ВІТОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1209/25
Провадження №1-кс/477/983/25
УХВАЛА

про продовження дії запобіжного заходу

16 вересня 2025 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Вітовського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000122 від 13 лютого 2025 року, про продовження дії раніше застосованого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такої, що народилася у м. Нова Одеса Миколаївської області, директора БО «Благодійний фонд «Крок у майбутнє», ФОП, з повною вищою освітою, проживає в АДРЕСА_1 , заміжню, не судиму,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 201-2 КК України

за участі: прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваної ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

12 вересня 2025 року слідчий відділу СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_5 в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000122 від 13 лютого 2025 року з можливістю звільнення під заставу на умовах визначених в ухвалі слідчого судді Вітовського районного суду Миколаївської області від 23 липня 2025 року.

В обґрунтування поданого клопотання вказує, що слідчим відділом СУ ГУНП в Миколаївській області за фактом незаконного використання з метою отримання прибутку гуманітарної допомоги, а саме продажу товарів (предметів) гуманітарної допомоги з метою отримання прибутку, під час воєнного стану, 13 лютого 2025 року внесено відомості до ЄРДР за №0000122 та розпочато досудове розслідування з попередньою кваліфікацією за частиною третьою статті 201-2 КК України.

Досудовим розслідуванням зібрано достатньо доказів, що вказують на ймовірне вчинення вказаного злочину ОСОБА_5 , яка будучи керівником благодійного фонду БО «БЛАГОДІЙНИЙ ФОНД «КРОК У МАЙБУТНЄ», здійснює продаж товарів (предметів) гуманітарної допомоги з метою отримання прибутку.

22 липня 2025 року у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 201-2 КК України, а ухвалою слідчого судді Вітовського районного суду Миколаївської області від 23 липня 2025 року до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів та визначено розмір застави для забезпечення виконання підозрюваною обов`язків, передбачених КПК України з покладенням відповідних обов`язків в разі внесення визначеного слідчим суддею розміру застави.

Строк дії ухвали слідчого судді про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою спливає 18 вересня 2025 року.

У свою чергу, як вказує слідчий у поданому клопотанні досудове розслідування неможливо закінчити до дати закінчення терміну дії запобіжного заходу, так як для цього необхідно провести ряд слідчих та процесуальних дій, направлених на збирання доказів та проведення повного, всебічного та об`єктивного розслідування усіх обставин справи.

Оскільки встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу ризики, передбачені статтею 177 КПК України, не зменшились, а обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, перелік яких наведений у клопотанні, слідчий ОСОБА_3 просить продовжити строк дії запобіжного заходу ОСОБА_5 у виді тримання під вартою з можливістю внесення застави на умовах, визначених ухвалою слідчого судді Вітовського районного суду Миколаївської області від 23 липня 2025 року в межах строку досудового розслідування до 22 жовтня 2025 року.

Наявність указаних ризиків слідчим обґрунтовується тим, що на даний час продовжує існує ризик переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та/або суду; ризик знищення, схову або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; ризик незаконного впливу на свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та ризик вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Застосування до підозрюваної ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу не дозволить запобігти зазначеним вище ризикам.

У судовому засіданні прокурор групи прокурорів у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_4 підтримав клопотання слідчого про продовження підозрюваній ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просив його задовольнити, указував про те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені пунктами 1, 2, 3, 4, 5 частини першої статті 177 КПК України.

Підозрювана ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання слідчого, та вважала за можливе застосувати до неї більш м`який запобіжний захід, зокрема і домашній арешт.

Захисник підозрюваної ОСОБА_6 у судовому засіданні також заперечував проти задоволення клопотання слідчого, посилаючись на надуманість та необґрунтованість цього клопотання, а також на не доведеність ризиків належними та достатніми доказами. Вказував, що підозра повідомлена ОСОБА_5 не обґрунтована, докази здобуті органом досудового розслідування необґрунтовані та містять суб`єктивні припущення, просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Також захисник посилався і на непомірний розмір застави, що визначений раніше слідчим суддею та з урахуванням позитивної характеристики підозрюваної, зважаючи на її позитивну репутацію, міцні соціальні зв`язки, просив застосувати більш м`який запобіжний захід, зокрема і домашній арешт.

Заслухавши позиції учасників судового провадження, дослідивши докази по заявленому клопотанню, слідчий суддя встановив наступне.

СУ ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000122 від 13 лютого 2025 року, яке кваліфіковане за частиною третьою статті 201-2 КК України за фактом, незаконного використання з метою отримання прибутку гуманітарної допомоги, а саме продажу товарів (предметів) гуманітарної допомоги з метою отримання прибутку, під час воєнного стану.

