Справа № 461/8313/25
Провадження № 1-кс/461/99/26
У Х В А Л А

Іменем України

12.01.2026 року. м. Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

представника заявника ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши клопотання ОСОБА_5 , яка діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Щирецький завод залізобетонних виробів» про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0001170 від 10.12.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.271 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Тюркоглу Фират, яка діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Щирецький завод залізобетонних виробів» звернулася до слідчого судді із клопотанням, в якому просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м.Львова від 12.12.2024 р. на дизельний автонавантажувач марки «TOYOTA», моделі «SAS EQUIPPED», оранжево-чорного кольору, сер.№8FD50-11350, який належить ТОВ «ЩИРЕЦЬКИЙ ЗЗБВ» () на праві власності, в частині користування вказаним транспортним засобом.

В обґрунтування клопотання покликається на те, що автонавантажувач «TOYOTA», моделі «SAS EQUIPPED», оранжево-чорного кольору, сер.№8FD50-11350, перебував в оренді ТОВ «ЕФЕ БЕТОН» на підставі договору оренди обладнання, будівельної техніки, машин та механізмів №01/10-24 від 01.10.2024, укладеного між ТОВ «ЕФЕ БЕТОН» і ТОВ «ЩИРЕЦЬКИЙ ЗЗБВ». Представник заявника звертає увагу, що ТОВ «ЩИРЕЦЬКИЙ ЗЗБВ» вважає, що накладений арешт, який триває понад 7 місяців, є надмірним заходом, є безпідставним та порушує право власника володіти і користуватися належним йому на праві власності майном, право передавати в оренду майно, право отримувати орендну плату, використовувати зазначене майно у господарській діяльності.

Станом на момент подання клопотання минуло понад 12 місяців, що є достатнім для з`ясування додаткових обставин, якщо в цьому була потреба. ТОВ «ЩИРЕЦЬКИЙ ЗЗБВ» вважає, що проведені слідчі дії, які є необхідними для розслідування кримінального правопорушення (огляд місця події, огляд транспортного засобу тощо), слідчим з`ясовано всі обставини події, з дати накладення арешту пройшло понад дев`ять місяців, що є достатнім для з`ясування додаткових обставин, якщо в цьому була потреба. Заявник вважає, що в подальшому застосуванні арешту відпала потреба і він (Заявник) безпідставно позбавлений можливості володіти, користуватися і розпоряджатися майном, на яке накладено арешт. Представник вказує, що зазначений арешт порушує право власності ТОВ «ЩИРЕЦЬКИЙ ЗЗБВ» та право користування майном, оскільки він (власник) позбавляється можливості використовувати майно в своїй господарській діяльності. Арешт перешкоджає підприємству у використанні майна у власній господарській діяльності, спрямованій на виконання власних замовлень (в т.ч. надважливих державних замовлень, спрямованих на посилення обороноздатності країни), та/або отримання доходів від передачі в оренду та використання іншими особами на правах оренди для здійснення господарської діяльності. Представник ТОВ «ЩИРЕЦЬКИЙ ЗЗБВ» звертає увагу на те, що майно, на яке накладений арешт, не підлягає спеціальній конфіскації ані у його власника, ані в орендаря за договором №01/10-24 від 01.10.2024 р., не може бути вилучене для виконання вимог у разі заявлення цивільного позову, не підлягає стягненню з юридичної особи як стягнення отриманої неправомірної вигоди, не підлягає конфіскації. За наведених обставин, просить клопотання задовольнити.

В судовому засіданні представник заявника Товариства з обмеженою відповідальністю «Щирецький завод залізобетонних виробів» ОСОБА_3 вимоги клопотання підтримала повністю, просила таке задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 у судовому засіданні проти вимог клопотання не заперечив.

Заслухавши думку представника заявника, пояснення прокурора, вивчивши матеріали клопотання про скасування арешту майна та долучені до нього документи, а також клопотання про накладення арешту на майно, слідчий суддя приходить до такого.

Статтею 1 Кримінально процесуального кодексу України визначено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт на майно накладається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтями 7,16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Судом встановлено, що Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001170 від 10.12.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.271 КК України.

