Провадження №1-кп/761/1999/2025
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 року м. Київ

Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia) судовий розгляд у кримінальному провадженні № 0001183 від 23.11.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дмитрівка, Новоайдарського р-ну, Луганської області, громадянина України, останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, документованого паспортом громадянина України серія НОМЕР_1 , виданого 07.02.2014 Ленінським РВ ГУМВС України у м. Луганську,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Громадянин України ОСОБА_5 , не погоджуючись з політикою чинної влади в Україні та підтримуючи входження тимчасово окупованих територій України до складу російської федерації, не пізніше 02.07.2022 (точної дати органом досудового розслідування на даний час не встановлено) з метою увійти в коло довіри представників окупаційної адміністрації для подальшого незаконного працевлаштування до органів виконавчої влади т.зв. «лнр», перебуваючи на території Луганської області (більш точне місце досудовим розслідуванням не встановлено), добровільно прийняв рішення сприяти окупаційній адміністрації з метою впровадження так званого «законодавства лнр» та виконання службових обов`язків, покладених на нього окупаційною владою.

З цією метою, ОСОБА_5 , не пізніше 02.07.2022 (точна дата досудовим розслідуванням не встановлена), будучи обізнаним про факт ведення російською федерацією агресивної війни проти України, невизнання вказаною державою поширення державного суверенітету України на тимчасово окупованій території України, у тому числі Луганської області, з метою встановлення та утвердження тимчасової окупації частини території України, підтримки рішень та дій держави-агресора, збройних формувань, окупаційної адміністрації держави-агресора, співпраці з державою-агресором, збройними формуваннями та окупаційною адміністрацією, впровадження так званого «законодавства лнр» та виконання службових обов`язків, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, які за наслідками їх реалізації спричинять шкоду суверенітету, територіальній цілісності та недоторканності України, перебуваючи на території Луганської області (більш точне місце досудовим розслідуванням не встановлено), погодився добровільно зайняти посаду т.зв. міністра зв`язку та масових комунікацій «лнр», тобто посаду пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_5 не пізніше 02.07.2022 (точної дати органом досудового розслідування на даний час не встановлено), перебуваючи у т.зв. «Министерстве связи и массовых коммуникаций Луганской Народной Республики» за адресою: Луганська обл., м. Луганськ, пл. Героїв Великої Вітчизняної Війни, буд. 3 а, діючи зі своїх особистих мотивів та бажанням, добровільно зайняв посаду міністра зв`язку та масових комунікацій у т.зв. «Министерство связи и массовых коммуникаций Луганской Народной Республики», пов`язану з впровадженням «законодавства лнр» та виконанням службових обов`язків, у незаконному органі виконавчої влади, створеному на тимчасово окупованій території Луганської області.

Так, ОСОБА_5 , перебуваючи на займаній посаді, усвідомлюючи протиправний характер своїх умисних дій, направлених на вчинення злочинів проти основ національної безпеки України та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, переслідуючи злочинні наміри та цілі, будучи наділеним організаційно-розпорядчими та адміністративно-розпорядчими функціями, маючи вплив на осіб, які перебувають під його прямим підпорядкуванням, здійснював загальну організацію роботи очолюваного ним незаконно створеного окупаційною владою органу виконавчої влади.

За таких обставин, ОСОБА_5 добровільно зайняв посаду міністра зв`язку та масових комунікацій у т.зв. «Министерстве связи и массовых коммуникаций Луганской Народной Республики» - незаконному органі виконавчої влади, створеному окупаційною адміністрацією російської федерації на тимчасово окупованій території Луганської області, з метою виконання рішень окупаційної адміністрації, спрямованих на встановлення та утвердження тимчасової окупації державою-агресором частини території України, шляхом впровадження так званого «законодавства лнр».

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинувачується у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 належним чином повідомлявся судом у встановленому законом порядку про час та місце розгляду даного кримінального провадження відносно нього, проте в судові засідання не з`являвся, про причини неявки суд не повідомляв.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12.03.2025 кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 111-1 КК України, визначено здійснювати шляхом спеціального судового провадження, відповідно до ст. 323 КПК України, у відсутність обвинуваченого (in absentia).

