Справа № 589/934/25
Провадження № 1-кп/589/310/26
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2026 року м. Шостка

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі

судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 , її представника ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шостка, Сумської області, громадянин України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , має на утриманні неповнолітню дитину, учасника бойових дій, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

16.11.2024 близько 15 год. 00 хв. ОСОБА_7 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем «HYUNDAI TUCSON», реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухався автодорогою від с. Каліївка у напрямку с. Івот, Шосткинського району, Сумської області.

Рухаючись у вказаному напрямку та перебуваючи в районі опори ЛЕМ № 7, діючи із злочинною самовпевненістю, ОСОБА_7 знехтував безпекою дорожнього руху, в порушення вимог пунктів 2.3 (б), 2.9 (а) 13.1, 12.6 (ґ) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, перевищив дозволену швидкість руху на автомобільній дорозі поза межами населеного пункту та допустив зіткнення з вантажним автомобілем «MAN TGX», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з напівпричепом «SCHMITZ SKI 24 SL10.5», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався у попутному з ним напрямку.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «HYUNDAI TUCSON» ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від отриманих тілесних ушкоджень померла на місці події.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 238 від 17.12.2024 смерть потерпілої ОСОБА_9 настала внаслідок перелому шийного відділу хребта на рівні СЗ-С4, який ускладнився травматичним шоком важкого ступеня.

Допущені ОСОБА_7 порушення вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, знаходяться у прямому причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненому визнав повністю. Обставин ДТП не пам`ятає, оскільки частково втратив пам`ять через отримані тілесні ушкодження. У вчиненому щиро кається, вибачається перед потерпілою (матір`ю загиблої ОСОБА_9 ). Просить суд суворо не карати. Частково відшкодував потерпілій матеріальну та моральну шкоду в сумі 180000 грн. Цивільний позов потерпілої обвинувачений визнав в повному обсязі.

Враховуючи, що фактичні обставини вчинення ОСОБА_7 інкримінованого йому діяння учасниками судового провадження не оспорюються, суд приходить до висновку, що його дії, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_9 , необхідно кваліфікувати як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23.12.2005 № 12 щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Обставинами які, відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання, судом визнаються щире каяття обвинуваченого, повне визнання ним своєї вини, часткове відшкодування шкоди в сумі 180000 грн. (в розписці сума зазначена загалом, без вказівки, яка сума надана в рахунок відшкодування матеріальної, а яка в рахунок моральної шкоди) Обставин, які б обтяжували покарання, судом не встановлено.

При призначенні покарання суд враховує особу обвинуваченого, відсутність судимості, те, що він на обліку лікаря нарколога та психіатра не перебуває, часткове добровільне відшкодування заподіяної шкоди, його стан здоров`я, в т.ч., травми отримані ним під час участі в бойових діях, позицію потерпілої, яка не наполягала на застосуванні до обвинуваченого покарання виключно в виді позбавлення волі, а тому вважає за можливе застосувати норми ст. 69 КК України та перейти до більш м`якого покарання, не зазначеного в санкції ч. 3 ст. 286-1 КК України, а саме, в виді обмеження волі.

В той же час, враховуючи встановлені обставини (перебування обвинуваченого в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом), відсутні підстави не застосовувати додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

В рішенні Європейського Суду з прав людини від 28.05.1985 у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії» зазначається, що, «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами...можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин.

Відповідно п.2 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправними діями щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне визначити розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 450000 гривень, що відповідатиме засадам розумності та справедливості.

Згідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

З урахуванням того, що суд прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_7 , задоволенні частково пред`явленого до нього позову, підстави для скасування арешту майна на цій стадії відсутні.

Процесуальні витрати пов`язані із залученням експерта відповідно до ст. 124 КПК України покладаються судом на обвинуваченого.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 370, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України в виді обмеження волі на строк 4 роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років.

Строк покарання рахувати з дня прибуття ОСОБА_7 до установи відбування покарання або з дня його затримання на виконання вироку суду.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 до набрання вироком суду законної сили не обирати.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати пов`язані із залученням експерта в сумі 28000 гривень.

Речові докази - вантажний автомобіль «MAN TGX», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з напівпричепом «SCHMITZ SKI 24 SL10.5», реєстраційний номер НОМЕР_3 залишити в розпорядженні власника.

Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 450000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1