ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 683/336/25

Провадження № 11-кп/820/550/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді - доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000643 від 04.12.2024, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 28 травня 2025 року, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 28 травня 2025 року

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кам`янець-Подільський Хмельницької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, депутатом не обирався, місце проживання зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 та фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано винуватим за ст.336 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Обрано ОСОБА_8 запобіжний захід до вступу вироку в законну силу у вигляді цілодобового домашнього арешту з забороною залишати місце проживання АДРЕСА_2 за винятком необхідності отримати медичну допомогу, необхідності прямувати до зони укриття від надзвичайних ситуацій техногенного, природного або воєнного характеру, повідомляти суд про зміну свого місця проживання, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Вирок в частині обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту підлягає негайному виконанню після його проголошення.

Початком строку відбування покарання ухвалено рахувати день звернення вироку до виконання.

Доля речових доказів вирішена відповідно до вимог ст.100 КПК України.

За вироком суду, відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який Настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дії.

Мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань. Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України. Закону України «Про правовий режим воєнного стану» №389-VІІІ від 12.10.2015 та відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022. затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-ІХ від 24.02.2022, у зв`язку із військовою агресією російської федерації, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався. Востаннє Указом Президента України від 28.10.2024 №724/2024, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №4024-ІХ від 29.10.2024, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 10.11.2024 строком на 90 діб до 08.02.2024.

У зв`язку з веденням в Україні воєнного стану, відповідно до Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» №7113 від 03.03.2022 року, Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-Х11 від 21.10.1993 з 24.02.2024 оголошено загальну мобілізацію, в тому числі і на території Хмельницької області.

Статтею 65 Конституції України передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

У зв`язку з чим відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-ХІІ від 21.10.1993 під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки зазначені в повістках.

20 листопада 2024 року, відповідно до ч.1 ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-ХІІ від 25.03.1992, ОСОБА_8 , будучи військовозобов`язаним, згідно виданої 20 листопада 2024 року повістки для уточнення облікових даних, прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , який розташований за адресою: АДРЕСА_3 .

У подальшому, ОСОБА_8 пройшов військово-лікарську комісію, за результатами проходження якої, відповідно до довідки №1389 від 20.11.2024 визнаний придатним за станом здоров`я до військової служби.

Встановивши, відсутність обставин, передбачених ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-ХІІ від 21.10.1993, які надавали б ОСОБА_8 право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, офіцером ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9 20 листопада 2024 року, в приміщенні кабінету № ІНФОРМАЦІЯ_2 , що за адресою: АДРЕСА_3 , на ім`я останнього видано повістку на відправку до військової частини НОМЕР_1 , роз`яснено її зміст та необхідність прибуття 21 листопада 2024 року о 07 год. 00 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_3 , з метою подальшого відправлення для проходження військової служби під час мобілізації, а також повідомлено про наслідки відмови бути призваним та проходити військову службу під час мобілізації.

Водночас ОСОБА_8 , будучи військовозобов`язаним та придатним для проходження військової служби, перебуваючи на військовому обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_4 , 20 листопада 2024 року відмовився отримувати повістку про, що складено акт про відмову в її отримані. Після чого, останньому додатково роз`яснено на необхідність його явки 21 листопада 2024 року на 07 год. 00 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , для проведення призову за мобілізацією та відправлення у військову частину.

Однак, ОСОБА_8 діючи умисно, не бажаючи виконувати свій конституційний обов`язок, усвідомлюючи протиправність своїх дій. передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою ухилення від проходження військової служби під час мобілізації, без поважних причин, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст.ст.1, 39 Законів України «Про військовий обов`язок і військову службу» «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Указу Президента України «Про загальну мобілізацію», затвердженого Законом України «Про затвердженого Указу Президента України «Про загальну мобілізацію», 21 листопада 2024 року о 07 год. 00 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_3 , не прибув, тим самим ухилившись від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

В подальшому, 06 грудня 2024 року в приміщенні ВП №1 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, що за адресою: Хмельницька область, м.Старокостянтинів, вул.Авіаторів,2, ОСОБА_8 повторно видано повістку на відправку його до військової частини НОМЕР_1 , роз`яснено її зміст та необхідність прибуття 07 грудня 2024 року о 07 год. 00 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_3 з метою подальшого відправлення для проходження військової служби під час мобілізації. Окрім того ОСОБА_8 повторно додатково роз`яснено наслідки відмови від призову та проходження військової служби під час мобілізації.

