Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 695/4229/25
номер провадження 1-кс/695/1210/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2025 рокум. Золотоноша

Слідчий суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001062 від 19.09.2025 стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лукашівка, Золотоніського району Черкаської області, українця, громадянина України, проходить військову службу за мобілізацією на посаді стрільця стрільця-снайпера 2 механізованого взводу 1 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», освіта професійно-технічна, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 345, ч. 5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області із клопотанням, погодженим прокурором Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001062 від 19.09.2025 стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 345, ч. 5 ст. 407 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що слідчим відділом Золотоніського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області за процесуального керівництва Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону проводиться досудове розслідування у кримінальному № 0001062 від 19.09.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 345 та ч. 5 ст. 407 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 , відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у разі прийняття рішення щодо необхідності введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях Президент України видає указ про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях і негайно звертається до Верховної Ради України щодо його затвердження та подає одночасно відповідний проект закону.

У такий спосіб, з моменту видання Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», на території України з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 почав діяти воєнний стан, строком на 30 діб.

У подальшому, воєнний стан на території України продовжувався, відповідно до Указів Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023, № 254/2023 від 01.05.2023 та № 451/2023 від 26.07.2023, № 254/2023 від 01.05.2023, № 451/2023 від 26.07.2023, № 734/2023 від 06.11.2023, № 49/2024 від 05.02.2024, № 271/2024 від 06.05.2024, № 469/2024 від 23.07.2024, № 740/2024 від 28.10.2024, №27/2025 від 14.01.2025, №235/2025 від 15.04.2025, № 478/2025 від 14.07.2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затверджених відповідними Законами України, тобто воєнний стан розпочався та діє на всій території України по цей час.

17.03.2023 ІНФОРМАЦІЯ_2 , з урахуванням стану здоров`я та інших даних, а також відсутності визначених ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» підстав для відстрочки або звільнення від призову на військову службу, здійснено призов ОСОБА_5 , на військову службу за призовом під час мобілізації та направлено для її проходження до військової частини НОМЕР_2 .

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-XII від 25.03.1992 ОСОБА_5 , з 17.03.2023 набув статусу військовослужбовця, у зв`язку з чим повинен, окрім іншого, керуватися вимогами ст.ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 548-XIV від 24.03.1999, та ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до наказу в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_2 ) №? 427-OС від 20.05.2024 солдата ОСОБА_5 призначено на посаду інструктора-начальника четвертої навчальної групи першого відділення перепідготовки та підвищення кваліфікації особового складу відділу перепідготовки та підвищення кваліфікації особового складу центру перепідготовки та підвищення кваліфікації особового складу вказаної військової частини.

У подальшому 09.05.2025 згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 208 ОСОБА_7 був призначений на посаду стрільця-снайпера 2 механізованого взводу 1 механізованої роти НОМЕР_3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у зв`язку з поновленням на військовій службі на підставі рішення Соснівського районного суду м. Черкаси №712/5571/25 від 01.05.2025, згідно якого ОСОБА_5 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, на підставі ч.5 ст.401 КК України.

Незважаючи на це, 09.08.2025, близько 19 год 00 хв, ОСОБА_5 , проходячи військову службу за мобілізацією у військовому звані «солдат» діючи з прямим умислом, з мотивів тимчасово не виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово ухилитися від її проходження, самовільно, без дозволу командування, в умовах воєнного стану, залишив тимчасове місце розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 , який дислокувався за адресою: АДРЕСА_3 та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів до повернення у військову частину за наявності реальної можливості до цього, поки 19.09.2025 о 22 год 45 хв, за адресою: АДРЕСА_1 , був затриманий працівниками слідчо-оперативної групи Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області, в порядку ст. 208 КПК України, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, тобто у самовільному залишенні місця служби військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану.

Він же, 19.09.2025 близько 20 години 25 хвилин, перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 , умисно заподіяв працівнику правоохоронного органу легкі тілесні ушкодження, у зв`язку з, виконанням цим працівником службових обов`язків, за наступних обставин.

Згідно ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію», національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про Національну поліцію», завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності; надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Згідно ст. 17 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу в поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції. Поліцейський має службове посвідчення та спеціальний жетон. Зразки та порядок видання службових посвідчень та спеціальних жетонів затверджуються Міністерством внутрішніх справ України.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

Відповідно до наказу начальника ГУНП в Черкаській області № 297 о/с від 15.08.2024, лейтенант поліції ОСОБА_8 призначений на посаду спеціаліста-криміналіста сектору криміналістичного забезпечення слідчого відділу Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області.