У цьому кримінальному провадженні 22 липня 2025 року у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 201-2 КК України, а саме у продажі товарів (предметів) гуманітарної допомоги з метою отримання прибутку, вчиненому у значному розмірі, під час воєнного стану.

Ухвалою слідчого судді Вітовського районного суду Миколаївської області від 23 липня 2025 року до підозрюваної ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів та визначено розмір застави для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 330 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та відповідно до частини п`ятої статті 194 КПК України на підозрювану покладені певні обов`язки.

Зі змісту ухвали слідчого судді Вітовського районного суду Миколаївської області від 23 липня 2025 року вбачається, що обираючи запобіжний захід, слідчим суддею було досліджено надані стороною обвинувачення докази, які свідчили про наявність як і обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчинення інкримінованого їй діяння, так і наявність ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України. Крім того, при вирішення питання визначення розміру застави у розмірі, що виходить за межі розмірів, визначених статтею 182 КПК України, було враховано майновий та сімейний стан підозрюваної.

Питання, що були предметом оцінки слідчим суддею під час обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу, в подальшому були також і предметом оцінки Миколаївського апеляційного суду за наслідками перегляду ухвали слідчого судді Вітовського районного суду Миколаївської області від 23 липня 2025 року, під час якого була надана оцінка доводам сторони захисту щодо обґрунтованості підозри, наявності ризиків та питання розміру застави, визначеної слідчим суддею в якості альтернативного запобіжного заходу, тому такі доводи захисника підозрюваної (розмір застави) слідчий суддя вважає необґрунтованими, так як вони були предметом судового розгляду.

Постановою заступника керівника Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_7 від 12 вересня 2025 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000122 від 13 лютого 2025 року продовжений до 22 жовтня 2025 року.

За приписами частини четвертої статті 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Тобто при вирішенні цього питання слідчий суддя керується загальними приписами, які регулюють застосування відповідного запобіжного заходу.

Загальні підстави і порядок застосування та продовження запобіжного заходу визначені у статті 194, 199 КПК України, конструкції яких передбачають такі критерії дослідження слідчим суддею обставин (фактів): наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження дії запобіжного заходу; обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу.

Щодо обґрунтованості підозри слідчий суддя зазначає, що оскільки чинне законодавство не розкриває це поняття, враховуючи статті 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини.

З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, пункт 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаy v.United Kingdom», 14310/88, 28 жовтня 1994 року, пункт 55).

Зі змісту поданого клопотання та долучених до нього матеріалів вбачається причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 201-2 КК України.

Дослідженими слідчим суддею доказами підтверджується достатність вагомих підстав вважати, що ОСОБА_5 , будучи керівником Благодійної організації «Благодійний фонд» «Крок у майбутнє (), у невстановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше 22 травня 2024 року отримала на ім`я благодійної організації від благодійної організації «Stiching Caritas Ukraine-Holland», зареєстрованої на території Королівства Нідерландів гуманітарну допомогу, зокрема, у виді дизельного генератору «DYNAF B.V.» потужністю 275/220 кВт., серійний номер 77096, для забезпечення потреб територіальної громади міста Нова Одеса.

Зазначений генератор за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, у невстановлений досудовим розсідуванням час, проте не пізніше 13 лютого 2025 року, доставлено на територію України та залишено для зберігання за місцем проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 .

У подальшому, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 08 травня 2025 року у ОСОБА_5 виник злочинний умисел на продаж товарів (предметів) гуманітарної допомоги з метою отримання прибутку, у тому числі дизельного генератору «DYNAF B.V.» потужністю 275/220 кВт., серійний номер 77096, отриманого БО «БФ Крок у майбутнє» від благодійної організації «Stiching Caritas Ukraine-Holland».

З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_5 звернулась до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з проханням про розміщення оголошення про продаж дизельного генератору «DYNAF B.V.» потужністю 275/220 кВт., серійний номер 77096, у груповому чаті з назвою «Складське та торгове обладнання Дніпро» у застосунку «Viber» за ціною 300 000 грн., надавши при цьому останньому фото зазначеного генератору та інформацію про технічні характеристики.

В свою чергу ОСОБА_8 на прохання ОСОБА_5 08 травня 2025 року розмістив у груповому чаті з назвою «Складське та торгове обладнання Дніпро» у застосунку «Viber» оголошення про продаж дизельного генератору «DYNAF B.V.» потужністю 275/220 кВт., серійний номер 77096, із доданими фото та описом товару.

