Справа № 591/6406/23
Провадження № 1-кп/591/226/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2025 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0002246 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , гр-на України, з вищою освітою, одруженого, працюючого, не судимого,

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до Указу Президента України № 65/2022 від 24.02.2022 р. «Про загальну мобілізацію», затвердженого Законом України № 2105-IX від 03.03.2022 (зі змінами) з 24.02.2022 на території України оголошено та проводиться загальна мобілізація, яка триває і в цей час, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України.

ОСОБА_5 перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних та пройшов ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 , за результатом проходження якої визнаний придатним до військової служби за станом здоров`я.

Встановивши відсутність обставин, передбачених ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», які б надавали ОСОБА_5 право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, ІНФОРМАЦІЯ_3 останній відібраний для комплектування ВЧ НОМЕР_1 та 23 травня 2023 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 по АДРЕСА_2 посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 оголошено, вручено та роз`яснено бойову повістку про відправку до ВЧ НОМЕР_1 , в якій була вказана дата та час 13 червня 2023 року о 09 год. 00 хв. прибуття до збірного пункту ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ), з метою відправки його до зазначеної ВЧ для несення військової служби по мобілізації, а також ОСОБА_5 роз`яснено наслідки за ухилення від неявки за повісткою без поважних причин, що полягають у притягненні до відповідальності.

Будучи обізнаним про зміст повістки, ОСОБА_5 , діючи умисно, будучи придатним за станом здоров`я до військової служби та обізнаним про його призов під час мобілізації, з метою ухилення від призову на військову службу, без поважних причин, всупереч вимогам ст. 65 Конституції України, ст. 9 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та положень Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 65/2022 від 24.02.2022 р., не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 в наведений вище день та час для відправки до ВЧ НОМЕР_1 та про причини своєї неявки не повідомив, тим самим ухилився від військової служби під час мобілізації, на особливий період.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення не визнав, зазначивши про те, що, бажаючи проходити службу в ЗС України, він з власної ініціативи з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де пройшов ВЛК, а по повістці не з`явився в зв`язку з погіршенням стану його здоров`я в наведений період та відвідуванням лікаря, про що він повідомив через месенджер працівника ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вважає, що під час вручення повістки та мобілізаційних заходів відносно нього були допущені порушення вимог закону, не був згодний з рішенням ВЛК стосовно придатності для служби в зв`язку зі станом здоров`я, тому в його діях відсутній склад кримінального правопорушення, а він не мав наміру на ухилення від мобілізації та військової служби. Проте, обвинувачений не заперечив самого факту вручення йому згаданої в обвинуваченні повістки, ознайомлення з її змістом, обізнаності про обов`язок прибуття до збірного пункту саме у вказаний період, а також того, що висновок ВЛК обвинуваченим і до цього часу не був оспорений в передбаченому законом порядку.

Покази обвинуваченого суд вважає обраним способом захисту, оскільки вони є суперечливими та такими, що спростовуються іншими доказами в справі, які узгоджуються між собою та переконливих підстав для недовіри яким, чи щодо неналежності та недопустимості яких наведено не було, а саме.

Так, свідок ОСОБА_6 (співробітник ІНФОРМАЦІЯ_2 ) показала суду, що ОСОБА_5 за результатами ВЛК був визнаний придатним для військової служби, не мав підстав для відстрочки, тому отримав бойову повістку, по якій у визначений час не прибув та підтвердження поважності причин неприбуття на цей день не надав, тому матеріали відносно нього були передані для вирішення питання щодо відкриття кримінального провадження. Інформацією стосовно обставин проходження ВЛК не володіє, а з`ясування поважності причин неприбуття тієї чи іншої особи по повістці до її компетенції не належить.

Свідок ОСОБА_7 (на час описаних в обвинуваченні обставин співробітник ІНФОРМАЦІЯ_2 ) показав суду, що в його обов`язки входить розподіл військовозобов`язаних до відповідних ВЧ. Обвинуваченому була виписана вказана повістка, по якій він не з`явився, про причини неявки не було повідомлено, тому матеріали відносно нього були передані юристам ТЦК для вирішення подальших питань. Точно не міг згадати чи він особисто вручав зазначену повістку обвинуваченому. Також зазначив, що до проходження ВЛК обвинуваченим за посадою ніякого відношення не мав.

Наданими суду письмовими доказами, отриманими слідчим в порядку ст. 93 КПК України, зокрема, повісткою та корінцем повістки, копією довідки ВЛК, списком військовозобов`язаних, обліковою карткою, копіями документів щодо повноважень відповідних працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 на складання та вручення повісток, протоколами оглядів повістки та корінця повістка, довідкою про відсутність бронювання за місцем роботи (т. 1 а.с. 84-87, 89-90, 93-96, 96-98, 102-106, 109) підтверджено обізнаність ОСОБА_5 про обов`язок явки до ІНФОРМАЦІЯ_2 в час згідно обвинувачення, повноважність осіб, які складали та вручали повістку, а також належність та допустимість як доказів згаданих документів.

При цьому, суд знаходить непереконливими твердження сторони захисту стосовно відсутності у обвинуваченого умислу на ухилення від призову під час мобілізації, з огляду на нібито наявність у останнього свідомого бажання на проходження військової служби, оскільки це суперечить фактичним обставинам наведеним вище, які не заперечені і самим обвинуваченим, в контексті того, що, у разі наявності у особи бажання проходити військову службу, при врученні відповідної повістки та відсутності поважних причин неприбуття за нею, особа повинна з`явитись та почати проходження військової служби, а не висувати додаткові вимоги та умови і на власний розсуд висловлювати побажання з приводу того, де він бажає проходити службу, а не за призначенням уповноваженим органом, при цьому, не вживаючи жодних передбачених законом заходів для оскарження висновку ВЛК (навіть до цього часу), не погодившись з ним.

Наведене свідчить про те, що ОСОБА_5 , не з`явившись за повісткою, діяв свідомо, саме з метою ухилення від призову, оскільки з його ж показань та позиції вбачається, що фактично він не був згодний з висновком ВЛК та рішенням ІНФОРМАЦІЯ_2 стосовно визначення для нього підрозділу для проходження служби, оскільки він мав бажання проходити службу в іншому статусі та виконувати інші обов`язки (наприклад, діловода в іншому військовому підрозділі).

Також з приводу суперечливості та непереконливості тверджень обвинуваченого з приводу нібито поважності причин для його неприбуття по повістці, про умисний характер дій стосовно призову, говорить і те, що в визначений період, коли ОСОБА_5 було зобов`язано з`явитись за повісткою він на стаціонарному лікуванні не перебував (т. 1 а.с. 108), у вказані періоди підтверджено лише підвищений кров`яний тиск у нього (09.06.2023 року т. 1 а.с. 30), здавання аналізів 12 та 13 червня 2023 року (т. 1 а.с. 37), консультацію у лікаря 16 червня 2023 року та перебування на стаціонарному лікуванні з 19 червня 2023 року (т. 1 а.с. 38, 39), тобто вже після 13 червня 2023 року, коли він не з`явився по повістці.

Але головне, що свідчить про умисність дій обвинуваченого стосовно ухилення від призову та про відсутність поважних причин для неприбуття по повістці є те, що останній у вказаний період часу лікарняного за місцем роботи не оформлював та продовжував відвідувати робоче місце, в тому числі 13 червня 2023 року, тобто наявне загострення хвороби (з його слів) чомусь не заважало ОСОБА_5 виконувати свої функціональні обов`язки за місцем роботи, але таке загострення хвороби з незрозумілих причин завадило йому з`явитись у визначений час та місце по бойовій повістці, при цьому суду не було наведено жодного переконливого доказу на підтвердження навіть того, що обвинувачений повідомив ІНФОРМАЦІЯ_3 офіційно про поважність причин неприбуття, як і не мав перешкод для цього (жоден доказ, наданий обвинуваченим в цьому контексті наведених висновків суду не спростовує поза розумним сумнівом, як і не свідчить про поважність причин для неприбуття особи з вказаних вище причин).