Згідно графіку нарядів Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області, 19.09.2025 спеціаліст-криміналіст сектору криміналістичного забезпечення слідчого відділу Золотоніського РВП в Черкаській області лейтенант поліції ОСОБА_8 заступив на добове чергування з табельною вогнепальною зброєю, спеціальними засобами, у форменому одязі в складі слідчо-оперативної групи по м. Золотоноша та Золотоніському району.

Так, 19.09.2025, близько 21 години 30 хвилин, спеціаліст-криміналіст сектору криміналістичного забезпечення слідчого відділу Золотоніського РВП в Черкаській області лейтенант поліції ОСОБА_8 , здійснюючи свої службові обов`язки в складі слідчо-оперативної групи та перебуваючи у форменому одязі на службовому автомобілі марки прибув на відпрацювання виклику на лінію «102» з повідомленням про крадіжку від ОСОБА_5 за адресою: Черкаська область, Золотоніський район, с. Богуславець, вул. Жовтнева, 8А

Поки працівники поліції встановлювали обставини ймовірної крадіжки, ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що перед ним знаходиться працівник правоохоронного органу, поводився агресивно, висловлювався нецензурно, не реагував на законні вимоги припинити протиправні дії.

Під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_5 поводився агресивно, висловлювався нецензурною лайкою, не реагував на законні вимоги припинити протиправні дії, після чого раптово умисно штовхнув лейтенанта поліції ОСОБА_8 , внаслідок чого останній втратив рівновагу та впав на ліжко, що знаходилося у кімнаті.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 наблизився впритул до потерпілого, лігши зверху на нього, наніс два удари своєю головою по голові поліцейського ОСОБА_8 , в свою чергу поліцейський намагаючись припинити протиправні дії ОСОБА_5 , діючи у межах повноважень та у спосіб, передбачені законом, на підставі ст. 45 Закону України Про Національну поліцію застосував спеціальні засоби кайданків, з метою затримання особи, яка чинить опір працівникові поліції і становить небезпеку для оточуючих.

ОСОБА_5 , діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, на грунті виниклих неприязних відносин, маючи умисел спрямований на протиправне заподіяння тілесних ушкоджень, працівникові поліції ОСОБА_8 під час виконанням ним службових обов`язків, ОСОБА_5 , останній нахилився до вуха поліцейського ОСОБА_8 та відкусив частину вушної раковини правого вуха, внаслідок чого потерпілий отримав тілесні ушкодження у вигляді: синців та садна голови, рана правої вушної раковини, які згідно з висновком судово-медичної експертизи №05-8-01//415 від 20.09.2025, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

30.10.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у нез`явленні військовослужбовцем вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні даних кримінальних правопорушень підтверджуються зібраними доказами.

Вказані матеріали свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.345 КК України та ч. 5 ст. 407 КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років.

Згідно ст. 12 КК України злочин за ч.5 ст.407 КК України відноситься до тяжких злочинів.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовуються тим, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи те, що він підозрюється у скоєнні не тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді обмеження волі на строк до трьох років, або позбавлення волі на той самий строк, матиме реальну можливість переховуватися від органу досудового розслідування, суду та/або змінити місце проживання. Невідворотність покарання за скоєний злочин вже саме по собі є підставою та мотивом для підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування та суду та усвідомлюючи свою вину та невідворотність покарання за вчинення інкримінованого йому злочину, санкція якого передбачає безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років (тяжкий злочин), може ухилятись від органів досудового розслідування та суду з огляду на те, він не бажає виконувати конституційний обов`язок із захисту Вітчизни та демонструє негативний приклад для всіх військовослужбовців своєї військової частини.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що підозрюваний, перебуваючи на свободі може незаконно впливати на свідків

у кримінальному провадженні, зокрема військовослужбовців своєї військової частини, які надали викривальні покази щодо вчиненого ним злочину, шляхом підбурювання, вмовляння, залякування, підкупу з метою примушування їх до надання завідомо неправдивих показів або відмови від їх надання, що негативно вплине на хід досудового розслідування та судового розгляду.

Ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України іншим чином перешкодити кримінальному провадженню, може виразитися у створенні підозрюваним штучних доказів та підбурюванні осіб, зокрема, з числа військовослужбовців своєї військової частини, які не були свідками кримінального правопорушення, до надання завідомо неправдивих свідчень на підтвердження висунутих ним захисних версій.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що підозрюваний є військовослужбовцем, призваним за мобілізацією, тому у разі не застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, тобто в подальшому самовільно залишати військову частину з метою ухилення від військової служби, а також може бути передислокований разом з частиною до іншого місця служби з урахуванням воєнного стану в країні, що унеможливіть виконання ним покладених на нього обов`язків у кримінальному провадженні та порушить принципи визначені ст. 2 КПК України та розумні строки досудового розслідування.

Оцінюючи особу підозрюваного, з врахуванням статті ст. 178 КПК України, орган досудового розслідування приходить до висновку, що характер та обставини вчиненого ОСОБА_5 правопорушення характеризують його як особу, що не має достатніх моральних цінностей, схильну до вчинення кримінальних правопорушень.

Так, при визначенні запобіжного заходу ОСОБА_5 слід врахувати обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме: нехтування конституційним обов`язком кожного громадянина із захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, Статутами ЗСУ, іншими нормативно-правовими актами, що регламентують порядок проходження військової служби через особисту недисциплінованість.

Водночас ОСОБА_5 порушив Військову Присягу, не усвідомлює свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, діяв в порушення Дисциплінарного статуту ЗСУ, внаслідок чого, можна зробити висновок, що дії ОСОБА_9 , в умовах правового режиму воєнного стану мають надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки.

Відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Таким чином, оцінивши сукупність усіх обставин у кримінальному провадженні, а саме вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та тяжкість покарання, а саме, що за ч. 5 ст. 407 КК України передбачене безальтернативне покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 10 років, сторона обвинувачення приходить до висновку, що застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою без права внесення застави буде достатнім для запобігання вищевказаним ризикам у даному випадку, оскільки лише такий запобіжний захід буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Згідно із ч. 6 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

У зв`язку з викладеним, слідчий за погодженням з прокурором звернулася до слідчого судді з зазначеним клопотанням.

У судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання, просили у зв`язку з пред`явленням ОСОБА_5 нової підозри за ч.2 ст.345, ч.5 чт.407 КК України змінити обраний раніше запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та застосувати шодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 20 листопада 2025 року.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 заперечував проти задоволення зазначеного клопотання, вказав, що бажає продовжувати військову службу.

У судовому засіданні захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 просив відмовити у задоволенні зазначеного клопотання, оскільки ОСОБА_5 має позитивні характеристики та бажає продовжити військову службу.

Вислухавши слідчого, прокурора, захисника, підозрюваного, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт;5) тримання під вартою. Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Метою застосування запобіжних заходів відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам:1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані стороною кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею встановлено, що СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області було розпочато досудове розслідування по кримінальному провадженню, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001062 від 19.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України.

20 вересня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Ухвалою слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 22.09.2025 підозрюваному ОСОБА_10 обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який полягає у забороні підозрюваному цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , в межах строку досудового розслідування, тобто до 20 листопада 2025 року. Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України зобов`язано підозрюваного ОСОБА_5 у строк до 20 листопада 2025 року: прибувати до слідчого Золотоніського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області, органів прокуратури та суду за першою вимогою; цілодобово перебувати за місцем проживання, а саме: АДРЕСА_1 ; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; постійно носити засіб електронного контролю.

Ухвалою слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 16.10.2025 підозрюваному ОСОБА_10 змінено спосіб виконання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту шляхом зміни місця відбування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

30.09.2025 внесені відомості до ЄРДР за № 0017334 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України відносно ОСОБА_5 .

Постановою прокурора Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури від 28.10.2025 матеріали досудових розслідувань кримінальних проваджень № 0001062 від 19.09.2025 та № 0017334 від 30.09.2025 об`єднані в одне кримінальне провадження під загальним № 0001062 від 19.09.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 345, ч. 5 ст. 407 КК України.

30.10.2025 ОСОБА_5 повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407 та ч.2 ст.345 КК України.

У судовому засіданні встановлено, що підозра ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.345, ч.5 ст.407 КК України обгрунтовується наявними матеріалами кримінального провадження, а саме: матеріалами службового розслідування військової частини НОМЕР_1 ; протоколами допиту свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 20.09.2025; протоколом огляду предмету від 20.09.2025; протоколом огляду місця події від 20.09.2025 за адресою: АДРЕСА_1 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 20.09.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 20.09.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 20.09.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 20.09.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 20.09.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_18 від 20.09.2025; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 20.09.2025; протоколом перегляду відеозапису від 20.09.2025; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 20.09.2025.