Водночас, ОСОБА_8 , будучи військовозобов`язаним, перебуваючи на військовому обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_4 , 06 грудня 2024 року відмовився отримувати повістку про що складено акт про відмову в її отримані. Після чого останньому додатково наголошено на необхідність явки 07 грудня 2024 року на 07 год. 00 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , для проведення призову за мобілізацією та відправлення у військову частину.

Однак ОСОБА_8 діючи умисно, не бажаючи виконувати свій конституційний обов`язок, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою ухилення від проходження військової служби під час мобілізації, без поважних причин, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. ст. 1, 39 Законів України «Про військовий обов`язок і військову службу» «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Указу Президента України «Про загальну мобілізацію, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію», 07 грудня 2024 року о 07 год. 00 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_3 , не прибув, тим самим ухилившись від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок скасувати та закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в його діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України.

Вказує, що не підтверджується дослідженими доказами висновок суду про те, що обов`язок захисту України, яка зазнала збройного нападу покладається на всіх громадян України незалежно від їхнього віросповідання і така поведінка є однією із форм ухилення від призову під час мобілізації.

Зазначає, що ОСОБА_8 як Свідок Єгови та священнослужитель, бере участь у проповідуванні доброї новини та проводить богослужіння в зборі, а тому для свідків ОСОБА_10 є неприйнятною будь яка військова служба, як пов`язана з носінням зброї, так і не пов`язана з її носінням.

Посилається на те, що висновок суду про те, що посилання обвинуваченого на свої релігійні переконання спрямоване на спотворення фактичних обставин справи та уникнення мобілізації є безпідставними, оскільки не ґрунтується на фактичних обставинах кримінального провадження.

На думку апелянта, його неявка по повістці на відправку була проявом його несумісних із військовою службою релігійних переконань, а не умисними діями направленими на ухилення від мобілізації.

Вважає, що встановивши факт наявності у ОСОБА_8 протягом 14 років щирих, сталих та послідовних релігійних переконань, які передбачають абсолютну неприпустимість військової служби, його належність до релігійного об`єднання Свідків Єгови та виконання в ній обов`язків священнослужителя (єпископа), суд мав застосувати ч.4 ст.35 Конституції України, в аспекті права на сумлінну відмову від військової служби, як закон, який підлягає застосуванню.

Стверджує, що гарантії статті 9 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод на відмову від військової служби з міркувань совісті поширюється на нього як священнослужителя, Свідка Єгови під час дії військового стану, що виключає можливість притягнення до кримінальної відповідальності, однак суд першої інстанції ухилився від застосування зазначених положень Конвенції та практики Європейського суду з прав людини, як джерела права, що призвело до ухвалення незаконного вироку.

Звертає увагу на те, що покарання віруючих осіб, які мають несумісні із військовою службою релігійні переконання, не має превентивний ефект та не сприяє виправленню або зміни відношення обвинуваченого до військової служби і покарання у виді позбавлення волі не змінює сумління віруючої особи та не змусить таку особу вступити на військову службу, а отже не сприятиме належному комплектуванню ЗСУ, натомість надання такій особі можливості проходити дійсно цивільну альтернативну службу під час військового стану сприятиме інтересам суспільства і держави вцілому.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на підтримання доводів апеляційної скарги, думку прокурора про законність і обґрунтованість вироку суду, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона задоволенню не підлягає за таких підстав.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінальних правопорушень за обставин вказаних у вироку, підтверджуються зібраними в кримінальному провадженні та належним чином перевіреними в судовому засіданні доказами, яким місцевий суд надав правильну юридичну оцінку.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою винуватість у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що він відмовлявся отримувати повістки про призов по мобілізації та не з`являвся до ІНФОРМАЦІЯ_5 за викликом для відправки до військової частини по мобілізації, через свої релігійні переконання. Так він є присвяченим охрещеним служителем Релігійного об`єднання Свідків Єгови в Україні вже біля 15 років та з 2023 року він призначений на посаду священнослужителя, тому не може проходити військову службу, а згідний проходити альтернативну службу, про що він постійно заявляв усно та писав відповідні заяви у компетентні органи.

