Справа №761/6133/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Про призначення судового розгляду

(повний текст)

18 грудня 2025 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

потерпілого ОСОБА_13

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369, ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 14 п. п. 8, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, а також ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369, ч. 2 ст. 309 КК України, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001553 від 20.09.2023

питання щодо можливості призначення судового розгляду, клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу та клопотання захисника про повернення обвинувального акта, -

ВСТАНОВИВ:

В підготовчому судовому засіданні прокурор вважає за можливе призначити провадження до судового розгляду. Захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , а також обвинувачені проти думки прокурора заперечили, вказали на неможливість призначення обвинувального акту до судового розгляду.

Так, захисник ОСОБА_7 заявила клопотання про повернення обвинувального акта, вказавши, що під час досудового розслідування сторона захисту не змогла належним чином ознайомитися із матеріалами кримінального провадження. Захисник вказала, що обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення, кваліфікація діянь обвинувачених, що зазначені в обвинувальному акті є помилковою, не встановлена об`єктивна сторона кримінального правопорушення, не визначені ролі співучасників. Крім того, на її думку під час досудового розслідування була порушена підслідність кримінального провадження. Інші захисника та обвинувачені клопотання підтримали, просили задовольнити.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечував, вказавши, що зазначені обставини, на які посилається в своєму клопотанні захисник мають бути встановлені під час судового розгляду по суті та на стадії підготовчого судового засідання перевірені бути не можуть. Виходячи із зазначеного, прокурор просив в задоволенні клопотання відмовити.

Потерпілий прокурора підтримав.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали обвинувального акту, суд вважає за можливе призначити провадження до судового розгляду.

Обвинувальний акт в цілому складений у відповідності з вимогами Кримінального процесуального кодексу України. Так, обвинувальний акт містить всі необхідні дані, передбачені ч. 2 ст. 291 Кримінального процесуального кодексу України, а вимоги процесуального закону при його складенні дотримані.

Фактичні обставини інкримінованого правопорушення, в тому числі і правова кваліфікація кваліфікація діянь обвинувачених, наявність складу злочину (в т.ч. і об`єктивної сторони кримінального правопорушення), ролі співучасників та дотримання правил підслідності будуть перевірятися в ході судового розгляду, а тому будь-які спірні моменти, за їх наявності, можуть бути усунуті в ході судового розгляду та в цілому не перешкоджають винесенню законного та обґрунтованого рішення.

Питання правильності кваліфікації інкримінованого обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність складу злочину (в т.ч. і об`єктивної сторони кримінального правопорушення), ролі співучасників та дотримання правил підслідності мають з`ясовуватися під час судового розгляду на підставі наданих сторонами належних та допустимих доказів, а тому суд позбавлений можливості оцінити правильність кваліфікації під час підготовчого судового засідання.

Таким чином підстави для повернення обвинувального акту прокурору відсутні. Підстав для закриття провадження суд також не вбачає.

Кримінальне провадження підсудне Солом`янському районному суду м. Києва.

Зазначене судове засідання з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч.2 ст.27 КПК України, відсутні.

Коло осіб, які беруть участь, у судовому розгляді є наступним: прокурор, потерпілий, обвинувачені, захисники.

Під час підготовчого засідання прокурор подав суду клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 , мотивуючи це тим, що ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 обвинувачуються в тому, що вчинили пропозицію, обіцянку надати та надання службовій особі, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди за вчинення службовою особою, яка займає відповідальне становище, в інтересах того, хто пропонує, обіцяє та надає таку вигоду, та в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища, вчинених за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, ОСОБА_9 обвинувачується у тому, що своїми умисними діями вчинив організацію готування до вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині у зв`язку з виконанням цією особою громадського обов`язку, вчиненого на замовлення, за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, ОСОБА_12 обвинувачується у тому, що вчинив незаконне придбання та зберігання психотропної речовини у великих розмірах без мети збуту.

Клопотання прокурора мотивовано тим, що обвинувачений ОСОБА_9 притягується до кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину, що за своїм змістом становить підвищену суспільну небезпеку. На переконання прокурора, у даному кримінальному провадженні наявні ризики, передбачені пунктами 1, 3, 4 та 5 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, а саме: обвинувачений може ухилятися від суду, чинити незаконний вплив на свідків, потерпілого чи інших учасників процесу, перешкоджати кримінальному провадженню в інший спосіб, а також може учинити інше кримінальне правопорушення.

