Справа №127/563/26
Провадження №1-кс/127/238/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2026 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчої ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області ОСОБА_4 , про продовження, в межах кримінального провадження № 0000131 від 25.07.2025, строку тримання під вартою, підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Грузьке, Гайсинського району, Вінницької області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживав за адресою: АДРЕСА_2 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 113 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в особливо важливих справах слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області ОСОБА_4 за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області з клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 .

Клопотання мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000131 від 25.07.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 113 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 25 липня 2025 року приблизно о 05 год. 00 хв., перебуваючи на залізничному перегоні «Гайсин-Ситківці» (на відрізку «110 км ПК 4) Жмеринського регіону служби роботи станцій регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» по вулиці Миколаївська в м. Гайсин Вінницької області, громадянин України ОСОБА_5 на виконання завдання невстановленої особи, незважаючи на вищенаведені обставини триваючої збройної агресії Російської Федерації проти України, діючи умисно, на шкоду Україні, з метою ослаблення держави, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи важливе народногосподарське та оборонне значення залізниці, якою у тому числі переміщається особовий склад, військова техніка та озброєння, які необхідні Збройним Силам України, що здійснюють відсіч збройної агресії Російської Федерації, вчинив підпал залізничної релейної шафи за наступних обставин.

Так, орієнтовно у липні 2025 року, більш точний час досудовим слідством не встановлено, перебуваючи у м. Гайсин Гайсинського району Вінницької області громадянин України ОСОБА_5 отримав від невстановленого представника Російської Федерації пропозиції вчинення підпалів об`єктів, які мають важливе народногосподарське або оборонне значення, з метою ослаблення держави, дестабілізації суспільно-політичної обстановки та залякування місцевого населення, за грошову винагороду, на що останній надав добровільну згоду.

Зокрема, ОСОБА_5 з метою реалізації вказаного злочинного умислу та на виконання домовленостей із невстановленим представником Російської Федерації, обрав за допомогою картографічного інтернет-сервісу релейну шафу біля залізничного переїзду по вул. Миколаївська в м. Гайсин Гайсинського району Вінницької області для здійснення її підпалу.

В свою чергу, приблизно о 20 год. 00 хв. 24 липня 2025 року ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію злочинного умислу, перебуваючи на АЗС «Окко», що розташована за адресою: Вінницька область, Гайсинський район, м. Гайсин, вул. Центральна, 130, де придбав бензин «А-95» в кількості 2 літри в пластмасову тару, для вчинення запланованого підпалу, яку переніс та зберігав за місцем свого проживання.

На наступний день, 25.07.2025 ОСОБА_5 взявши із собою 2 літри бензину в пластмасовій тарі, вирушив пішком до вказаної вище залізничної релейної шафи, розташованої на залізничному перегоні «Гайсин-Ситківці» (на відрізку «110 км ПК 4) Жмеринського регіону служби роботи станцій регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» по вулиці Миколаївська в м. Гайсин Вінницької області.

Продовжуючи реалізацію злочинного умислу, 25 липня 2025 року, орієнтовно о 05 год. 00 хв., ОСОБА_5 облив вказану релейну шафу бензином та підпалив запальничкою. Одразу після вказаних дій ОСОБА_5 зробив відеозапис горіння вказаної релейної шафи.

Після підпалу вказаної релейної шафи, що є об`єктом критичної інфраструктури, ОСОБА_5 , з метою уникнення викриття та притягнення до кримінальної відповідальності, залишив місце вчинення злочину, а відео описаного підпалу релейної шафи, завершуючи реалізацію кримінально протиправного умислу, з метою підтвердження вчинення описаних діянь надіслав невстановленому представнику Російської Федерації. Після цього, на криптогаманець НОМЕР_2 від невстановленої особи надійшли грошові кошти в сумі 65 USDT, які в подальшому 25.07.2025 о 13 год. 25 хв. ОСОБА_5 вивів на свій картковий рахунок АТ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , власником якої він є, в сумі 2632 грн.

