СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/1508/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2025 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0001376 від 08.05.2025 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Києва, громадянка України, зареєстрована та за адресою м. Київ, зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , проживає за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судима,

обвинуваченої за ч. 2 ст. 307 КК України,

сторони та інші учасники: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачена ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

До Святошинського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001376 від 08.05.2025 відносно ОСОБА_3 за

ч. 2 ст. 307 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просить призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, вважаючи, що по справі дотримані всі вимоги, передбачені ст.ст. 32, 291 КПК України та відсутні підстави для прийняття рішень, передбачених п.п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України.

Заслухавши думку обвинуваченої та її захисника, які підтримали думку прокурора про можливість призначення судового розгляду, вивчивши долучені до обвинувального акту додатки, суд вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду з таких підстав.

Вказане кримінальне провадження за підсудністю підлягає розгляду Святошинським районним судом міста Києва. Підстав для закриття чи зупинення провадження по справі немає. Обвинувальний акт та додатки до нього складені відповідно до вимог КПК України, при затвердженні прокурором обвинувального акту дотримані вимоги закону.

За таких обставин є достатні підстави для призначення даного обвинувального акту до судового розгляду, який належить здійснити суддею одноособово у відкритому судовому засіданні.

Від прокурора надійшло клопотання про застосування відносно обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на вагомість доказів обвинувачення останньої у вчиненні тяжкого злочину у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, наявність ризиків її переховування від суду, незаконного впливу та свідків, вчинення нового кримінального правопорушення та перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином. На підтвердження існування наведених ризиків вказує, що під час судового провадження мали місце випадки неявки обвинуваченої у судове засідання без поважних причин, надання нею до суду медичних довідок, які мають ознаки підробки, введення суду в оману про нібито проходження стаціонарного лікування у медичній установі.

Обвинувачена та її захисник заперечували щодо задоволення клопотання прокурора, вважали за можливе застосувати щодо ОСОБА_3 запобіжний захід у виді домашнього арешту, який на їх думку повною мірою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої. На обґрунтування своєї позиції захисник ОСОБА_5 зазначив, що не погоджується з твердженням прокурора про наявність ризиків впливу на свідків та ухилення від суду, оскільки обвинуваченій інкримінується лише зберігання наркотичних засобів за місцем її проживання з метою збуту, тому який саме вплив та на яких свідків вчинення такого кримінального правопорушення може йтися, незрозуміло; обвинувачена у розшуку не перебувала, дійсно мали місце декілька випадків її неявки до суду, однак останні 2 засідання, вже після отримання нею клопотання про застосування щодо неї запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вона до суду прибувала, що навпаки вказує на її добросовісну процесуальну поведінку та відсутність наміру переховування від суду. Також захисник вказав про те, що погоджується з наявністю ризиків вчинення нового кримінального правопорушення та перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином, однак вважає, що їм можна запобігти шляхом застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі.

Заслухавши думку учасників судового провадження, проаналізувавши клопотання та наявні матеріали кримінального провадження, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу, серед іншого, є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з матеріалами даного кримінального провадження ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого

ч. 2 ст. 307 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна.

Що стосується наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, то слід зазначити, що обвинувачена, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке їй загрожує у разі доведення її вини, дійсно може переховуватись від суду. Водночас, суворість можливого покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою.

Крім того, існує ризик щодо можливого вчинення обвинуваченою іншого кримінального правопорушення, оскільки остання не працює, суспільно-корисною працею не займається, міцних соціальних зав`язків не має, джерела її доходів суду не підтверджені, що свідчить про відсутність офіційно підтверджених засобів для проживання та наявність ризику отримання їх злочинним шляхом.

Також, на думку суду, на даній стадії провадження продовжують існувати ризики, передбачені п. 3 та п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість незаконно впливати на свідків та перешкодити кримінальному провадженню іншим чином.

Разом із тим, на переконання суду, прокурор не довів, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищенаведеним ризикам.

Суд погоджується з доводами прокурора про те, що під час судового провадження дійсно мали місце випадки неприбуття обвинуваченої у судове засідання без поважних причин, надання нею до суду медичних довідок, які мають ознаки підробки, введення суду в оману про нібито проходження стаціонарного лікування у медичній установі.

Водночас суд вважає слушними доводи захисника про те, що після отримання обвинуваченою клопотання про застосування щодо неї запобіжного заходу у виді тримання під вартою, остання до суду добровільно прибувала, випадків неявок не допускала, що суттєво зменшує вірогідність її переховування від суду.

Також, суд на виконання вимог ст. 178 КПК України приймає до уваги і дані про особу обвинуваченої, яка хоч і незаміжня, не працює, однак має на утриманні неповнолітню дитину, має постійне місце проживання, раніше не судима.

За сукупності таких обставин, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання прокурора про застосування щодо обвинуваченої найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати до неї інший, більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, оскільки прокурор хоча і довів існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, проте встановлені під час розгляду клопотання обставини не є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою, не може на даному етапі запобігти доведеним ризикам та забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5

ст. 194 КПК України.

Ураховуючи викладене, керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 194, 314-316, 615 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка обвинувачується за ч. 2 ст. 307 КК України, у відкритому судовому засіданні в приміщенні Святошинського районного суду

м. Києва на 15 год. 00 хв. 18 листопада 2025 року.

Справу розглядати суддею одноособово.

Викликати в судове засідання прокурора, обвинувачену, її захисника.

У задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.

Обрати відносно обвинуваченої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 днів, тобто до

04 січня 2025 року (включно), заборонивши їй без дозволу суду залишати місце свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 цілодобово.

Покласти на обвинувачену ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на вказаний строк обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

1) цілодобово не відлучатись з місця свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 без дозволу суду;

2) прибувати до суду за першою вимогою;

3) повідомляти суд про зміну місця свого проживання;

4) утримуватись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Виконання ухвали покласти на Святошинське УП ГУНП у м. Києві, а контроль за її виконанням - на прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 .

Ухвала набирає законної сили негайно та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено 10.11.2025 о 09 год. 30 хв.

Суддя ОСОБА_6