УХВАЛА

13.09.2025 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 ,

погоджене прокурором Житомирської окружної ОСОБА_7 ,

подане у кримінальному провадженні за №0000551 від 11.09.2025,

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Новоград-Волинський Житомирської області, громадянина України, неосвіченого, одруженого, зі слів, має на утриманні трьох малолітніх дітей та одну неповнолітню дитину, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в:

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб.

Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_5 в період дії воєнного стану вирішив вчинити кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, ОСОБА_5 , 11.09.2025 близько 12 години 20 хвилин перебував біля приміщення ресторану «Стейк Хауз», розташованого за адресою: вул. Європейська, 104, с. Березівка, Березівської ТГ, Житомирського району, Житомирської області, де у нього у цей же день, час та місці виник злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення будь-якого чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 , зайшовши до приміщення ресторану «Стейк Хауз», розташованого за адресою: вул. Європейська, 104, с. Березівка, Березівської ТГ, Житомирського району, Житомирської області, та переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, керуючись корисливим мотивом, зайшов до приміщення кухні вказаного закладу, де побачив та таємно, повторно, викрав жіночу сумку, в якій знаходились мобільний телефон Хіаомi Redmi Note 10 Pro 6gb/128gb, наручний смарт-годинник, шопер, гаманець та грошові кошти в сумі 400 грн, які належать ОСОБА_8 .

З викраденим майном ОСОБА_5 місце вчинення злочину залишив, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 10550 гривень.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення сторона обвинувачення підтверджує зібраними у кримінальному провадженні доказами:протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від ОСОБА_8 від 11.09.2025; протоколом огляду місця події від 11.09.2025 за адресою: АДРЕСА_2 ; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 від 11.09.2025; протоколом огляду місця події від 11.09.2025 за адресою: м. Житомир, майдан Згоди; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 11.09.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 12.09.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 12.09.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 12.09.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 11.09.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 11.09.2025; протоколом затримання ОСОБА_5 , в порядку ст. 208 КПК України; повідомленням про підозру ОСОБА_5 від 11.09.2025; іншими матеріалами кримінального провадження.

Поряд з наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, орган досудового розслідування вважає, що у кримінальному провадження існують ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які обумовлюють необхідність застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачена кримінальна відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років, при цьому не контролює своїх дій та вчиняє протиправні вчинки, що свідчить про відсутність стримуючих факторів від вчинення інших злочинів, а також про можливість переховування останнього від органів досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, а тому наявні ризики передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Також ОСОБА_5 не має постійного джерела доходу, ніде не працює, а тому враховуючи безальтернативний вид покарання, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, під загрозою опинитися в місцях позбавлення волі, останній може ухилитися від слідства та суду. Крім цього, існує ризик, передбачений п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме незаконного впливу зі сторони підозрюваного ОСОБА_5 на потерпілих та свідків, з метою побудови власної версії захисту та виправдання своїх дій, в тому числі залякування останніх із застосуванням фізичної сили. Крім того, зважаючи на те, що ОСОБА_5 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, востаннє 22.05.2025 Богунським районним судом м.Житомира за ч.4 ст.185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання із встановленням іспитового строку 1 рік, та вчинив новий корисливий злочин під час відбування іспитового строку, є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_5 може вчинити нові кримінальне правопорушення, а тому існує ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити з підстав, викладених у клопотанні, та просив його задовольнити. Додатково пояснив, що кримінальне правопорушення вчинене підозрюваним під час іспитового строку. Діти підозрюваного перебувають у патронатних сім`ях, що підтверджує невиконання ним своїх обов`язків. Підозрюваний знайомий з матеріалами провадження, знає адреси потерпілих та може впливати на них. Також підозрюваний неодноразово вчиняв злочини, тому існує ризик вчинення злочинів повторно. Підозрюваний викрав кошти та інше майно потерпілої, його вартість визначена зі слів потерпілої та вартості такого майна за даними мережі інтернет, також була викрадена банківська картка.

Слідчий у судовому засіданні клопотання підтримала з підстав, викладених у клопотанні, та просила його задовольнити.

Підозрюваний у судовому засіданні вказав, що вину визнає, у скоєному розкаюється. Буде з`являтися за викликами, за викликом слідчого та у судові засідання завжди з`являвся. Просив застосувати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Захисник у судовому засіданні вказав, що підозру вважає необґрунтованою, оскільки сума викрадених коштів у розмірі 400,00 грн не є достатньою для настання кримінальної відповідальності. Щодо іншого викраденого майна наразі немає експертизи щодо оцінки збитків. Зазначив, що підозрюваний вину визнає, на свідків впливати не може, від органів досудового розслідування не переховується. У підозрюваного є постійне місце проживання та чотири дитини на утриманні.Захисник зауважив, що метою застосування запобіжного заходу є виконання підозрюваним обов`язків у кримінальному провадженні, і у даному випадку, підозрюваний ніколи не порушував умов обраного запобіжного заходу та дотримувався вимог слідчого і прокурора, від суду і слідства ніколи не ухилявся та не переховувався, протилежного органом досудового розслідування не зазначено та не доведено. За таких обставин, вважає, що повністю запобігти усім наявним ризикам можливо застосувавши і більш м`який запобіжний захід натомість тримання під вартою, а саме, цілодобовий домашній арешт із застосуванням засобів електронного контролю.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Встановлено, що у рамках кримінального провадження №0000551 від 11.09.2025 ОСОБА_5 12.09.2025 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Відповідно до ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Частина 1, 2 ст.177 КПК України визначає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Положеннями частин 1, 2 ст.194 КПК України передбачено обов`язок слідчого судді під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Згідно з клопотанням та доданими до нього матеріалами слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (див. рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 34).

Розумна підозра, згадана в ст. 5 § 1(с) Конвенції, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування (див. рішення N.C. v. Italy of 11 January 2001, §45).

Не заслуговують на увагу доводи захисника щодо необґрунтованості підозри з огляду на те, що на стадії вирішення питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя не надає оцінку зібраним доказам на предмет їх належності, допустимості і достатності, а лише оцінює наявність достатніх підстав вважати, що підозрюваний може бути причетний до вчинення того чи іншого кримінального правопорушення. У відповідності до повідомлення про підозру визначено розмір завданої шкоди діянням підозрюваного, що підпадає під притягнення до кримінальної відповідальності, та який в подальшому буде уточнюватись в ході досудового розслідування.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що надані слідчим та прокурором докази у їх сукупності переконали б неупередженого спостерігача, що ОСОБА_5 , можливо, вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України, що підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з урахуванням у т.ч. обґрунтованості ризиків, на які посилається слідчий, слідчий суддя враховує наступне.

Слідчий суддя зважає на те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покарання за яке передбачає позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Водночас, згідно з ч.1, п.2 ч.2 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Тяжкість покарання, характер та обставини вчинення злочину, а також те, що ОСОБА_5 раніше судимий, вчинив злочин під час іспитового строку, дають слідчому судді достатні підстави вважати, що підозрюваний, у разі невжиття заходів щодо обмеження свободи його пересування, може з метою уникнення покарання, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Крім того, тяжкість покарання збільшує ймовірність ризику переховування обвинуваченого від зазначених органів.

Враховуючи, що підозрюваний раніше притягувався до кримінальної відповідальності, однак останній на шлях виправлення не став та підозрюється у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а тому ризик продовження злочинної діяльності слідчий суддя вважає також достатньо обґрунтованим.

Також слідчий суддя вважає небезпідставними посилання слідчого та прокурора на наявність ризику незаконного впливу підозрюваним на свідків, потерпілу, зважаючи на ранню стадію досудового розслідування, а також на те, що підозрюваному такі особи відомі та відоме їх місце проживання. Про неможливість запобігти такому ризику свідчить і той факт, що з урахуванням принципу безпосередності дослідження показань, речей і документів (ст.23 КПК України) вказані вище особи судом ще не допитані.

Суд враховує також, що як наголошує Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Водночас, слідчий суддя враховує, що, як встановлено у судовому засіданні, підозрюваний ОСОБА_5 вину у скоєному визнає та розкаюється, має зареєстроване постійне місце проживання, незважаючи на неодноразове перебування під слідством на виклики слідчого та суду з`являвся та від досудового розслідування не ухилявся, що органом досудового розслідування та прокурором не заперечувалось та доказів протилежного не надано.

З урахуванням вищенаведених обставин, розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, зокрема, домашнього арешту, слідчий суддя вважає останній таким, що здатний забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, а також запобігти встановленим у судовому засіданні ризикам, передбаченим частиною першою статті 177 КПК України.

Відповідно до частин 1,2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Статтею 195 КПК України визначено, що застосування електронних засобів контролю полягає у закріпленні на тілі підозрюваного, обвинуваченого пристрою, який дає змогу відслідковувати та фіксувати його місцезнаходження. Такий пристрій має бути захищений від самостійного знімання, пошкодження або іншого втручання в його роботу з метою ухилення від контролю та сигналізувати про спроби особи здійснити такі дії. Електронні засоби контролю можуть застосовуватися: 1) слідчим на підставі ухвали слідчого судді, суду про обрання стосовно підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, якою на останнього покладено відповідний обов`язок; 2) працівниками органу Національної поліції на підставі ухвали слідчого судді, суду, якою щодо підозрюваного, обвинуваченого обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Електронні засоби контролю застосовуються в порядку, встановленому Міністерством внутрішніх справ України. Не допускається застосування електронних засобів контролю, які суттєво порушують нормальний уклад життя особи, спричиняють значні незручності у їх носінні або можуть становити небезпеку для життя та здоров`я особи, яка їх використовує.

Слідчий, працівник органу Національної поліції перед застосуванням електронного засобу контролю зобов`язаний під розпис роз`яснити підозрюваному, обвинуваченому правила користування пристроєм, техніку безпеки поводження з ним та наслідки його зняття або неправомірного втручання в його роботу з метою ухилення від контролю.

Відмова від носіння засобу електронного контролю, умисне зняття, пошкодження або інше втручання в його роботу з метою ухилення від контролю, а рівно намагання вчинити зазначені дії є невиконанням обов`язків, покладених судом на підозрюваного, обвинуваченого при обранні запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі або у вигляді домашнього арешту.

Беручи до уваги викладене, а також те, що запобіжний захід має бути пропорційним для запобігання ризикам, на які вказує сторона обвинувачення; з метою захисту прав підозрюваного та дотримання принципу верховенства права; враховуючи, що наявність постійного місця проживання, дітей, можуть бути факторами, які стримають підозрюваного від переховування від органу досудового розслідування та суду, продовження злочинної діяльності та вчинення інших дій, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням (зокрема, забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, виконання ним своїх процесуальних обов`язків) може бути виконане шляхом застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, а саме у виді цілодобового домашнього арештуіз застосуванням засобів електронного контролю. Тому у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід відмовити.

Одночасно на підозрюваного покладаються визначені обов`язки у відповідності до ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись статтями 177, 178, 181, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 376, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, із застосуванням засобів електронного контролю, заборонивши ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , до 07.11.2025 включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, суду, на кожну законну вимогу;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання;

3) утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

Встановити строк дії ухвали в частині застосування запобіжного заходу та покладення на підозрюваного обов`язків до до 07.11.2025 включно.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що у разі невиконання обов`язків на нього може бути накладено грошове стягнення та до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Ухвала підлягає до негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів, з дня її оголошення.

Оголошення повного тексту ухвали о 17-10 год 17.09.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1