ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1560/25 Справа № 202/2904/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпра від 01 серпня 2025 року про відмову у накладанні арешту на майно в рамках кримінального провадження №0000010 від 12.03.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, -

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_6

представника власника майна ОСОБА_7

адвоката ОСОБА_8

прокурора ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А:

За ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпра від 01 серпня 2025 року відмовлено в задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_5 про накладення арешту на майно, вилученого в ході обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в рамках кримінального провадження №0000010 від 12.03.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Мотивуючи прийняте рішення слідчий суддя зазначив, що прокурором не доведено, яке доказове значення має вилучена папка з медичною документацією ОСОБА_7 та мобільний телефон, враховано також, що майно належить ОСОБА_7 та його співмешканці ОСОБА_10 , які не є підозрюваними у даному кримінальному провадженні, а тому у суду відсутні підстави вважати, що грошові кошти здобуті злочинним шляхом.

В апеляції:

- прокурор просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою накласти арешт на майно, яке вилучене в ході обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в рамках кримінального провадження №0000010 від 12.03.2025 року, а саме: мобільний телефон «IPhone 15» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 ; папку зеленого кольору з медичною документацією ОСОБА_7 ; грошові кошти у розмірі 3000 доларів США, 10000 Євро.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що в провадженні СВ ГУПН в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000010 від 12.03.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України. В рамках вказаного провадження встановлено, що ОСОБА_11 будучи керівником закладу з надання медичних послуг ТОВ ЄДЦ Європа, розробила злочинний план, який полягав у вимаганні неправомірної вигоди у осіб, які проходять медичне обстеження для визначення ступеню їх придатності, при цьому в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_11 до протиправної діяльності залучила ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , які повинні були безпосередньо займатися оформленням необхідних документів та контактувати із співробітниками ТЦК та СП з метою зняття ОСОБА_13 з розшуку.

Прокурор зауважує на тому, що ОСОБА_11 в рамках вказаного кримінального провадження повідомлено про підозру та встановлено достатньо доказів в підтвердження факту взаємодії з ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , що підтверджується протоколом тимчасового доступу до речей і документів, де зафіксовано спілкування останніх з приводу організації медичного обстеження осіб, а тому є вагомі підстави вважати, що вилучений мобільний телефон, папка з медичною документацією мають доказове значення у даному кримінальному провадженню, а несвоєчасне застосування заходу забезпечення у виді арешту сприятиме знищенню та пошкодженню доказів. Враховуючи, що протиправна діяльність здійснювалась з метою отримання матеріальної вигоди, сторона обвинувачення вважає, що вилучені грошові кошти могли бути отримані злочинним шляхом.

В доповненнях до апеляційної скарги прокурор також зазначає, обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000010 щодо ОСОБА_11 за ч. 3 ст. 369-2 КК України скеровано до суду, при цьому матеріали щодо протиправних дій невстановлених осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 і 20 Регіональної військово-лікарської комісії та інших невстановлених осіб були виділені у окреме провадження №0000791 від 18.08.2025 року за ч. 2 ст. 364 КК України, у тому числі і протоколом обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 та майно, яке було виявлено та вилучено під час вказаної слідчої, а тому враховуючи, що у цьому провадженні досудове розслідування триває факти ймовірної протиправної участі ОСОБА_7 потребують додаткової перевірки слідчим шляхом.

Вислухавши прокурора, яка підтримала доводи апеляційної скарги та наполягала на її задоволенні з викладених в ній підстав, власника майна, - ОСОБА_7 та його представника, які кожен окремо заперечували проти апеляції прокурора, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає їх слушними з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

За вимогами ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Зазначені вимоги кримінального процесуального закону, слідчим суддею при розгляді вказаного клопотання не були дотримані належним чином.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні ГУНП в Дніпропетровській області знаходяться матеріали кримінального провадження №0000010 від 12.03.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Під час досудового розслідування було встановлено, що службові особи одного із закладів охорони здоров`я Дніпропетровської області організували схему систематичного вимагання і отримання неправомірної вигоди із військовозобов`язаних за вплив на прийняття військово-лікарськими комісіями, а також ТЦК і СП рішень щодо визнання таких осіб непридатними для проходження військової служби з подальшим їх виключенням з військового обліку.

Так, в рамках вказаного кримінального провадження проведено низку слідчих розшукових дій, під час яких встановлено, що ОСОБА_11 будучи керівником закладу з надання медичних послуг ТОВ ЄДЦ Європа, розробила злочинний план, який полягав у вимаганні неправомірної вигоди у осіб, які проходять медичне обстеження для визначення ступеню їх придатності, при цьому в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_11 до протиправної діяльності залучила ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , які повинні були безпосередньо займатися оформленням необхідних документів та контактувати із співробітниками ТЦК та СП з метою зняття ОСОБА_13 з розшуку.

Згідно протоколу від 27 березня 2025 року, ОСОБА_14 була затримана саме під час передачі частини суми від неправомірної вигоди від ОСОБА_13 у розмірі 2500 доларів США за вплив на прийняття рішення службовими особами 20 Регіональної військово-лікарської комісії щодо визнання непридатним до проходження військової служби ОСОБА_13 .

