МЕТАЛУРГІЙНИЙ РАЙОННИЙ СУД
У Х В А Л А

іменем України

Справа № 210/6910/25

Провадження № 1-в/210/814/25

03 листопада 2025 року

Металургійний районний суд міста Кривого Рогу у складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривий Ріг, подання начальника Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)» ОСОБА_4 , про приведення покарання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до чинного законодавства, -

В С Т А Н О В И В:

21 жовтня 2025 року начальник Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)» ОСОБА_4 звернувся до суду з поданням про приведення покарання засудженому ОСОБА_5 , у відповідність до чинного законодавства.

Представник Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)» в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду заяви. Поза межами судового засідання від представника Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)» надійшла заява, в якій останній просив суд проводити розгляд справи без його участі.

Засуджений ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, подав суду заяву в якій просить розглянути справу без його участі.

Прокурор щодо задоволення подання начальника Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)» ОСОБА_4 про приведення покарання засудженому ОСОБА_5 не заперечував.

Дослідивши матеріали подання, особової справи, суд приходить до такого висновку.

Згідно із ч.1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Пунктом 1 частини 2 статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Частинами 2 і 3 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів особової справи та встановлено під час судового розгляду, вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 лютого 2022 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням і визначити йому іспитовий строк 01 (один) рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки згідно зі ст.76 КК України.

Згідно з п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України покладено на ОСОБА_5 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти орган пробації про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Згідно зазначеного вироку встановлено, що 02.06.2021 року ОСОБА_5 спричинив потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 2000грн., його дії кваліфіковано за ч.1 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 лютого 2022 року ОСОБА_5 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.309 КК України, і призначено йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 05 січня 2022 року покарання у виді 01 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши обвинуваченому іспитовий строк 01 (один) рік. На підставі п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України покладено на ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 червня 2023 року ОСОБА_5 визнано винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.4 ст.185, ч.4 ст.185 КК України, та призначено покарання за ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, у виді 05 років позбавлення волі; за ч.4 ст.185 КК України - у виді 05 років 01 місяця позбавлення волі. Призначено ОСОБА_5 покарання згідно із ч.1 ст.70 КК України за сукупністю вищевказаних злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 05 років 01 місяця позбавлення волі. Згідно із ч.1 ст.71 КК України, з урахуванням вимог ст.72 КК України, остаточно призначено ОСОБА_5 покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14.02.2022 року за ч.1 ст.185 КК України і вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14.02.2022 року за ч.1 ст.309 КК України у виді 05 років 02 місяців позбавлення волі.

Згідно зазначеного вироку встановлено, що 31.07.2022 року ОСОБА_5 спричинив потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 349,80грн., його дії кваліфіковано за ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України та 22.08.2022 року спричинив потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 3834грн., його дії кваліфіковані за ч.4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), чинена повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення, в умовах воєнного стану.

Таким чином, встановлено, що засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання у Державній установі «Криворізька виправна колонія (№80)» за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 червня 2023 року.

На час, до якого відносяться інкриміновані обвинуваченому ОСОБА_5 діяння, положення ч.1 ст.51 КУпАП діяли в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за викрадення чужого майна» №1449-VI від 04.06.2009 року (далі - Закон України №1449-VI від 04.06.2009 року), згідно з якими було встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Викрадення чужого майна вважалося дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (ч.3 ст.51 КУпАП в редакції Закону України №1449-VI від 04.06.2009 року).

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Положеннями ст.185 КК України встановлено кримінальну відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжку) та ст.190 КК України встановлено кримінальну відповідальність за заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

У нормах КК України не встановлено розміру вартості майна, що є предметом крадіжки.

Таким чином, відповідно до ч.3 ст.51 КУпАП в редакції Закону України №1449-VI від 04.06.2009 року, у 2021, 2022 роках на час, до якого відносяться інкриміновані ОСОБА_5 діяння крадіжка чужого майна вважалася дрібною, якщо вартість такого майна на момент здійснення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тобто 227грн. 00коп. у 2021 році, 248грн. 10коп. у 2022 році. Якщо вартість викраденого майна перевищувала вказані суми, то наставала кримінальна відповідальність.

З 09.08.2024 року набув чинності Закон України №3886-IX від 18.07.2024 року, яким статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції. Зокрема, встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Відповідно до ч.2 ст.51 КУпАП в редакції Закону України №3886-IX від 18.07.2024 року, чинній з 09.08.2024 року, встановлено адміністративну відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння (ч.2 ст.4 КК України).

Згідно із ч.6 ст.3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Частиною 1 статті 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Таким чином, має місце часткова декриміналізація, а саме діянь, які полягають у крадіжці майна, вартістю до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи зазначені зміни до законодавства, а також положення наведеної вище ч.2 ст.4 КК України та ч.1 ст.5 КК України, викрадення чужого майна вартістю до 227,00грн. у 2021 році, 248грн. 10коп. у 2022 році на час, до якого відносять інкриміновані ОСОБА_5 діяння, кваліфікувалися б за ч.1 ст.51 КУпАП, як дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, а таємне заволодіння чужим майном шляхом обману чи викрадення майна шляхом крадіжки, вартістю понад 2270,00грн. 2021 році, 2481,00грн. у 2022році - за ч.1 ст.185 КК України (крадіжка), а за наявністю кваліфікуючих ознак - за відповідною частиною статті 185 КК України.

Відповідно до вироку Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 лютого 2022 року, 02.06.2021 року ОСОБА_5 спричинив потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 2000грн., що не перевищує поріг настання кримінальної відповідальності за крадіжку на час вчинення відповідного злочину, тому наявні підстави стверджувати про внесення змін, які б усували караність діяння ОСОБА_5 за вчинення зазначеного кримінального правопорушення, а саме у зв`язку із декриміналізацією вчинених ним діянь.

Відповідно до вироку Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 червня 2023 року, що 31.07.2022 року ОСОБА_5 спричинив потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 349,80грн. та його дії кваліфіковано за ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, що не перевищує поріг настання кримінальної відповідальності за крадіжку на час вчинення відповідного злочину, тому наявні підстави стверджувати про внесення змін, які б усували караність діяння ОСОБА_5 за вчинення зазначеного кримінального правопорушення, а саме у зв`язку із декриміналізацією вчинених ним діянь

Проте, відповідно до вироку Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 червня 2023 року, 22.08.2022 року спричинив потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 3834грн., його дії кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України, що перевищує поріг настання кримінальної відповідальності за крадіжку на час вчинення відповідного злочину, тому відсутні підстави для звільнення від відбування покарання за вказаним вироком відповідно до вимог ч.2 ст.74 КК України.

Відповідно до вироку Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 лютого 2022 року, ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.309 КК України, проте ст.309 КК України не підпадає під декриміналізації відповідно до вимог Закону України № 3886-IX від 18.07.2024 року.

Керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Подання начальника державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)» ОСОБА_4 про приведення покарання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до чинного законодавства, - задовольнити.

На підставі ч.2 ст.74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного йому вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 лютого 2022року, справа №333/4455/21, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 червня 2023 року, справа №333/6068/22, привести у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18 липня 2024 року.

Вважати засудженим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до покарання призначеного йому за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 червня 2023 року, справа №333/6068/22, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України за епізодами від 22.08.2022 року, у вигляді позбавлення волі строком на 05 років 01 місяць.

Згідно із ч.1 ст.71 КК України, з урахуванням вимог ст.72 КК України, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14.02.2022 року за ч.1 ст.309 КК України у виді 05 років 02 місяців позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1