн.грн., не врахував та не надав оцінки іншим істотним обставинам - вищезазначені в даній скарзі які не були відомі суду як наслідок не були ним враховані під час обрання запобіжного заходу ОСОБА_8 03.10.2025 р.

Таким чином є очевидним - встановленим, що на даний час, за даного обсягу нововиявлених обставин та характеризуючих даних щодо особи ОСОБА_8 - які були наданих захисником суду вже після 03.10.2025 р., подальше продовження судом того самого запобіжного заходу (від 03.10.2025р.) є вочевидь необґрунтованим та незаконним, так як не враховує наведені в скарзі обставини та данні що до особи ОСОБА_8 , визначення йому суми застави у 1 000 000 грн.

За наведених обставин, захисник вважає, що підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід є можливим та необхідним змінити на більш м`який, а саме на не цілодобовий домашній арешт, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

Окрім викладеного, на сьогоднішній день встановлено, що не існує жодного реального ризику передбаченого КПК України, підозрюваний бажає приймати участь в подальшому судовому слідстві, готовий надавати покази, має позитивну характеристику, інші данні з місця проживання, відомості негативного характеру у справі відсутні. Об`єктивних даних, які б свідчили що ОСОБА_8 буде впливати на хід судового слідства, не спостерігалось - не встановлено.

Окрім цього, ОСОБА_8 має бажання внести відповідну суму застави, але визначена судом попередня сума застави у 999923 грн. позбавляє його можливості це зробити, враховуючи його фінансове становище - до суми яка б відповідала його матеріальному становищу.

Підозрюваний ОСОБА_8 в апеляційній скарзі також просить змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, або цілодобовий домашній арешт, або зменшити розмір застави.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що слідчим суддею не враховано повною мірою те, що він:

-Потребує проходження МСЕК;

-Потребує лікування у зв`язку з захворюванням зору, контузіями, протрузіями. Захворюваннями, пов`язаними з захистом Батьківщини та з проходженням військової служби, а також погіршенням стану здоров`я та відсутністю належної медичної допомоги в умовах слідчого ізолятора;

-Необхідністю здійснення догляду за бабусею (82 роки), яка має психічні розлади, а також сестрі, яка має двох неповнолітніх дітей.

Апелянт просить врахувати вказані обставини, а також те, що він має виключно позитивні характеристики, готовність надавати покази під час слідства, а також його мінімальну роль у цій справі.

За таких обставин вважає, що запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою зможе забезпечити його належну поведінку під час досудового розслідування.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційні вимоги, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційних вимог сторони захисту, посилаючись на їх безпідставність, дослідивши матеріали клопотання та зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Згідно ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу.

Згідно п.3 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25.04.2003 № 4 взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим він обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

В матеріалах судової справи містяться матеріали щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_8 саме у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Крім того, колегія суддів бере до уваги і тлумачення поняття, «обґрунтованості підозри», надане Європейським судом з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 р. Так, суд зазначив, що стосується ступеня «підозри», то суд перш за все хоче відмітити, що як вказано в його рішенні по справі Броуган та ін.., «стаття 5 п.1 «С» не передбачає, що слідчі органи повинні мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення або в момент - арешту, або в період тримання під вартою. Метою допиту під час затримання є подальше просування кримінального переслідування шляхом підтвердження, або усунення конкретної підозри, яка обґрунтовує арешт: факти, які викликали підозру ще не досягли того рівня, який є необхідним для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, яке відбувається на наступній стадії кримінального процесу.

Слідчим суддею було встановлено, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України класифікується як тяжкий злочин, те, що він раніше не судимий, проте злочин є закінченим, умисним, корисливим, посягає на суспільні відносини з охорони суверенітету України, цілісності й недоторканності її кордонів. Підозрюваний хоча і має постійне місце проживання, проте не має сталих соціальних зв`язків. Між тим, задокументовано ознаки систематичних, умисних, корисливих, ретельно спланованих і законспірованих дій за попередньою змовою групою осіб і, з використанням та під прикриттям символів та зовнішніх ознак ЗСУ.

Із врахуванням обставин діяння, в якому підозрюється ОСОБА_8 , слідчий суддя прийшов до переконання, що він може переховуватись від органу досудового розслідування, суду; незаконно впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

На правильне переконання слідчого судді прокурором у клопотанні обґрунтовано наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які у поєднанні із підозрою ОСОБА_8 у вчиненні тяжкого злочину та неможливості закінчення досудового розслідування є достатніми для продовження застосування зазначеного запобіжного заходу.

Так, слідчим суддею досліджено доводи клопотання прокурора щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про тримання ОСОБА_8 під вартою, серед яких встановлено необхідність вручити повідомлення про зміну повідомленої підозри; отримати тимчасові доступи до речей та документів від банків та операторів зв`язку, дозвіл на проведення яких отримано в суді; долучити розсекречені матеріали проведених негласних слідчий (розшукових) дій та матеріали, що стали підставою їх проведення; необхідності провести інші слідчі дії; відкрити матеріали кримінального провадження сторонам в порядку ст.290 КПК України; скласти обвинувальний акт та реєстр до матеріалів досудового розслідування.

Колегія суддів вважає достатньо обґрунтованими мотиви слідчого судді, викладені в ухвалі про продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою.