Відповідно до матеріалів клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що 09.12.2024 року, близько 13.30 год., за адресою: м.Львів, вул.Авіаційна, 7А, на території ТОВ «ЕФЕ БЕТОН» відбувся нещасний випадок на виробництві, а саме водій погрущика , здійснив наїзд на працівника підприємства, та спіткнувшись зазнав наїзду колесом погружчика на ліву ногу потерпілого, внаслідок чого останній отримав тяжкі тілесні ушкодження, а саме відкритий перелом лівої гомілки.

09.12.2024 року під час огляду місця події було вилучено дизельний автонавантажувач марки «TOYOTA» моделі «SAS EQUIPPED», оранжево-чорного кольору, та який в подальшому був переданий на відповідальне зберігання ТОВ «ЕФЕ БЕТОН».

Як вбачається із постанови слідчого СВ ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області від 10.12.2024 року майно, визнане речовим доказом у кримінальному провадженні №0001170.

Ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 12.12.2024 року у справі № 462/9364/24 було накладено арешт на дизельний автонавантажувач марки «TOYOTA», моделі «SAS EQUIPPED», оранжево-чорного кольору, який, який є власністю ТОВ «ЩИРЕЦЬКИЙ ЗЗБВ» (), перебував в оренді ТОВ «ЕФЕ БЕТОН» і який було вилучено 09.12.2024 року під час огляду місця події.

Так, в поданому клопотанні заявник зазначає, що на теперішній час відсутні підстави для подальшого арешту автомобіля, оскільки усі необхідні експертизи та слідчі дії в межах досудового розслідування за участю автонавантажувач марки «TOYOTA», моделі «SAS EQUIPPED», оранжево-чорного кольору, який, є власністю ТОВ «ЩИРЕЦЬКИЙ ЗЗБВ» () є проведеними, а подальше перебування майна під арештом порушує права заявника на користування майном.

У відповідності до ч.1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею був вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

При цьому, слідчий суддя приймає до уваги та враховує ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, тоді як стороною обвинувачення не представлено слідчому судді належних доказів для безспірного висновку щодо необхідності продовження дії даного заходу забезпечення кримінального провадження, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що віднесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі і арешт майна, допускається тільки у разі коли потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора та одночасно з цим може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься верховенство права, законність та недоторканність права власності.

У відповідності до ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Судова практика Європейського суду з прав людини орієнтує на те, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льон рот проти Швеції"), має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Частиною 1 ст. 131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Виходячи з наведеного, слідчий суддя приходить до висновку, що обставини, які були враховані слідчим суддею при накладені арешту на майно, на даний час частково перестали існувати, а тому в подальшій забороні користуватися майном відпала потреба.

При вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між суспільним інтересом та правомірною метою, а також з вимогами охорони фундаментальних прав особи.

За таких обставин, виходячи з засад розумності та співмірності обмеження права власності та права користування, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню, в частині зняття заборони користування автонавантажувачем марки «TOYOTA», моделі «SAS EQUIPPED», оранжево-чорного кольору, який, який є власністю ТОВ «ЩИРЕЦЬКИЙ ЗЗБВ» ()

Керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 171 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

клопотання ОСОБА_5 , яка діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Щирецький завод залізобетонних виробів» про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0001170 від 10.12.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.271 КК України - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м.Львова від 12.12.2024 р. на дизельний автонавантажувач марки «TOYOTA», моделі «SAS EQUIPPED», оранжево-чорного кольору, сер.№8FD50-11350, який належить ТОВ «ЩИРЕЦЬКИЙ ЗЗБВ» () на праві власності, в частині користування вказаним транспортним засобом.

Повернути зазначене майно власнику Товариству з обмеженою відповідальністю «Щирецький завод залізобетонних виробів», під розписку для зберігання.

Арешт в частині заборони відчуження транспортного засобу - залишити в силі.

Попередити уповноваженого представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Щирецький завод залізобетонних виробів», про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України, за розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення майна або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт.

Ухвала підлягає негайному виконанню та оскарженню не підлягає.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлений 12.01.2026 року

Суддя ОСОБА_1