Побачивши зазначене оголошення про продаж генератору, ОСОБА_9 23 червня 2025 року зателефонував на номер телефону НОМЕР_1 , зазначений в оголошенні, який належить ОСОБА_8 та під час розмови останній повідомив, що він не є безпосереднім продавцем генератору та надав номер телефону продавця НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 .

Зателефонувавши на номер телефону НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 . ОСОБА_9 повідомив, що цікавиться придбанням дизельного генератору «DYNAF B.V.» потужністю 275/220 кВт., серійний номер 77096, на що ОСОБА_5 повідомила, що перетелефонує пізніше.

Через деякий час ОСОБА_5 зателефонувала на номер телефону ОСОБА_9 з номеру телефону НОМЕР_3 і під час розмови ОСОБА_5 запропонувала ОСОБА_9 придбати генератор «DYNAF B.V.» потужністю 275/220 кВт, серійний номер 77096, не повідомивши при цьому, що такий генератор є предметом гуманітарної допомоги за 300 000 гривень, на що останній попередньо погодився, зазначивши, що бажає оглянути генератор.

Після неодноразового спілкування ОСОБА_9 з ОСОБА_5 , обумовивши умови, ціну, перевіривши стан генератора, 21 липня 2025 року приблизно об 11 год 15 хв. ОСОБА_9 , діючи під контролем правоохоронних органів, прибувши за адресою: Миколаївська область, Миколаївський район, місто Нова Одеса, вулиця Бузкова 22, зустрівся з ОСОБА_5 та в ході зустрічі ОСОБА_5 висунула ОСОБА_9 вимогу про надання грошових коштів у сумі 300 000 грн. за генератор «DYNAF B.V.» потужністю 275/220 кВт., серійний номер 77096, повідомивши йому про можливість забрати генератор, після чого, ОСОБА_9 передав ОСОБА_5 , а остання отримала грошові кошти в сумі 300 000 грн. за генератор «DYNAF B.V.» потужністю 275/220 кВт, серійний номер 77096, який є предметом гуманітарної допомоги.

Тим самим, ОСОБА_5 , під час воєнного стану, здійснила продаж ОСОБА_9 , генератору «DYNAF B.V.» потужністю 275/220 кВт, серійний номер 77096, який є предметом гуманітарної допомоги, та середня ринкова вартість якого станом на 02 липня 2025 року становить 630 709 грн., що відповідно до примітки до статті 201-2 КК України є значним розміром.

Описана у клопотанні обставини вчинення кримінального правопорушення у сукупності з наданими слідчим та прокурором поясненнями та представленими матеріалами кримінального провадження на даному етапі провадження дає слідчому судді можливість дійти висновку про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 201-2 КК України.

Наявність підозри вчинення ОСОБА_5 злочину, зазначеного у повідомленні про підозру, підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами у їх сукупності, зокрема: повідомленням УСР в Миколаївській області ДСР НПУ про виявлене кримінальне правопорушення; відповіддю УСР в Миколаївській області ДСР НПУ на виконання доручення слідчого, в якому вказані особи причетні до вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 та ін.; протоколом огляду від 05 червня 2025 року, згідно якого виявлено оголошення, щодо продажу товарів гуманітарної допомоги; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 25 червня 2025 року, 26 червня 2025 року, 14 липня 2025 року; протоколом огляду мобільного телефону ОСОБА_5 від 21 липня 2025 року, в якому наявне листування про обставини вчиненого кримінального правопорушення; висновком експерта №137-0161 від 13 лютого 2025 року, за результатами проведення комісійної судової товарознавчої експертизи; протоколами негласних слідчих (розшукових) дій; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності, що свідчать про причетність ОСОБА_5 до вчинення дій, які охоплюються складом злочину передбаченого частиною третьою статті 201-2 КК України.

Досліджених матеріалів достатньо для того, щоб в межах судового контролю, який здійснюється слідчим суддею при розгляді питання про продовження строку дії запобіжного заходу, дійти висновку про наявність обґрунтованої підозри.

На даному етапі провадження, слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі оцінки сукупності отриманих відомостей повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувальних заходів, тому заперечення сторони захисту щодо необґрунтованості підозри слідчим суддею відхиляються.