Зі змісту протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 24 травня 2025 року, а саме мобільного телефону, який належить ОСОБА_11 , слідує, що остання веде детальне листування з різними абонентами щодо осіб чоловічої статі призовного віку, та обговорює питання щодо співробітників 20 РВЛК та працівників ТЦК та СП, в яких обговорювались діагнози, організації зустрічей перед візитом у ТЦК (а.с.23,24,25,26,27,28, 30,36).

Окрім того, у вказаному протоколі зафіксовано також детальне листування абонентського номеру НОМЕР_3 ОСОБА_15 , який згідно даних інформаційно-аналітичних джерел МВС належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме останній з ОСОБА_11 обговорював питання щодо проходження третіми особами ВЛК, організації зустрічей та направлення медичних документів третіх осіб, що об`єктивно свідчить про наявність зв`язку ОСОБА_7 з ОСОБА_11 з питань її протиправної діяльності (а.с.37,38,39).

За таких обставин існують об`єктивні підстави для перевірки версії слідства щодо причетності, як ОСОБА_7 так і інших невстановлених осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 і 20 Регіональної військово-лікарської комісії до протиправної діяльності організованої ОСОБА_11 .

Слід звернути увагу, що на мобільному телефоні вилученому під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 дійсно може міститься відповідна інформація щодо вхідних, вихідних викликів, абонентських даних, листування, щодо медичних документів, проходження ВЛК третіми особами, що може мати доказове значення у даному кримінальному провадженні.

За наведено, слід вважати, що прокурором обґрунтовано зазначено, що вилучений мобільний телефон, папка з медичною документацією відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а саме є речовими доказами у даному провадженні, та можуть містити на собі сліди злочину, чи іншу інформацію, що має доказове значення.

Враховуючи, що кримінальне правопорушення, за яким проводилось досудове розслідування було вчинене з корисливим мотивом, з огляду на те, що протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 24 травня 2025 року, також підтверджується факт спілкування ОСОБА_7 з ОСОБА_11 та їх листування щодо проходження ВЛК третіми особами, існують об`єктивні підстави вважати, що вилучені грошові кошти могли бути отримані ОСОБА_7 в результаті протиправної діяльності.

Колегія суддів також зважає на те, що матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна для виконання завдань арешту майна, в тому числі і з метою збереження речових доказів, а саме з метою запобігання знищенню, пошкодженню тієї чи іншої інформації, що може міститься на мобільному телефоні.

Звертається увага на те, що в матеріалах справи відсутні дані про те, що вилучені грошові кошти за будь-яким цивільно-правовим договором належать іншим особам, ніж родині ОСОБА_7 .

Доводи слідчого судді та власника майна щодо відсутності підозри ОСОБА_7 та його цивільної дружини, - ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, не є переконливими, оскільки в розумінні п.1 ч.3 ст. 132 КПК України мова йде не виключно про необхідність існування у кримінальному провадженні такого процесуального документа як повідомлення про підозру, а про наявність у сторони обвинувачення припущення про вчинення особою певного діяння, що ґрунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити в ході розслідування та які спонукали б вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра дійсно обґрунтованою, а тому накладання арешту на майно третіх осіб не суперечить нормам кримінального процесуального закону.

Таким чином, при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя не в повному обсязі дослідив усі матеріали, що мають значення для вирішення питання та безпідставно не врахував правову підставу для накладення арешту та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала слідчого судді підлягає безмовному скасуванню.

Колегія суддів задовольняючи клопотання прокурора про накладання арешту на майно, вважає, що таке втручання у права власників відповідає принципу справедливого балансу та співмірності у обмеженні прав власника/користувача, та є виправданою на даній стадії досудового розслідування, оскільки досудове розслдіування у виділеному кримінальному провадженні перебуває на початковій стадії.

Також, суд апеляційної інстанції звертає увагу органу досудового розслідування на те, що після забезпечення потреб досудового розслідування та проведення відповідних експертних досліджень речові докази повинні бути якнайшвидше повернуті законним власникам майна.

Також слід зазначити, що у випадку, якщо у подальшому наявність зв`язку між арештованим майном та розслідуваним кримінальним правопорушенням у межах досудового розслідування буде спростована або стороною обвинувачення у строки, розумні у сенсі ст. 28 КПК України, не будуть вжиті належні заходи для перевірки відповідних обставин, власник майна не позбавлений права ініціювати в порядку ст. 174 КПК України питання про скасування накладеного арешту.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 , - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпра від 01 серпня 2025 року про відмову у накладанні арешту на майно в рамках кримінального провадження №0000010 від 12.03.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора ОСОБА_5 від 31 липня 2025 року про арешт майна у кримінальному провадженні №00000010, яке вилучене в ході обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , - задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке вилучене в ході обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в рамках кримінального провадження №0000010 від 12.03.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, а саме: мобільний телефон «IPhone 15» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 ; папку зеленого кольору з медичною документацією ОСОБА_7 ; грошові кошти у розмірі 3000 доларів США, 10000 Євро, з забороною відчуження, розпорядження та користування.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4