ОСОБА_5 25.07.2025, у відповідності до вимог КПК України, повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 113 КК України, тобто, вчинення з метою ослаблення держави підпалу, спрямованого на зруйнування або пошкодження об`єкта, який має важливе народногосподарське та оборонне значення, вчинене в умовах воєнного стану.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення доводиться зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: протоколами огляду місця події від 25.07.2025, протоколом обшуку житла від 25.07.2025, протоколами допитів свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , протоколами пред`явлення для впізнання за фотознімками, протоколом огляду мобільного телефону від 02.08.2025, протоколом огляду від 23.10.2025, протоколом огляду місця події від 23.10.2025, протоколом огляду місця події від 24.10.2025, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 04.11.2025, а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Слідча в клопотанні зазначає, що підставою продовження застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 113 КК України, який згідно із ст. 12 КК України, відносяться до особливо тяжких злочинів, а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Так, у вказаному кримінальному провадженні, як зазначає слідча, продовжують існувати ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема:

- переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , має високу суспільну небезпечність, як злочин проти основ національної безпеки України й останній усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним в інкримінованому злочині, а саме: позбавлення волі на тривалий строк. Крім того слідча зазначає, що варто врахувати, що у період здійснення збройної агресії проти України ОСОБА_5 , відповідно до пред`явленої підозри, вчинив діяння, яке кваліфіковано за ч. 2 ст. 113 КК України, що відноситься до злочинів проти Національної безпеки України, що мають велику суспільну небезпеку.

- незаконного впливу підозрюваного на свідків, експерта, шляхом тиску чи вмовляння, оскільки згідно ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Перебуваючи на волі, ОСОБА_5 матиме можливість незаконного впливу на потерпілого, свідків, експерта, який проводив судову експертизу у даному кримінальному провадженні, з метою створення сприятливих для себе умов, анкетні дані, місце проживання яких наявні в матеріалах кримінального провадження;

- вчинити інші кримінальні правопорушення подібного характеру, враховуючи обставини інкримінованого злочину, в якому він обвинувачується, що вказує на схильність до вчинення дій, спрямованих проти національної безпеки України, допомогу державі-агресору (диверсійна діяльність). Ідеологічні мотиви, тобто, свідомо обрана позиція під час збройної агресії проти України, можуть стати підґрунтям для вчинення інших кримінальних правопорушень, у тому числі у співпраці із ворогом у період війни, яка триває.

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, шляхом створення інших умов та обставин з метою уникнення кримінальної відповідальності. Зокрема, враховуючи вік підозрюваного, ОСОБА_5 має можливість проживати в будь-якій частині України або безперешкодно виїхати за кордон.

Запобігти зазначеним ризикам можливо лише шляхом продовження застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Окрім цього, у даному випадку, відповідно до положень ч. 6 ст. 176 КПК України, враховуючи кваліфікацію злочину, в якому підозрюється ОСОБА_5 , застосовується тримання під вартою, а не більш м`які запобіжні заходи.

Тобто, враховуючи вищезазначені ризики у їх сукупності, положення кримінального процесуального законодавства, є обґрунтовані підстави вважати, що з метою запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, підозрюваному доцільно продовжити строк застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування.

Таке обмеження права підозрюваного ОСОБА_5 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують реальні ознаки суспільного інтересу в умовах воєнного стану, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, для запобігання ризикам, які зазначені в клопотанні, з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та процесуальної поведінки підозрюваного.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 13.11.2025 до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто до 11 січня 2026 року.

Водночас, ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 13.11.2025 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000131 від 25.07.2025 продовжено до 6 місяців, тобто, до 25.01.2026.

На даний час слідчим відділом УСБУ у Вінницькій області проводяться слідчі (розшукові) та процесуальні дії необхідні та достатні для закінчення досудового розслідування у межах визначеного шестимісячного строку, й подальшого звернення до суду з обвинувальним актом.