Розгляд кримінального провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia) відповідає загальним засадам кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених законом, та не суперечить прецедентній практиці Європейського суду з прав людини, згідно з рішенням якого від 24 травня 2007 року у справі «Да Лус Домингеш Ферейра проти Бельгії» судове засідання за відсутності підсудного не суперечить вимогам ст. 6 Конвенції, якщо останній зможе згодом домогтися нового судового рішення за його участю, в якому містилася б оцінка висунутих проти нього обвинувачень за фактичними і юридичними обставинами справи.

ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомленим про розгляд кримінального провадження відповідно до вимог ст. 323 КПК України, шляхом опублікування повістки про виклик на офіційному сайті Шевченківського районного суду м. Києва і в газеті «Урядовий кур`єр», у судові засідання не з`являвся, що не перешкоджає розгляду кримінального провадження при здійсненні спеціального судового провадження.

Кримінальне провадження здійснювалось з обов`язковою участю захисника.

Суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про обізнаність ОСОБА_5 про розпочате кримінальне провадження, від здійснення свого права постати перед українським судом за діяння, вчинені на території суверенної України. Ухилення обвинуваченого від правосуддя суд розцінює як реалізацію останнім його невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості. Вказані висновки ґрунтуються і на правовій позиції Європейського суду з прав людини (справа «Колоцца проти Італії» від 12 лютого 1985 року, «Шомоді проти Італії» від 18 травня 2004 року та ін.), за якою суд при розгляді справи в порядку спеціального судового провадження зобов`язаний обґрунтувати, чи були здійснені всі можливі, передбачені законом, заходи щодо дотримання прав обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя.

Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ч. 3 ст. 323 КПК України), суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченого як учасника кримінального провадження, яке відбувається за його відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченого була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст. 2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом. Ці особливості вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, відтак поріг вимогливості до доказування у даному випадку має бути підвищений.

Враховуючи, що у кримінальному провадженні здійснювалося спеціальне досудове розслідування та спеціальне судове провадження (in absentia), судом досліджено, чи були здійснені стороною обвинувачення всі можливі передбачені законом заходи щодо дотримання прав ОСОБА_5 як підозрюваного та обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя з урахуванням встановлених законом особливостей такого провадження, в результаті судом встановлено таке.

Відповідно до ст.ст. 84-85 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставини, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Суд, провівши розгляд в межах висунутого обвинувачення у відповідності до положень ч. 1 ст. 337 КПК України, дослідивши докази сторони обвинувачення, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, за встановлених судом обставин, яка підтверджується сукупністю зібраних доказів, досліджених та перевірених в судовому засіданні, а саме:

- ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12.12.2023 про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_5 у вчинені злочину, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України;

- протоколом огляду від 11.07.2023, в ході якого оглядався інтернет сайт «министерства связи и массовых коммуникаций луганской народной республики», який, зокрема містить посилання на збережений документ - наказ міністра связи и массовых коммуникаций луганской народной республики, від 21.10.2022 №349-ОД;

- протоколом огляду від 30.05.2023, в ході якого оглядалася веб-сторінка «министерства связи и массовых коммуникаций луганской народной республики», де в графі «структура», сторінці «руководители ведомства» зазначнно ОСОБА_6 «Министром связи и массовых коммуникаций луганской народной республики».;

- протоколом огляду від 01.06.2023, в ході якого оглядалася веб-сторінка «министерства связи и массовых коммуникаций луганской народной республики», на якій розміщено документ «указ главы луганской народной республики «о структуре исполнительных органов луганской народной республики» від 25.11.2014 №51/1/01/11/14, яким утворено структуру «виконавчої влади так зв. лнр, до якої увійшло «министерство связи и массовых коммуникаций луганской народной республики»;

- протоколом огляду від 01.06.2023, в ході якого оглядалася веб-сторінка «Глава Луганской народной республики», на якій за відповідним посиланням розміщений «Указ главы луганской народной республики» №454/01/08/16 від 13.08.2023 «О переименовании Министерства связи луганской народной республики и реогранизации Министерства информациогнной политики, печати и масовых комуникаций луганской народной республики» в «министерство связи и массовых коммуникаций луганской народной республики»;