Разом, з тим, винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у скоєнні, інкримінованому йому кримінального правопорушення, повністю доведена, дослідженими в судовому засіданні доказами.

Показаннями свідка ОСОБА_9 офіцера ІНФОРМАЦІЯ_3 , який в суді повідомив, що ввечері 20 листопада 2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 в АДРЕСА_3 , ним було складено повістку на ім`я військовозобов`язаного ОСОБА_8 на відправку до військової частини та роз`яснено необхідність прибуття наступного дня о 07 год. 00 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_3 АДРЕСА_3 , для подальшого відправлення для проходження військової служби під час мобілізації. ОСОБА_8 було повідомлено про наслідки відмови бути призваним та проходити військову службу під час мобілізації, однак останній відмовився від отримання повістки про що було складено відповідний акт. Надалі ОСОБА_8 самовільно залишив територію Відділу та не з`явився у вказаний в повістці час, для подальшого відправлення для проходження військової служби під час мобілізації. Крім того, свідок показав, що після обіду 06.12.2024 в приміщенні ВП №1 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області в м.Старокостянтинів він намагався вручити повістку ОСОБА_8 на відправку його до військової частини та роз`яснив її зміст та необхідність прибуття 07.12.2024 о 07 год. 00 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_3 в АДРЕСА_3 для відправлення до проходження військової служби, а також роз`яснив наслідки відмови від призову та проходження військової служби під час мобілізації, однак ОСОБА_8 відмовився отримувати повістку про що складено акт про відмову в її отримані.

Аналогічними показаннями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 - офіцерів ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо обставин події за участю ОСОБА_8 20 листопада 2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 в АДРЕСА_3 .

Показаннями свідка ОСОБА_13 офіцера поліції ВП №1 Хмельницького райуправління поліції ГУНП в Хмельницькій області, який в суді підтвердив, що в його присутності 06 грудня 2024 року в приміщенні відділу поліції в м.Старокостянтинові по вул.Авіаторів,2 офіцер ІНФОРМАЦІЯ_5 намагавсь вручити повістку ОСОБА_8 про явку до ІНФОРМАЦІЯ_3 АДРЕСА_3 , для проведення призову за мобілізацією та відправлення у військову частину та роз`яснив про кримінальну відповідальність за відмову від отриманні повістки та неявки для призову по мобілізації, однак останній відмовився отримати повістку про що було складено відповідний акт.

Аналогічними показаннями свідка ОСОБА_14 офіцера поліції ВП №1 Хмельницького райуправління поліції ГУНП в Хмельницькій області.

Об`єктивно вина обвинуваченого ОСОБА_8 також підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме:

- даними повідомлення про кримінальне правопорушення начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_15 від 03.12.2024, згідно яких останній повідомив начальника першого відділу Хмельницького ХРУП ГУНП в Хмельницькій області про те, що він виявив факт вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення за ст.336 КК України у зв`язку з чим та відповідно до ст.214 КПК України просить прийняти за зареєструвати зазначене повідомлення;

- даними рапорту ст.інструктора ІНФОРМАЦІЯ_6 головного сержанта ЗС України ОСОБА_16 від 23.11.2024 №1/6323 начальнику ІНФОРМАЦІЯ_6 , згідно яких останній повідомив про те, що військовозобов`язаний та придатний до військової служби ОСОБА_8 , отримавши бойову повістку та очікуючи відправку до навчального центру в/ч НОМЕР_1 , без відомо покинув територію та не з`явився на відправку на дату та час вказані в повістці;

- даними військовим квитка ОСОБА_8 . Серія НОМЕР_2 , виданого ІНФОРМАЦІЯ_7 20.11.2024, згідно яких військовозобов`язаний ОСОБА_8 медичною комісією при ІНФОРМАЦІЯ_8 визнаний придатним до військової служби і останнього 20.11.2024 взято на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_6 ;