У зв`язку із наведеним, а також те, що строк дії ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 13.11.2025 спливає 11.01.2026, а раніше заявлені ризики продовжують існувати, слідча за погодженням з прокурором просила суд, продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , у межах строку досудового розслідування, тобто, до 25.01.2026, без визначення розміру застави.

Слідча ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримала та просила задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив продовжити строк тримання під вартою підозрюваного, оскільки заявлені ризики не зменшились, а виконати необхідні слідчі та процесуальні дії у встановлений строк неможливо.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні просив відмовити у продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки вказанні ризики необґрунтовані, а підозрюваний не має наміру ухилятись від слідства і суду.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав позицію захисника.

Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що слідчим відділом УСБУ у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000131 від 25.07.2025, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 113 КК України.

25 липня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 113 КК України, (диверсії), а саме у вчиненні з метою ослаблення держави підпалу, спрямованого на зруйнування або пошкодження об`єкта, який має важливе народногосподарське та оборонне значення, вчинене в умовах воєнного стану.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26.07.2025 по справі №127/23452/25 застосовано до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави строком 60 (шістдесят) днів, тобто до 17 години 04 хвилин 22 вересня 2025 року.

В подальшому, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18.09.2025 по справі №127/29298/25 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000131 від 25.07.2025, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 113 КК України, до 4 (чотирьох) місяців, тобто до 25 листопада 2025 року.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18.09.2025 по справі №127/29296/25 продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, тобто до 16.11.2025 включно.

Окрім того, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13.11.2025 по справі №127/35811/25 продовжено строк досудового розслідування по кримінальному провадженні №0000131 внесеному до ЄДРД 25.07.2025, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 113 КК України, до 6 (шести) місяців, тобто до 25.01.2026.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13 листопада 2025 року по справі №127/35813/25 продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 60 (шістдесят) днів, тобто до 11 січня 2026 року, в межах строку досудового розслідування.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний продовжити строк тримання під вартою, якщо прокурором, слідчим буде доведено, що обставини, зазначені у ч. 3 названої статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою, зокрема, якщо заявлені ризики не зменшилися, а також є обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13 листопада 2025 року по справі 127/35813/25, якою продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 60 (шістдесят) днів, тобто до 11 січня 2026 року, встановлено наявність ризиків передбачених статтею 177 КПК України, а саме, як зазначено у вказаній ухвалі «…….На підставі викладеного, слідчий суддя при вирішенні питання про наявність підстав для задоволення клопотання враховує у своїй сукупності доведеність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість та підвищену суспільну небезпеку інкримінованого злочину, тяжкість можливого покарання, наявність таких ризиків як можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також особу підозрюваного, який на час розгляду клопотання підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (ч. 2 ст. 113 КК України), яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, відповідальність за яке передбачена у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі.………»

Суд бере зазначене до уваги та вказує, що на дату розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою ризики констатовані ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13 листопада 2025 року по справі 127/35813/25 не зменшилися та продовжують існувати, оскільки усвідомивши невідворотність покарання у вигляді позбавлення волі на можливий тривалий строк такого позбавлення, ОСОБА_5 при застосуванні менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, може переховуватись від слідчого, прокурора та суду, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

На переконання суду сама по собі суворість покарання за інкримінований злочин може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від свідків під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (ч.4 ст.95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків може існувати не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Враховуючи, що підозрюваному відомі персональні дані свідків у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до переконання, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на вказаних осіб, шляхом проведення зустрічей з ними, спонуканням до зміни показів з метою надання останніми показань, які є вигідними саме для підозрюваного, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи, що здійснюється досудове розслідування даного кримінального провадження, підозрюваний може перешкоджати здійсненню належного досудового розслідування.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з того, що «обґрунтована підозра» означає наявність фактів чи інформації, які могли б переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин (справа «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Проаналізувавши зміст поданого клопотання та додані до нього документи слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 113 КК України, оскільки це підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000131 від 25.07.2025; протоколами огляду місця події від 25.07.2025, протоколом обшуку житла від 25.07.2025, протоколами допитів свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , протоколами пред`явлення для впізнання за фотознімками, протоколом огляду мобільного телефону від 02.08.2025, протоколом огляду від 23.10.2025, протоколом огляду місця події від 23.10.2025, протоколом огляду місця події від 24.10.2025, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 04.11.2025; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 25.07.2025; повідомленням про підозру від 25.07.2025, іншими матеріалами досудового розслідування в їх сукупності.