- протоколом огляду від 01.06.2023, в ході якого оглядалася веб-сторінка «Глава Луганской народной республики. Документы». В ході огляду встановлено наявність посилання на «Указ главы луганской народной республики» від 28.12.2018 №УГ-918/18 «О структуре исполнительных органов государственной власти луганской народной республики», до якою включено, зокрема і «министерства связи и массовых коммуникаций луганской народной республики»;

- протоколом огляду від 02.06.2023, в ході якого оглядалася веб-сторінка «правительства луганской народной республики», на якій , за відповідним посиланням збережено «постановление правительства луганской народной республики» від17.09.2019 №590/19 «Об утверждении Положения о министерства связи и массовых коммуникаций луганской народной республики», яким вказане «міністерство» визнається виконавчим органом «государственной власти луганской народной республики», і його очолює «министр», на якого покладається ряд управлінських повноважень;

- протоколом огляду від 10.06.2023 в ході якого оглядалася інформація в мережі інтернет, через браузер «Гугл». Так в ході огляду, за результатами пошуку інформації «министерства связи и массовых коммуникаций луганской народной республики», виявлено посилання на телеграмканал «минкомсвяли лнр», в якому міститься публікація про призначення ОСОБА_5 на посаду міністра «связи и массовых коммуникаций луганской народной республики», а також міститься фотозображення особи. Така ж публікація з фотозображенням виявлена і на сайті «Комсомольська правда». При цьому в описі до публікації міститься наступний текст (російською мовою): «В начале июля 2022 года ОСОБА_7 был назначен новым министром связи и масовых коммуникаций луганской народной республики (лнр). Сответствующий указ подписал глава лнр ОСОБА_10. О том, что Еременко возглавил Минкомсвязи лнр, ведомство сообщило в своем Телеграмс-канале 2 июля 2022 года. В том же сообщении говорилось, что прежде ОСОБА_8 занимал должность заместителя министра связи и массовых комуникаций лнр". Така ж публікація виявлена в ході огляду і на сайті «Администрация города Луганска». Крім того, в ході огляду на сайті «лнр ньоз-ру» виявлено публікацію выд 23.09.2023 10.29: «Министр связи и массовых коммуникаций лнр ОСОБА_9 принял участие в брифинге информационного уентра по проведению референдума лнр, а також розмыщено фотозобораження особи. луганской народной республики»;

- протоколом огляду від 06.12.23, в ході якого оглядалася інформація в мережі інтернет, через браузер «Гугл». Так в ході огляду, за результатами пошуку інформації «министерства связи и массовых коммуникаций луганской народной республики», виявлено посилання на телеграмканал «минцифры лнр», в якому міститься публікація з наступною інформацією «В ходе проверки готовности отеления гу лнр "мфц"в Луганске министрсвязи и массовых коммуникаций лнр ОСОБА_7 осмотрел помещение и рабочие места, подготовленные для сотрудниковцентра. "Митистерство связи и масоовых комуникаций отвечает за организацию, подготовку и, в первую очередь, контроль за МФЦ. Если возникают какие-либо проблемы, то министерство включается в их решение. Это финансирование, обеспечение связьюи многое другое", - подчеркнул министр. Також публыкацыя мыстить отозображення особи;

В ході вищевказаних оглядів, слідчим здійснено збереження зображень публікацій і, зокрема фотознімків особи, які містилися в публікаціях.

Крім того, вина ОСОБА_5 підтверджується :

-протоколом тимчасового доступу від 11.09.2023, в ході якого, на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду мю Києва від 08.08.2023, в Державній міграційній службі України вилучено копію заяви ОСОБА_5 08.11.1980 про видачу паспорта громадянина України, а також оптичний диск, на якому міститься вказана заява та 2 фотознімки ОСОБА_5 ;

-протоколом тимчасового доступу від 30.08.2023, в ході якого, на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 08.08.2023, в АТ КБ «Приватбанк» вилучено оптичний диск з копіями документів., які подавалися ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 для відкриття рахунку ба банківській установі, а також фотознімком ОСОБА_5 ;

-висновком експерта №СЕ-19/112-23/9752-ФП від 11.10.2023, відповідно до якого на фотозображенні під назвою «Протокол огляду від 10.06.2023» на фотознімку та на фотозображенні під назвою «Фотозображення ОСОБА_5 4» (вилученого в АТ КБ «Приватбанк»), зображена одна і та ж сама особа». На фотозображенні під назвою «Протокол огляду від 10.07.2023» та на фотозображенні під назвою ОСОБА_5 4 (вилученого в АТ КБ «Приватбанк»)», зображена одна і та ж сама особа.