Приймаючи рішення про продовження строку тримання під вартою слідчий суддя в повній мірі врахував, що ОСОБА_8 , підозрюється у вчиненні тяжкого умисного корисливого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Виходячи із пред`явленої ОСОБА_8 підозри, а також враховуючи дані про його особу, який раніше не судимий, УБД, має поранення, контузії, офіційно не працевлаштований, неодружений, має захворювання, проте, існує реальний ризик, що знаючи, яке кримінальне покарання йому загрожує, підозрюваний може вдатися до втечі та переховуватися від суду, можливий також і незаконний вплив на потерпілих та свідків щодо зміни їх показань, а також ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

Враховуючи наведене, доводи захисту, викладені в апеляційних скаргах щодо відсутності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема, ризиків переховування та впливу на потерпілих та свідків події, у даному кримінальному провадженні, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки поведінка ОСОБА_8 , зокрема відсутність, на даний час, фактів його втечі чи впливу на свідків, жодним чином не свідчить про неможливість вчинення ним цих дій в подальшому. Фактично, його належна процесуальна поведінка та відсутність спроб передбачених у ст. 177 КПК України зумовлені не його високими моральними якостями, а дієвістю застосованого запобіжного заходу.

Доводи апеляційних скарг з приводу необхідності здійснення догляду за бабою похилого віку та сестри з малолітніми дітьми, необхідності проходження МСЕК, необхідності лікування, то колегія суддів зазначає, що ці обставини існували і на момент вчинення ним злочинного діяння у якому підозрюється, а відтак вони очевидно не утворюють жодних моральних запобіжників при обранні обвинуваченим моделі поведінки, тому не здатні перешкодити йому у разі звільнення з під варти, втекти від слідства та суду чи здійснити вплив на свідків або вжити інших дій з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Наявність у підозрюваного постійного місця реєстрації та проживання, а також відсутність судимостей, не є визначальними обставинами, які б стали підставою для обрання щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, оскільки такі повинні враховуватись у сукупності разом з іншими обставинами, передбаченими ст.ст. 178, 199 КПК України та ризиками, визначеними ст. 177 КПК України.

Апеляційні доводи захисту про зменшення розміру застави, яку слід визначити підозрюваному, колегія суддів також вважає безпідставними.

Розмір застави слідчим суддею визначається з урахуванням низки обставин і фактів. А саме - обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, ризиків, передбачених статтею 177 КПК України; помірності обраного розміру застави та можливості її виконання, розміру доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Тобто розмір застави прямо пропорційно залежить від перерахованих складових. А тому в разі зміни будь-якого з названих чинників має бути змінений і розмір застави.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно визначити заставу у розмірі встановленому Законом, станом на перше січня відповідного року, який буде достатнім для забезпечення належної поведінки підозрюваного, та зумовлений ступенем довіри, до нього при якому перспектива втрати внесеної застави, буде стримуючим фактором, щоб в особи, щодо якої застосовано заставу, не виникло бажання будь яким чином перешкоджати встановленню істини по кримінальному провадженню.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

При обранні розміру застави слідчим суддею 03.10.2025 було враховано, що підозрюваний не має сталих соціальних зв`язків, змінює місця проживання. Задокументовано ознаки систематичних, умисних, корисливих, ретельно спланованих і законспірованих дій за попередньою змовою групою осіб і, з використанням та під прикриттям символів та зовнішніх ознак ЗСУ. У теперішній час перевіряють на причетність службових осіб прикордонної служби. Переховуються можливі посібники, організатори і співвиконавці. Під час припинення злочину виявили та задокументували двох осіб, яким сприяли у незаконному перетині кордону, що свідчить про майбутнє збільшення обсягу пред`явленої підозри. Особлива суспільна небезпека злочинного посягання, полягає у підриві обороноздатності держави та ризики, передбачені ст. 177 КПК України, та обґрунтовано визначено підозрюваному заставу у триста тридцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги про можливість зменшення розміру застави з підстав надмірного розміру. Зазначені обставини були враховані слідчим суддею при постановленні оскаржуваної ухвали, однак самі по собі не є безумовною підставою для зменшення застави.

Відповідно до ст. 182 КПК України застава має забезпечувати виконання покладених процесуальних обов`язків та запобігати наявним ризикам, визначеним ст. 177 КПК України, які на момент розгляду клопотання не втратили актуальності. За таких обставин визначений слідчим суддею розмір застави є співмірним та обґрунтованим.

Отже, колегія суддів вважає,що розмір застави, обраний ОСОБА_8 слідчим суддею, у даному випадку буде цілком достатнім для виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді та відсутності на цей час підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційних скарг підозрюваного та його захисника.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою і підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді ухвалити законне та вмотивоване рішення, колегією суддів не виявлено, а наведені в апеляційній скарзі доводи не є достатніми для скасування оскаржуваної ухвали.

Водночас, як убачається зі змісту апеляційних скарг, наданих у судовому засіданні пояснень та зі змісту оригіналів документів наданих захисником убачається, що ОСОБА_8 має ряд хвороб та наразі у нього погіршився стан здоров`я. В умовах слідчого ізолятора не забезпечено адекватного лікування за встановленими діагнозами.

Відповідно до ст.49 Конституції України кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування, в тому числі і особи, які тримаються під вартою, тому колегія суддів вважає за необхідне зобов`язати посадових осіб забезпечити невідкладне проведення медичного обстеження підозрюваного ОСОБА_8 у філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в Черкаській та Кіровоградській областях, та за необхідності надати належне лікування.

Керуючись ст. 376 ч.2, 177, 183, 206, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_8 та в його інтересах захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Фортечного районного суду м. Кропивницького від 24 грудня 2025 року, якою стосовно ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначенням застави без змін.

На підставі положень ст. 206 КПК України, зобов`язати начальника ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» та прокурора організувати забезпечення проведення обстеження підозрюваного ОСОБА_8 у філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в Черкаській та Кіровоградській областях, та за необхідності надати належне лікування відповідно до наявного захворювання.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4