Потерпілий думку прокурора підтримав, вказав, що ризики зазначені прокурором дійсно існують, крім того він реально боїться за своє життя. Отже просив запобіжний захід не змінювати, розмір застави не зменшувати.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 Кримінального процесуального кодексу України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

Обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_6 не погодилися з аргументами сторони обвинувачення. Захисник зазначив, що, за позицією сторони захисту, ініціювання цього кримінального переслідування пов`язане з діями адвоката ОСОБА_14 , які захист розцінює як провокаційні. Також, зі слів захисту, потерпілий повідомив органу досудового розслідування відомості, котрі не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами, вступають у суперечність із фактичними обставинами провадження та не узгоджуються з матеріалами справи. Окремо наголошено, що обвинувачений, на переконання сторони захисту, не передавав будь-кому грошових коштів, у тому числі суми в один мільйон доларів США, про яку зазначено у матеріалах досудового розслідування.

На час судового розгляду щодо ОСОБА_9 визначено заставу у розмірі, який він, за твердженням сторони захисту, не має реальної можливості сплатити з огляду на очевидну непомірність такого розміру. Захисник стверджував, що ризики, на які посилається прокурор, фактично відсутні, а сам обвинувачений має суттєві проблеми зі здоров`ям, нещодавно переніс оперативне втручання та потребує подальшого лікування. У зв`язку з викладеним захисник подав до суду клопотання про зміну запобіжного заходу, в якому просив змінити ОСОБА_9 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, або визначити розмір застави в межах, передбачених п. 3 ч. 5 ст. 182 Кримінального процесуального кодексу України.

Обвинувачений ОСОБА_9 клопотання захисника підтримав і повідомив, що стан його здоров`я, на його думку, є таким, що подальше тримання під вартою може створювати пряму загрозу його життю та здоров`ю, у зв`язку з чим просив застосувати більш м`який запобіжний захід або, принаймні, зменшити суму застави. Додатково ОСОБА_9 вказав, що пред`явлені йому обвинувачення вважає безпідставними, кримінальне провадження оцінює як сфальсифіковане, а також послався на незадовільний стан здоров`я та наявність низки захворювань, які, за його твердженням, є несумісними з умовами перебування у слідчому ізоляторі.

Вислухавши пояснення учасників судового провадження, оцінивши наведені сторонами доводи та дослідивши матеріали справи, суд виходить з того, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_9 , за своєю правовою природою відносяться до тяжких та особливо тяжких. Водночас запобіжний захід у вигляді тримання під вартою за приписами кримінального процесуального закону є виключним заходом процесуального примусу, застосування якого допускається лише за наявності передбачених законом підстав та за умови неможливості запобігти ризикам шляхом застосування більш м`яких заходів.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2025 року дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_15 було продовжено до 18 грудня 2025 р. року включно.

Розглядаючи подане клопотання, суд дійшов висновку, що ризики, передбачені пунктами 1, 3 та 5 частини першої статті 177 КПК України, на цей час не втратили актуальності та продовжують існувати.

Зокрема, ризик, передбачений п.1, ч.1, ст. 177 КПК України, а саме можливість переховування від суду, суд пов`язує з характером і ступенем тяжкості інкримінованих діянь, а також із реальною перспективою призначення покарання у виді позбавлення волі у разі визнання винуватості, що об`єктивно здатне сформувати спонукання до уникнення кримінальної відповідальності шляхом втечі. Водночас суд ураховує підхід Європейського суду з прав людини, згідно з яким суворість можливого покарання є вагомим чинником при оцінці ризику ухилення від правосуддя, однак не може розцінюватися як єдина і самодостатня підстава для тримання під вартою.

Ризик, визначений п.3, ч.1, ст. 177 КПК України, а саме ризик незаконного впливу на свідків, потерпілих чи інших учасників кримінального провадження, суд визнає обґрунтованим з огляду на те, що, виходячи зі змісту пред`явленого обвинувачення, обвинувачені діяли у змові з невстановленими особами, матеріали щодо яких виділено в окреме провадження. За відсутності належних обмежень обвинувачений потенційно матиме можливість узгоджувати з такими особами свою поведінку та дії з метою перешкоджання кримінальному провадженню, зокрема шляхом підкупу або іншого впливу на свідків, що створює загрозу повноті та об`єктивності судового розгляду.