Прокурором також долучено у судовому засіданні процесуальні документи, складені під час проведення досудового розслідування, на підтвердження законності вчинення процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень, а саме дані щодо публікацій повісток з викликом до прокурора, а також повідомлення про підозру ОСОБА_5 на сайті Офісу Генерального прокурора та виданні «Урядовий кур`єр».

Крім того, судом досліджені матеріали справи, які підтверджують заходи, які були вжиті щодо повідомлення обвинуваченого про вчинення стосовно нього процесуальних дій та забезпечення останнього правами на захист, а саме: дані щодо публікації повісток про виклик ОСОБА_5 до суду та про прийняті судом рішення на сайтах Шевченківського районного суду, Офісу Генерального прокурора та виданні «Урядовий кур`єр».

Усі перераховані джерела інформації суд оцінює за правилами документа (ст. 99 КПК України), а відомості, що вони містять, визнає належними та допустимими. Враховуючи цілковиту узгодженість між собою вказаних доказів за змістом, їх єдність та взаємозв`язок за часом та характером подій, суд визнає наведені та проаналізовані вище документовані дані достовірними доказами обвинувачення.

Порушень процесуального закону щодо руху кримінального провадження, повноважень сторони обвинувачення на всіх стадіях процесу судом не виявлено.

Відповідно до ст. 94 КПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вважаючи достатньо забезпеченими у ході судового розгляду процесуальні права сторони захисту та сторони обвинувачення на надання ними доказів на підтвердження та спростування висунутого обвинувачення, суд виходить із принципів реалізації права особи на справедливий суд, яке закріплено в ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за яким винуватість особи у вчиненні злочину має бути доведена поза розумним сумнівом.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 поза розумним сумнівом у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, за обставин, встановлених судом.

На підставі викладеного, суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 5 ст. 111-1 КК України, тобто як добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та наділяють суд правом вибору щодо призначення покарання, завданням якого є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Враховуючи особу обвинуваченого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд призначає покарання в межах, встановлених санкцією ч. 5 ст. 111-1 КК України, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, у виді позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади .

При цьому, суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою та необхідною для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Санкцією ч. 5 ст. 111-1 КК України передбачено конфіскацію майна або без такої.

Вимогами ч. 2 ст. 59 КК України передбачено, що конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, того факту, що сторона обвинувачення наполягає на застосуванні конфіскації майна, суд вважає, що покарання у виді позбавленні волі з конфіскацією майна буде справедливим, необхідним й достатнім для виправлення та попередження вчинення ОСОБА_5 нових злочинів та відповідатиме вимогам ст. 65 КК України, оскільки останній вчинив кримінальне правопорушення проти основ національної безпеки України.

Речові докази у справі відсутні.

Процесуальні витрати покладаються на ОСОБА_5 .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373-376, 395 КПК, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, призначити йому покарання у вигляді 9 (дев`яти) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування України на строк 12 (дванадцять) років, з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.

Початок строку відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_5 обчислювати з дати його затримання.

До набрання вироком законної сили, запобіжний захід, обраний ОСОБА_5 у порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, у вигляді тримання під вартою, залишити без змін.

Витрати на проведення експертизи (висновок 3№СЕ-19/112-23/9752-ФП від 11.10.2023 в сумі 3 824 (три тисячі вісімсот двадцять чотири) грн 00 коп. стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави з відповідним призначенням платежу.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На даний вирок може бути подана апеляція до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо апеляційну скаргу подано обвинуваченим, щодо якого судом ухвалено вирок за результатами спеціального судового провадження, суд поновлює строк за умови надання обвинуваченим підтвердження наявності причин, передбачених ст. 138 КПК України, та надсилає апеляційну скаргу разом із матеріалами кримінального провадження до суду апеляційної інстанції.

Копію вироку, яка підлягає врученню обвинуваченому, вручити захиснику, а інформацію про вирок опублікувати в газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному вебсайті суду відповідно до вимог ст. 323 КПК України.

Суддя ОСОБА_1