- даними картки обстеження та медогляду військовозобов`язаного ОСОБА_8 від 20.11.2024, згідно яких останній за станом здоров`я придатний до військової служби;

- даними довідки ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_3 від 20.11.2024, згідно яких військовозобов`язаний ОСОБА_8 за станом здоров`я придатний до військової служби;

- даними повістки №1587 від 20.11.2024 про зобов`язання ОСОБА_8 з`явитись о 14 год. 00 хв. 20.11.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_3 АДРЕСА_3 для уточнення облікових даних;

- даними повістки на ім`я військовозобов`язаного ОСОБА_8 від 20.11.2024 - час 22 год. 00 хв. про зобов`язання з`явитись о 07 год. 00 хв. 21.11.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_3 АДРЕСА_3 для відправлення до команди НОМЕР_1 ;

- даними акту про відмову ОСОБА_8 від отримання повістки від 20.11.2024 №1/6258, з яких вбачається, що останній 20.11.2024 о 22 год. 10 хв. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_6 АДРЕСА_3 відмовився отримувати повістку про відправку до військової частини НОМЕР_1 на 21.11.2024 о 07 год. 00 хв. Причина відмови проходити військову службу по мобілізації - з релігійних причин, а також ОСОБА_8 доведено зміст повістки та вимоги законодавства України щодо відповідальності за ухилення від призову на військову службу під час мобілізації;

- даними акту про відмову ОСОБА_8 від підписання документів від 20.11.2024 №1/6259, з яких вбачається, що останній 20.11.2024 о 22 год. 15 хв. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_6 АДРЕСА_3 відмовився підписувати військово-облікові документи. Причина відмови проходити військову службу по мобілізації - з релігійних причин;

- даними повістки на ім`я військовозобов`язаного ОСОБА_8 від 06.12.2024 - час 13 год. 10 хв. про зобов`язання з`явитись о 07 год. 00 хв. 07.12.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_3 АДРЕСА_3 для відправлення до команди НОМЕР_1 ;

- даними акту про відмову ОСОБА_8 від отримання повістки від 06.12.2024 №1/6547, з яких вбачається, що останній 06.12.2024 о 13 год. 10 хв. в АДРЕСА_4 відмовився отримувати оповістку про відправку до військової частини НОМЕР_1 на 07.12.2024 о 07 год. 00 хв. Причина відмови проходити військову службу по мобілізації - з релігійних причин, а також ОСОБА_8 доведено зміст повістки та вимоги законодавства України щодо відповідальності за ухилення від призову на військову службу під час мобілізації;

- даними поіменного списку військовозобов`язаних, які призвані і відправленні №1/6260 від 20.11.2024 ІНФОРМАЦІЯ_7 у складі команди № НОМЕР_1 , згідно яких вбачається, що військовозобов`язаний ОСОБА_8 не прибув для відправки;

- переглянутими в судовому засіданні відеозаписами з нагрудного портативного відеореєстратора поліцейського ВП №1 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, з яких вбачається, що ОСОБА_8 06.12.2024 відмовився отримати від офіцера ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9 бойову повістку про явку до ІНФОРМАЦІЯ_3 АДРЕСА_3 для відправки до в/ч НОМЕР_1 на 07.12.2024 о 07 год. 00 хв. та про що було складено відповідний акт;

- даними повідомлення директора КНП «Красилівська багатопрофільна лікарня» №2598 від 12.12.2024, згідно яких ОСОБА_8 з 04.12.2024 по 12.12.2024 до медзакладу за меддопомогою не звертався, на лікуванні не перебував;

- речовими доказами: оригіналами документів - поіменним списком №1/6260 від 20.11.2024; військовим квитком серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_8 ; обліково-послужною карткою серії НОМЕР_2 ; карткою обстеження та медичного огляду на ім`я ОСОБА_8 ; довідкою №1389 ВЛК солдата ОСОБА_8 від 20.11.2024; актом про відмову від отримання повістки від 20.11.2024 №1/6258; актом про відмову від підписання документа від 20.11.2024 №1/6259; актом про відмову від підписання документа від 06.12.2024 №1/6547; копією паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_8 ; повісткою на ім`я ОСОБА_8 ; розпискою ВОС 797241А від 20.11.2024; розпискою ВОС 797241А від 06.12.2024; рапортом від 21.11.2024 про покидання території без відома та наказу; DVD-R диск із відеозаписом двох відеофайлів.