Також суд звертає увагу, що у розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Фактичні обставини, які зазначив у клопотанні слідчий та вказав в судовому засіданні прокурор, дають підстави вважати підозру оголошену ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

З огляду на викладене суд констатує, що існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити кримінальне правопорушення, а отже підозра, в розумінні закону є обґрунтованою.

Вирішуючи питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги пунктів 3 і 4 статті п`ятої Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до статті 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини не допускається автоматичне продовження строків тримання під вартою (справи «Тейс проти Румунії», «Чанєв проти України»).

В той же час, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог частини третьої статті 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених названим Кодексом.

В той же час, абзацом 8 частини четвертої статті 183 КПК України передбачено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442-1 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто, згідно із п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України, тримання під вартою.

Враховуюче викладене та те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 113 КК України, слідчий суддя вважає за необхідне не визначати розмір застави. За наведених обставин, не визначення підозрюваній особі застави на даному етапі кримінального провадження, буде відповідати завданням кримінального судочинства.

Також суд враховує, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13.11.2025 по справі №127/35811/25 продовжено строк досудового розслідування по кримінальному провадженні №0000131 внесеному до ЄДРД 25.07.2025, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 113 КК України, до 6 (шести) місяців, тобто до 25.01.2026

При цьому, строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , продовжений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13 листопада 2025 року по справі №127/35813/25 закінчується 11 січня 2026 року, однак як пояснив у судовому засіданні прокурор, завершити досудове розслідування до вказаного терміну не представляється можливим, оскільки у кримінальному провадженні необхідно провести ряд слідчих та інших процесуальних дій.

Проведення процесуальних та слідчих дій має важливе значення для повного, об`єктивного та неупередженого досудового розслідування даного кримінального провадження, отримання належних та допустимих доказів, а також прийняття законного та обґрунтованого рішення в передбачені кримінальним процесуальним законодавством строки.

На підставі викладеного, слідчий суддя при вирішенні питання про наявність підстав для задоволення клопотання враховує у своїй сукупності доведеність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість інкримінованого злочину, тяжкість можливого покарання, наявність таких ризиків, як можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також особу підозрюваного, який на час розгляду клопотання підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 113 КК України.

Також, судом враховано особливості та заплановану тривалість досудового слідства, пов`язану з необхідністю додаткового часу для проведення слідчих дій та неможливістю у зв`язку з цим проведення всіх необхідних слідчих дій під час дії попередньої ухвали про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, що в свою чергу свідчить про наявність однієї з підстав для продовження строку тримання підозрюваного під вартою.

Суд звертає увагу на те, що на час розгляду клопотання вищевказані ризики, що встановлені ухвалами суду про застосування запобіжного заходу та його продовження не зменшилися. Відомостей, які б вказували про неможливість перебування ОСОБА_5 в місцях затримання, зокрема, за станом здоров`я під час розгляду клопотання, надано не було, а тому слідчий суддя вважає, що заявлені ризики виправдовують тримання особи під вартою, що також доведено прокурором при розгляді даного клопотання.

Крім того, слідчим суддею врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Наявність обставин, які можуть бути підставою для зміни запобіжного заходу на більш м`який на даному етапі досудового розслідування не встановлено.

З огляду на викладене слідчий суддя вважає за доцільне клопотання задовольнити та продовжити строк тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою в межах строку досудового розслідування.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176 - 178, 183, 184, 186, 193, 196, 197, 199, 309, 372, 400 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування, тобто до 25.01.2026 року, включно.

Встановити строк дії ухвали про продовження строку тримання під вартою підозрюваного до 25.01.2026 року, включно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя