Номер провадження: 11-сс/813/2059/25
Справа № 521/2071/25 1-кс/521/1514/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Хаджибейського районного суду м. Одеси від 17.09.2025, про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб Малиновської окружної прокуратури м. Одеси, яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей про вчинення кримінальних правопорушень прокурором Малиновської окружної прокуратури м. Одеса ОСОБА_7

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною ухвалою слідчого судді від 17.09.2025 було відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб Малиновської окружної прокуратури м. Одеси, яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей про вчинення, на його думку, кримінальних правопорушень прокурором Малиновської окружної прокуратури м. Одеса ОСОБА_8 .

Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя вказував на те, що викладені у заяві ОСОБА_6 відомості не є повідомленням про вчинення кримінальних правопорушень, оскільки не містять об`єктивних даних, які б підтверджували реальність події кримінальних правопорушень та існування обставин, які дають підстави для кваліфікації дій за відповідними статтями КК України.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

Не погодившись із ухвалою слідчого судді ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що вона є незаконною та необґрунтованою з таких підстав:

- слідчий суддя допустив формальний підхід під час розгляду його скарги, оскільки матеріали справи не містять інформації прокурора про причини невиконання імперативних приписів ст. 214 КПК України;

- слідчим суддею було порушено право ОСОБА_6 на доступ до правосуддя, яке виразилося у відмові у наданні матеріалів справи для ознайомлення, що стало підставою для заявлення відводу слідчому судді;

Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 17.09.2025 та постановити нову ухвалу, якою призначити новий розгляд його скарги в суді 1-ої інстанції.

Апеляційним судом були вжиті заходи щодо забезпечення права заявника ОСОБА_6 на участь у судовому засіданні, водночас 21.10.2025 на адресу апеляційного суду надійшло повідомлення з ДУ «Одеський слідчий ізолятор», з якого вбачається, що провести призначене судове засідання у режимі відеоконференції не видалося можливим у зв`язку із тим, що ОСОБА_6 вибув до Київського районного суду м. Одеси.

Прокурор Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_9 направила на адресу апеляційного суду заяву, в якій просила розглядати апеляційну скаргу за її відсутності, проти її задоволення заперечувала.

Приймаючи до уваги скорочені строки розгляду апеляційних скарг на ухвали слідчих суддів, з метою дотриманням розумних строків розгляду справи, колегія суддів, керуючись приписами ч. 4 ст. 405 та ч. 4 ст. 107 КПК України, вважає за можливе апеляційний розгляд проводити без участі учасників процесу та фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювати.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали судового провадження, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

За приписами ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Системний аналіз оскаржуваної ухвали слідчого судді свідчить про те, що зазначене судове рішення приписам вищенаведеної норми кримінального процесуального закону відповідає з огляду на наступні обставини.

Вимоги ч. 1 ст. 306 КПК України передбачають, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст.ст. 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

При цьому, за приписами ч. 2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

На підставі аналізу змісту скарги, поданої в порядку ст. 303 КПК України заявником ОСОБА_6 до суду 1-ої інстанції вбачається, що останній оскаржує бездіяльність уповноважених посадових Малиновської окружної прокуратури м. Одеси стосовно невнесення відомостей до ЄРДР за його заявою від 07.01.2025, зареєстрованої 05.02.2025 про вчинення в.о. керівника Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3,4 ст. 28, ч.2 ст. 111, ч.2 ст. 111-2, ст. 114-1, ч.2 ст. 364, ч.3 ст. 365, ч.2 ст. 366, ч.2 ст. 367, ч.3 ст. 368-2, ч.1 ст. 368-5, ч.2 ст. 369-2 КК України.

До поданої скарги заявником ОСОБА_6 було долучено копію його заяви від 07.01.2025 про вчинення кримінальних правопорушень, в якій посилається на те, що прокурор ОСОБА_7 умисно вчинила ряд кримінальних правопорушень, спрямованих на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, а також набуття у власність активів у значному розмірі (а.с. 3-4).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Проаналізувавши наведені слідчим суддею підстави для відмови в задоволенні скарги заявника ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Малиновської окружної прокуратури м. Одеси стосовно невнесення до ЄРДР відомостей за його заявою про вчинення кримінальних правопорушень, колегія суддів вважає такі мотиви обґрунтованими та вмотивованими, викладеними на підставі всебічного аналізу змісту поданої заявником скарги та долучених до неї матеріалів.

Так, ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ч. 1 ст. 24 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Однак, згідно із практикою Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України», право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

При цьому, кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням (ч. 1 ст. 1 КК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 1 КК України для здійснення цього завдання Кримінальний кодекс України визначає, які суспільно небезпечні діяння є кримінальними правопорушеннями та які покарання застосовуються до осіб, що їх вчинили.

Кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 11 КК України).

Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стадія ініціювання кримінального провадження є важливою для виконання вказаних завдань і покликана, з одного боку, забезпечити рішуче оперативне реагування на кожне повідомлення про злочин, що є гарантією швидкого та повного його розкриття, притягнення винних до відповідальності, а з іншого виключити незаконне та необґрунтоване залучення громадян в орбіту кримінального процесу, а також марне витрачання сил та засобів правоохоронних органів.