На даній стадії процесу слідчий суддя позбавлений можливості аналізувати матеріали кримінального провадження та добуті органом досудового розслідування докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Зв`язок підозрюваного ОСОБА_5 із вчиненими кримінальними правопорушеннями підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дає підстави вважати, що підозра ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 345 та ч.5 ст.407 КК України є обгрунтованою.

Санкція ч. 5 ст. 407 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, тому згідно ст. 12 КК України даний злочин відноситься до тяжких злочинів.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно п. 4 ч. 2. ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до певної категорії осіб, серед яких і раніше не судима особа, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При вирішенні питання доцільності обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_5 суд виходить з необхідності уникнення ризику, визначеного п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливості ОСОБА_5 переховуватися від суду, про наявність якого, відповідно до ч.1 ст.178 КПК України, свідчать такі обставини, як вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, що є суттєвими елементами при оцінюванні наведеного ризику.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

На підставі викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, зокрема, його вік та стан здоров`я, інші дані про особу ОСОБА_5 , слідчий суддя приходить до висновку про доведеність існування ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне, в матеріалах справи відсутні.

Слідчий суддя також приходить до висновку про доведеність існування ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки існує об`єктивний ризик того, що ОСОБА_5 шляхом вмовлянь або погроз може вплинути на потерпілого та свідків, з метою зміни показань або змусити їх надавати неправдиві показання у кримінальному провадженні, для уникнення ним кримінальної відповідальності. Вказаний ризик обґрунтовується тим, що станом на теперішній час допитаний потерпілий та свідки надали показання, якими підтверджується вина ОСОБА_5 . З метою уникнення відповідальності останній може незаконно впливати на них з метою надання неправдивих показань слідству та суду.

Разом з цим, відповідно до ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. З вказаного випливає, що надані свідками, потерпілими під час досудового розслідування показання повинні бути надані останніми також і суду, а зважаючи, що такі докази як показання свідків, потерпілих мають значну вагу за даним провадженням, з метою уникнення кримінальної відповідальності підозрюваний як особисто, так і через інших осіб може вплинути на свідків, потерпілу з метою змусити відмовитись від дачі показань або змінити їх при надані суду під час розгляду справи по суті.

У зв`язку з викладеним, ОСОБА_5 може впливати на потерпілого та свідків з метою змусити їх змінити показання, відмовитися давати показання та співпрацювати з слідством для уникнення ним кримінальної відповідальності.

Натомість, існування інших ризиків, а саме: ризику вчинення іншого кримінального правопорушення чи перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином слідчим та прокурором у судовому засіданні не доведено, будь-яких доказів на підтвердження наявності зазначених ризиків не надано, а тому їх існування ґрунтується на припущеннях.

Варто зауважити, що метою запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст.177 КПК України і встановлених в судовому засіданні, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність.

При цьому слід зазначити, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати слідству, судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Застосування до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не може бути достатнім для запобігання існуючим зазначеним ризикам та забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України, слідчий суддя також враховує вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, тяжкість покарання у разі визнання його винуватим у інкримінованих кримінальних правопорушеннях, його вік та стан здоров`я, що слідчому судді не надано відомостей про стан здоров`я ОСОБА_5 , який унеможливлював тримання під вартою в умовах слідчого ізолятора та неможливості надання йому кваліфікованої медичної допомоги.

Суд також враховує доводи сторони захисту, викладені на користь підозрюваного ОСОБА_5 , але вважає, що у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпеченні запобіганню процесуальних ризиків, а тому підстав для застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя не вбачає.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого про зміну запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001062 від 19.09.2025 стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 345, ч. 5 ст. 407 КК України підлягає задоволенню, та стосовно підозрюваного ОСОБА_5 слід застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою з 04.11.2025 року по 20.11.2025 року включно, в межах строку досудового розслідування, оскільки більш м`які запобіжні заходи будуть недостатніми для запобігання доведеним під час судового розгляду ризикам та не забезпечать належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч.4 цієї статті.

Згідно ст.183 ч.4 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України, у зв`язку з чим, слідчий суддя вважає за необхідне не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст.176,177,178, 183,193-194,196, 197, 205, 309, 369-372, 376, 392, 395 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001062 від 19.09.2025 стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 345, ч. 5 ст. 407 КК України задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою з 04.11.2025 року по 20.11.2025 року включно, в межах строку досудового розслідування.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 5 днів.

Повний текст ухвали оголошено 06 листопада 2025 року о 15 годині 30 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_1