Всім зібраним доказам у їх сукупності суд дав належну оцінку, вірно кваліфікувавши дії ОСОБА_8 за ст.336 КК України, як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_8 призначено у відповідності до вимог ст.65 КК України з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують його покарання ОСОБА_8 судом не встановлено.

Так, при призначенні покарання судом враховано особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно.

Доводи обвинуваченого про те, що через релігійні переконання є неприйнятною будь яка військова служба, як пов`язана з носінням зброї, так і не пов`язана з її носінням не заслуговують на увагу.

Положення ч.4 ст. 35 Конституції України передбачають, що ніхто не може бути увільнений від своїх обов`язків перед державою або відмовитися від виконання законів за мотивами релігійних переконань. У разі якщо виконання військового обов`язку суперечить релігійним переконанням громадянина, виконання цього обов`язку має бути замінене альтернативною (невійськовою) службою.

Відповідно до ст.17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України є найважливішими функціями держави та справою всього Українського народу, а захист України, її незалежності та територіальної цілісності України, відповідно до ст. 65 Конституції України є обов`язком громадян України.

Верховний Суд у своїх постановах зазначив, що строкова військова служба та військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період це два самостійні види військової служби і Законом України «Про альтернативну (невійськову) службу» альтернативна служба запроваджується замість проходження саме строкової військової служби, тобто заміна військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період на альтернативну (невійськову) службу, цим Законом не встановлена.

Тобто Україна запровадила альтернативи військовій службі у мирний час і громадяни України можуть безперешкодно ними скористатися. Проте у воєнний час, під час мобілізації і оборонної війни обов`язок захисту України, яка зазнала агресивного нападу з боку російської федерації, покладається на всіх громадян України незалежно від їхнього віросповідання.

Україна як держава веде облік осіб, які є військовозобов`язаними, і здійснює стратегічне планування оборонних операцій з урахуванням інформації про кількість осіб, які перебувають на такому обліку та можуть у разі загрози державності під час війни бути залучені до оборони держави.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що суд першої інстанції не дослідив та не врахував всіх обставин справи, а саме, що обвинувачений, бажаючи заміни військової служби на альтернативну, не мав умислу на вчинення кримінального правопорушення, не спростовують висновків суду першої інстанції та підтверджуються доказами та оцінені відповідно до ст. 94 КПК України з точки зору їх належності, достовірності й допустимості, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку свідчить про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава вправі встановлювати процедури для оцінки серйозності переконань людини і запобігати спробам зловживання можливістю звільнення з боку осіб, котрі у змозі нести військову службу (рішення у зазначених вище справах: «Папавасілакіс проти Греції», пункт 54; «Дягілєв проти Росії», пункт 63). Питання про те, чи підпадає відмова від проходження військової служби під дію положень ст.9 Конвенції і в якій мірі, має оцінюватися залежно від конкретних обставин кожної справи (рішення у згаданих вище справах: «Баятян проти Вірменії», пункт 110; «Мушфіг Маммадов та інші проти Азербайджану», пункт 74; «Дягілєв проти Росії», пункт 59).

Посилання сторони захисту на практику Європейського суду з прав людини є безпідставними, оскільки за обставин цієї справи, ухилення ОСОБА_8 від мобілізації відбувається під час дії військового стану на території України та загальної мобілізації, в той час, як обставини у рішеннях Європейського суду з прав людини, на які посилається обвинувачений, стосувалися відносин та обставин, які відбувалися не в особливий період та не у військовий стан на території тих країн, проти яких позивалися позивачі, а тому не мають визначального значення при вирішенні цієї справи.

Таким чином, у процесі перевірки матеріалів кримінального провадження, колегія суддів не встановила матеріальних чи процесуальних порушень при збиранні, дослідженні і оцінці доказів, які б ставили під сумнів обґрунтованість висновків суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, правильності кваліфікації його дій.

Підстав для скасування вироку суду та задоволення апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Вирок Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 28 травня 2025 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3