Частина 4 ст. 214 КПК України встановлює, що слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, серед іншого, до ЄРДР вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Аналогічні положення містяться в п. 2 Розділу II «Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення», затвердженого Наказом Генерального прокурора №298 від 30.06.2020, відповідно до якого відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Аналізуючи викладене, колегія суддів наголошує на тому, що внесенню відомостей до ЄРДР та початку досудового розслідування має передувати діяльність, спрямована на перевірку заяви чи повідомлення задля встановлення обставин, що свідчать про вчинення кримінального правопорушення, оскільки чинне кримінальне процесуальне законодавство дійсно передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень саме про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.

В цьому контексті колегія суддів наголошує на існуванні правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 (справа №818/1526/18), відповідно до якої у межах процедури оскарження бездіяльності щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Окрім того, у постанові суду касаційної інстанції по справі №556/450/18 зазначено, що підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Відмінністю письмової заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення від будь-якого іншого звернення є викладення в такій заяві об`єктивних даних, які дійсно свідчать про наявність ознак відповідного кримінального правопорушення. Якщо таких даних немає, то такі відомості не можуть вважатися такими, що мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Аналіз копії заяви ОСОБА_6 від 07.01.2025 про вчинення кримінальних правопорушень, свічить про те, що заявник, всупереч приписм п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, в своїй заяві не наводить конкретних обставин, які б свідчили про вчинення прокурорм ОСОБА_7 будь-яких дій або бездіяльності, які містять оснаки кримінальних правопорушень.

Так, зміст заяви ОСОБА_6 зводиться до цитування диспозицій кримінальних правопорушень, передбачених відповідними статтями та частинами статей КК України, пов`язаних із посяганням на основи національної безпеки України та встановлений порядок службової діяльності, без наведення зв`язку таких обставин із конкретними діями прокурора.

Посилання завника на те, що в.о. керівника Малиновської окружної прокураутри м. Одеси ОСОБА_7 перебуваючи в будівлі Малиновської окружної прокуратури м. Олеси розробила детальний план злочину на користь рф та реалізувала його вочевидь не є достаніми для внесення відомостей до ЄРДР.

Колегія суддів безумовно визнаючи право заявника на оскарження, в той же час зауважує, що фактично заява ОСОБА_6 про вчинення кримінальних правопорушень прокурорм ОСОБА_7 є аналогічною іншим його заявам, за фактам вчинення, на його думку, кримінальних правопорушень слідчими суддями та уповноваженими посадовими особами прокуратури, що у певній мірі свідчить про зловживання своїми правами.

За викладених вище обставин, апеляційний суд наголошує на тому, що подана ОСОБА_6 заява про вчинені прокурором ОСОБА_7 кримінальні правопорушення, всупереч твердженням заявника, не містить опису обставин, які б свідчили про вчинення кримінальних правопорушень, таких як час, місце, конкретні дії особи, тощо, тобто, заявник не вказав жодних конкретних фактів, не зазначив, в чому саме, на його думку, полягають дії прокурора, спрямовані на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України та неправомірне набуття активів.

Викладені в заяві посилання щодо вчинення прокурором кримінальних правопорушень є загальними, не містять конкретних фактів, не уточнені, у звязку із чим викликають обгрунтовані сумніви, на підставі чого колегія суддів приходить до висновку про те, що такі дії заявника ОСОБА_6 схожі на незгоду із процедурними рішеннями прокурора.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів констатує, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про необхідність відмови в задоволенні скарги заявника ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених посадових осіб Малиновської окружної прокуратури м. Одеси стосовно невнесення відомостей до ЄРДР за його заявою від 07.01.2025 про вчинення в.о. керівника Малиновської окружної прокуратури ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, оскільки така заява фактично зводиться до незгоди ОСОБА_6 процедурним рішенням прокурора та не містить достатніх конкретних обставин, які б свідчили про вчинення кримінальних правопорушень.

Посилання ОСОБА_6 на те, що ним було заявлено відвід слідчому судді з підстав недовіри апеляційний суд враховує, однак зауважує, що його заява у встановленому КПК України порядку була розглянута та ухвалою слідчого судді Хаджибейського районного суду м. Одеси від 04.06.2025 у задоволенні його заяви про відвід судді ОСОБА_1 було відмовлено із наведенням відповідних мотивів.

У контексті аргументів заявника з приводу того, що слідчим суддею було порушеного його право у зв`язку із відмовою у ознайомленні з матеріалами справи, колегія суддів враховує, що відповідно до сталої практики суду касаційної інстанції, відповідно до якої особа, зазначаючи про порушення її прав повинна довести їх істотність.

Водночас, оскільки матеріали судової справи складаються виключно із поданих заявником документів, апеляційний суд не вважає не ознайомлення ОСОБА_6 з матеріалами справи істотним порушенням його прав.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Отже, апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги заявника ОСОБА_6 та скасування законної, обґрунтованої та вмотивованої ухвали слідчого судді немає.

Керуючись ст.ст. 24, 214, 303, 304, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Хаджибейського районного суду м. Одеси від 17.09.2025 про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб Малиновської окружної прокуратури м. Одеси, яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей про вчинення, на його думку, кримінальних правопорушень прокурором Малиновської окружної прокуратури м. Одеса ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4