Щодо ризиків кримінального провадження то слідчий у поданому клопотанні зазначає про ризик переховування, ризик знищення, спотворення будь-якої із речей чи документів, ризик незаконного впливу на свідків чи інших підозрюваних, ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до частини першої статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу, згідно з частиною 2 даної статті, є наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Співставляючи доводи клопотання сторони обвинувачення з долученими до клопотання матеріалами через призму заперечень сторони захисту, на предмет наявності ризику, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України, слідчий суддя погоджується з доводами слідчого про його наявність, оскільки ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 201-2 КК України. Зокрема, санкція частини третьої статті 201-2 КК України відносить цей злочин до тяжких, та за нього передбачена можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до семи років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна, а тому, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за його вчинення у разі доведення вини, підозрювана ОСОБА_5 може переховуватися від слідства та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Вказаний ризик оцінюється слідчим суддею з урахуванням того, що вчинення злочину мало корисливий мотив із залученням до злочину широкого кола осіб, що свідчить і про ймовірну наявність у підозрюваної отриманих доходів, які дозволять їй проживати тривалий час без законних джерел до існування. Тобто ризик передбачений пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України продовжує існувати і на даний час.

З приводу ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчим суддею береться до уваги, що дії підозрюваної ОСОБА_5 були узгоджені із залученими до його вчинення сторонніми особами. Під час проведення обшуків у цьому кримінальному провадженні не відшукано та не вилучено всіх необхідних документів, місцезнаходження яких на даний час встановлюється. Тому, ОСОБА_5 , в силу своїх повноважень як керівника благодійного фонду, матиме можливість вчинити дії направленні на знищення чи спотворення документів, які можуть мати значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, що на думку слідчого судді підтверджує існування ризику, передбаченого пунктом 2 частини першої статті 177 КПК України.

Ризик, передбачений пунктом 3 частини першої статті 177 КПК України, який полягає у незаконному впливі на свідків та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні підтверджується тим, що додані до клопотання матеріали кримінального провадження містять справжні анкетні дані осіб, які сприяли викриванню ОСОБА_5 , що може призвести до впливу на них шляхом умовлянь або погрожувань, у тому числі шляхом схиляння до дачі завідомо неправдивих показів, які виправдовують, чим може перешкоджати встановленню істини у провадженні, чи взагалі схиляти цих осіб до відмови давати свідчення, чи їх спотворення на користь підозрюваної.

Також підтверджується і заявлений слідчим ризик, щодо вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_5 , оскільки дії підозрюваної мають систематичний характер, а вчиненню кримінального правопорушення сприяло те, що основним видом її діяльності є діяльність, пов`язана з наданням благодійної допомоги та використанням ресурсів, що доступні благодійним організаціям, тому переконливим є ризик того, що ОСОБА_5 може продовжити вчинення інкримінованого йому діяння, в тому числі й для виконання раніше взятих на себе незаконних зобов`язань.

Також під час оцінки вказаного ризику вбачається і те, що ОСОБА_5 на даний час є обвинуваченою в іншому кримінальному провадженні, за вчинення дій пов`язаних із використанням ресурсів, що доступні благодійним організаціям в межах якого тривалий час перебувала під вартою, та після звільнення з під варти належних висновків не зробила та вчинила дії, що мають ознаки іншого кримінального правопорушення, направленні на незаконне збагачення, що вказує на викривлений рівень його громадянської свідомості.

Ризик передбачений пунктом 4 частини першої статі 177 КПК України на який також посилається слідчий у своєму клопотанні, не знайшов свого підтвердження під час розгляду клопотання.

З урахуванням сукупності вищенаведених обставин, слідчий суддя вважає підтвердженою наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Доводи сторони захисту щодо позитивної характеристики підозрюваної та наявності у неї соціальних зв`язків не підтверджені належними засобами доказування та не спростовують вищевказаних ризиків. Доказів, що надавали б можливість інакше оцінити наявність або ж відсутність ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України стороною захисту не надано.

Мета і обставини, що були підставою для обрання підозрюваній ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є й надалі актуальними.

Слідчим суддею також враховується, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо сторона обвинувачення доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України (частина перша статті 184 КПК України).

Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з триманням під вартою, є 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини першої статті 177 КПК України, однак потребує встановлення реальної можливості допустити це в майбутньому.