Ризик, передбачений п.5, ч.1, ст. 177 КПК України, а саме ймовірність вчинення іншого кримінального правопорушення, суд оцінює з урахуванням характеру інкримінованих діянь, пов`язаних із наданням неправомірної вигоди службовій особі. За таких обставин наявні обґрунтовані побоювання, що у разі перебування на волі обвинувачений може намагатися впливати на хід кримінального провадження шляхом пропонування неправомірних вигод або іншими протиправними способами. Крім того, сторона обвинувачення посилається на матеріали справи, які, за її твердженням, свідчать, що ОСОБА_9 , перебуваючи у слідчому ізоляторі, планував убивство потерпілого, що суд ураховує як обставину, яка, за оцінкою сторони обвинувачення, підсилює ризики та потребує підвищеного рівня процесуальних гарантій безпеки учасників провадження.

Суд бере до уваги, що Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував: позбавлення свободи до ухвалення вироку може бути виправданим виключно за наявності реальної суспільної необхідності, яка переважає над правом особи на свободу, а національний суд зобов`язаний перевіряти можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, здатних належним чином нейтралізувати відповідні ризики.

Оцінюючи пропозицію сторони захисту щодо застосування домашнього арешту, у тому числі цілодобового, суд виходить з того, що такий запобіжний захід не забезпечить усунення наведених ризиків у цій справі. Навіть за умов домашнього арешту обвинувачений може зберігати можливість комунікації з іншими учасниками провадження, у тому числі з тими, щодо кого матеріали виділено в окреме провадження, а також чинити вплив на свідків чи експертів, що потенційно здатне перешкодити належному здійсненню правосуддя. Так само покладення лише процесуальних обов`язків або застосування особистої поруки, з огляду на тяжкість інкримінованих діянь та характер ризиків, не є співмірними та не забезпечать необхідного рівня ізоляції від можливого неправомірного впливу.

Суд ураховує, що у даному провадженні наявний виразний суспільний інтерес, який полягає у забезпеченні неупередженого правосуддя, запобіганні можливим новим кримінальним правопорушенням та гарантуванні безпеки і захисту учасників кримінального провадження. Такий суспільний інтерес у конкретних обставинах справи переважає приватний інтерес обвинуваченого щодо свободи пересування. З огляду на це суд дійшов висновку, що продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_15 є необхідним та пропорційним способом забезпечення належної процесуальної поведінки і досягнення цілей, визначених кримінальним процесуальним законом.

Щодо доводів сторони захисту про необхідність лікування ОСОБА_15 поза межами установи попереднього ув`язнення, суд зазначає, що порядок надання медичної допомоги особам, які тримаються в установах Державної кримінально-виконавчої служби України, регламентований Порядком взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я, затвердженим спільним наказом Міністерства юстиції та Міністерства охорони здоров`я України від 10.02.2012 року (у редакції від 27.06.2023 року). Сам по собі факт наявності потреби у лікуванні, за відсутності підтвердження неможливості його забезпечення в установленому порядку, не є безумовною підставою для зміни запобіжного заходу.

Відповідно до офіційної відповіді Центру охорони здоров`я ДКВС від 15 серпня 2025 року, ОСОБА_9 перебуває під регулярним медичним наглядом, проходить необхідні огляди, а його стан здоров`я оцінено як стабільний та такий, що не потребує термінового стаціонарного чи оперативного лікування. Йому також роз`яснено право самостійно обрати лікаря та заклад охорони здоров`я, у тому числі приватний, за умови оплати відповідних послуг ним особисто або його родичами.

Отже, суд не встановив підстав вважати, що ризики, визначені ст. 177 КПК України, припинилися або істотно зменшилися, а також не отримав переконливих даних про можливість їх належного усунення шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу. За таких обставин суд вважає за необхідне продовжити дію запобіжного заходу щодо ОСОБА_15 у вигляді тримання під вартою.

Виходячи із зазначеного, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання захисника про повернення обвинувального акту відмовити.

Призначити судовий розгляд в даному кримінальному провадженні у відкритому судовому засіданні в приміщенні Солом`янського районного суду м. Києва за адресою: м. Київ, вул. Грушецька,1 на 12.30 год. 30 січня 2026 року.

Викликати для участі у судовому засіданні прокурора, потерпілого, захисників, обвинувачених.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із можливістю застави в розмірі 670 прожиткових мінімумів доходів для працездатних осіб, що становить 2028760,00 грн. (два мільйони двадцять вісім тисяч сімсот шістдесят грн.) 00 коп.

Строк дії ухвали до 15 лютого 2026 р. включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення, а обвинуваченими, що тримаються під вартою - з моменту отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали оголошений 23 грудня 2025 р.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3