У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 944/4505/25

провадження № 51-4381впс25

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд, колегія суддів) у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянув у судовому засіданні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про направлення матеріалів кримінального провадження № 0000008 від 10 січня 2024 року (єдиний унікальний номер справи 944/4505/25) щодо нього з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів і

ВСТАНОВИВ:

До Суду в порядку ст. 34 КПК надійшло вищевказане клопотання, яке мотивоване тим, що обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні скеровано до Яворівського районного суду Львівської області для розгляду з порушенням правил територіальної підсудності, оскільки інкриміноване ОСОБА_5 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 425 КК, вчинене за місцем дислокації військової частини НОМЕР_1 (адреса зазначається в обвинувальному акті), тобто в межах територіальної юрисдикції Вишгородського районного суду Київської області. У зв`язку з цим обвинувачений просить вирішити питання про направлення матеріалів кримінального провадження щодо нього з Яворівського районного суду Львівської області до Вишгородського районного суду Київської області.

Учасники судового провадження в судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду клопотання.

Колегія суддів заслухала суддю-доповідача, дослідила матеріали клопотання, перевірила доводи, наведені у ньому, та дійшла такого висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 32 КПК кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення.

За правилами ч. 2 ст. 6 КК місцем вчинення кримінального правопорушення визнається місце, де його було почато, продовжено, закінчено або припинено.

Як вбачається з клопотання та наявних матеріалів, до Яворівського районного суду Львівської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 425 КК, судовий розгляд якого не розпочато.

З копії обвинувального акта слідує, що ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді начальника штабу - першого заступника командира військової частини НОМЕР_2 , як військова службова особа, наділена адміністративно-господарськими обов`язками, в умовах воєнного стану, у період часу з вересня по грудень 2022 року, перебуваючи в місці дислокації військової частини НОМЕР_1 (адреса зазначається в обвинувальному акті), неналежно віднісся до виконання своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, не передбачаючи, що в результаті його поведінки може бути завдано шкоду, хоча повинен був і міг це передбачити, будучи начальником для військовослужбовців понтонно-мостової роти військової частини НОМЕР_3 , не врахував факт, що з серпня 2022 року Київська область до районів ведення бойових дій не відноситься, безпідставно видав довідки встановленої форми про безпосередню участь у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії особовим складом зведеної понтонно-мостової роти військової частини НОМЕР_3 , які були відрядженні в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 . В результаті цього, на підставі даних довідок військової частини НОМЕР_1 військовою частиною НОМЕР_3 (місце дислокації зазначається в обвинувальному акті), військовослужбовцям, які в період з вересня по грудень 2022 року виконували завдання у складі понтонно-мостової роти в Київській області, яка не включена до Переліку районів ведення бойових дій, незаконно виплачено щомісячну додаткову винагороду в підвищеному розмірі на загальну суму 4 776 709, 68 грн, чим завдано матеріальної шкоди (збитків) державному бюджету на вказану суму.

Суд звертає увагу, що 14 листопада 2025 року захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , вже звертався з аналогічним клопотанням, в якому також зазначав про порушення правил територіальної підсудності, оскільки вважав, що місцем вчинення інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення є місце дислокації військової частини НОМЕР_1 (адреса зазначається в обвинувальному акті).

Ухвалою Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду від 24 листопада 2025 року означене клопотання сторони захисту було залишено без задоволення.

Аргументи розглядуваного клопотання обвинуваченого є тотожними тим, які були заявлені його захисником, та яким вже було надано оцінку касаційним судом в ухвалі від 24 листопада 2025 року.

Колегія суддів наголошує, що відповідно до вимог ст. 34 КПК спори про підсудність між судами не допускаються.

З урахуванням викладеного колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання обвинуваченого та передачі матеріалів кримінального провадження щодо ОСОБА_5 на розгляд з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів.

Керуючись ст. ст. 32, 34 Кримінального процесуального кодексу України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про направлення матеріалів кримінального провадження № 0000008 від 10 січня 2024 року (єдиний унікальний номер справи 944/4505/25) щодо нього з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів залишити без задоволення.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3