Можливі неточності, порушення нормативно-правових актів при оформленні документів стосовно ОСОБА_5 , чи виправлення в повістці, суд знаходить незначними та такими, що не виключають в діях особи провини та складу інкримінованого кримінального правопорушення, оскільки, по-перше, наведеними вище доказами підтверджено постановку на облік ОСОБА_5 , проходження ним ВЛК, визнання придатним для проходження служби та відсутність в передбачений законом спосіб (по теперішній час) оскарження відповідного рішення. По-друге, в контексті визначення понять згідно вимог ч. 9 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ОСОБА_5 , будучи звільненим в запас (т. 2 а.с. 95), є військовозобов`язаним, який в умовах воєнного стану (в особливий період) не виконав обов`язок, передбачений ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», по явці за повісткою до збірного пункту без поважних причин, що цілком охоплюється диспозицією ст. 336 КК України. В-третє, в контексті обставин обвинувачення, в умовах введеного воєнного стану та відкритої війни проти України, на переконання суду, не має суттєвого значення те, хто саме здійснює технічну дію по безпосередньому врученню вже виписаної повістки (яка оформлена уповноваженою особою відповідного уповноваженого органу), як і не має значення технічне виправлення в повістці, з огляду на те, що зміст (дата та час) повістки відповідає змісту її корінця, а сам ОСОБА_5 не заперечив вручення вказаної повістки та своєї обізнаності про обов`язок його явки саме 13 червня 2023 року.

Таким чином, суд вважає зазначені обставини вчиненого діяння встановленими, факт скоєння ОСОБА_5 цього кримінального правопорушення доведеним, а його дії кваліфікує за ст. 336 КК України, оскільки він умисно ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин суду не наведено.

Дослідженням особи обвинуваченого встановлено, що він є не судимою особою, працює, одружений, позитивно характеризується. При призначенні виду та міри покарання суд враховує особу обвинуваченого, характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного ним діяння.

Враховуючи викладене та позитивні дані щодо особи обвинуваченого, його майновий стан та позитивні характеристики, характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного кримінального правопорушення, поважний вік обвинуваченого, наявність у нього суттєвих вад здоров`я, підтверджених відповідними медичними документами, вчинення діяння не судимою особою, відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення волі з застосуванням іспитового строку, що відповідатиме в достатній мірі досягненню мети провадження та сприятиме попередженню вчинення інших кримінальних правопорушень як обвинуваченим так і іншими особами.

Вирішуючи питання в згаданий спосіб, суд виходить і з того, що, при наявності у обвинуваченого суттєвих вад здоров`я та позитивної репутації, ОСОБА_5 здатен принести більше користі для держави та суспільства в умовах війни при його перебуванні на волі, узгодивши під час іспитового строку всі питання, пов`язані з його мобілізацією.

Цивільний позов по справі не заявлений. Підтвердження наявності в справі процесуальних витрат суду не наведено. Питання щодо долі речових доказі вирішується згідно вимог закону. Суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу.

На підставі ст.ст. 75, 76, ст. 336 КК України, керуючись ст.ст. 368, 374, 375 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст. 336 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю в 2 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_5 не виїзжати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, періодично з`являтися для реєстрації в органи з питань пробації та повідомляти про зміну місця проживання, навчання та роботи.

Речові докази: вилучені документи залишити в матеріалах провадження.

На вирок може бути подана апеляція до Сумського апеляційного суду через Зарічний районний суд м. Суми протягом 30 днів з моменту його проголошення; особою, що не була присутня при цьому - з дня отримання копії судового рішення, а особою, яка перебуває під вартою з моменту вручення їй вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, яка негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1