Слідчий суддя вважає, що менш суворі запобіжні заходи, не пов`язані з триманням під вартою, зокрема: домашній арешт, в тому числі цілодобовий, надання підозрюваної на поруки особам, що заслуговують на довіру, а також особисте зобов`язання, з огляду на сукупність встановлених вище обставин, на даному етапі досудового розслідування не зможуть запобігти встановленим ризикам, однак зможуть завадити виконанню завдань кримінального провадження, оскільки пов`язані з доступом підозрюваної ОСОБА_5 до технічних засобів, безпосередніх соціальних контактів з іншими особами, доступу її до документів благодійної організації, керівником якої вона є, тощо. Натомість, на думку слідчого судді, можливість внесення підозрюваною застави у певному розмірі, з одного боку, не робить тримання під вартою безальтернативним для ОСОБА_5 , а з іншого, у разі її внесення, є достатнім стримуючим фактором задля запобігання вищенаведеним ризикам, які продовжують існувати.

З урахуванням вищевикладеного та обставин провадження, особистих характеристик підозрюваної, слідчий суддя не вбачає підстав для застосування до ОСОБА_5 іншого, більш м`якого запобіжного заходу.

З матеріалів долучених слідчим до клопотання слідчому судді, вбачається достатньо відомостей про обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя враховує специфіку кримінального правопорушення, методика розслідування якого вимагає послідовності і проведення значної кількості процесуальних дій.

Доводи слідчого щодо існування низки обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали мають ґрунтовні підстави, оцінку яким надано заступником керівника Миколаївської обласної при продовженні строків досудового розслідування.

При цьому строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до 22 жовтня 2025 року.

Наявність обґрунтованої підозри у сукупності з ризиками кримінального провадження та потребами досудового розслідування на думку слідчого судді свідчить про наявність підстав для продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_5 з урахуванням вищезазначених обставин.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (пункт 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Відповідно до частини четвертої статті 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Зі структури статті 5 Конвенції в цілому, та її пункту 3, зокрема, слідує, що застава може вимагатись лише до тих пір, поки існують причини, що виправдовують затримання (зокрема, пункт 42 рішення ЄСПЛ у справі Musuc v. Moldova від 06 листопада 2007 року, заява № 42440/06, та пункт 139 рішення ЄСПЛ у справі Олександр Макаров проти Росії від 12 квітня 2009 року, заява № 15217/07). Влада повинна бути уважною у встановленні відповідної застави, як і у вирішенні питання про необхідність продовження ув`язнення обвинуваченого. Більше того, сума застави повинна бути належним чином обґрунтована в рішенні суду, а також повинно бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого (пункт 79 рішення ЄСПЛ у справі Mangouras v. Spain).

Положення КПК України та практика ЄСПЛ орієнтують суд на наступні критерії, які слід врахувати при визначенні розміру застави: обставини кримінального правопорушення; особливий характер справи; майновий стан підозрюваного; його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; масштаб його фінансових операцій; дані про особу підозрюваного; встановлені ризики, відповідно до статті 177 КПК України; «професійне середовище» підозрюваного; помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також, за певних обставин, - шкода, завдана кримінальним правопорушенням.

У даному випадку слідчий у поданому клопотанні просив надати ОСОБА_5 можливість звільнення під заставу на умовах визначених в ухвалі слідчого судді Вітовського районного суду Миколаївської області від 23 липня 2025 року.

При визначенні 23 липня 2025 року ОСОБА_5 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 330 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, слідчим суддею було враховано, особу підозрюваної, її роль у кримінальному правопорушенні, майновий стан, тощо.

Зі змісту матеріалів клопотання вбачається, що з моменту застосування до підозрюваного запобіжного заходу, визначеного ухвалою слідчого судді від 23 липня 2025 року, а саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з альтернативною заставою в розмірі 330 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, до цього часу підозрювана (заставодавець) коштів у визначеному вище розмірі не внесла, з огляду на що, з урахуванням доводів сторони захисту, які вбачаються досить переконливими, слідчий суддя вважає можливим зменшити розмір застави до 100 розмірів прожиткового мінімуму, що з урахуванням обставин, які раніше встановлені слідчим суддею при можливості виходу за межі статті 182 КПК України, з одного боку буде утримувати підозрювану від намірів та спроб порушити покладені на неї обов`язки, а з іншого, не перетворить обраний запобіжний захід на безальтернативне ув`язнення.

Керуючись статтями 176-178, 183, 193, 194, 196, 199, 376 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити підозрюваній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 22 жовтня 2025 року включно, з можливістю звільнення під заставу на умовах визначених в ухвалі слідчого судді Вітовського районного суду Миколаївської області від 23 липня 2025 року, зменшивши розмір застави до 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 302 800 (триста дві тисячі вісімсот) гривень.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню ГУНП в Миколаївській області після її оголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили з моменту оголошення та може бути оскарженою до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали буде оголошено 17 вересня 2025 року о 09 годині 00 хвилин.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_10