УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

11 листопада 2025 рокуСправа № 495/8645/25
Номер провадження 1-кс/495/2311/2025

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

із участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання начальника відділення № 2 СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні № 0001526 від 09.11.2025, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Татарбунари Одеської області, середня спеціальна освіта, пенсіонера, з незадовільним станом здоров`я, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною другою статті 121 КК України,

встановив:

11.11.2025 до суду надійшло клопотання начальника відділення № 2 СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 погоджене прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0001526 від 09.11.2025, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 .

1. Виклад обставин, зазначених в клопотанні.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 09.11.2025 приблизно о 08:40 годині ОСОБА_4 разом з ОСОБА_8 знаходились на подвір`ї домоволодіння АДРЕСА_1 , де між ними раптово виник конфлікт з приводу незаконного перебування ОСОБА_4 на подвір`ї домоволодіння, останній на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, під час сварки, керуючись раптово виниклим, прямим умислом, усвідомлюючи та оцінюючи свої дії, бажаючи настання наслідків, з метою спричинення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, умисно тримаючи ніж в правій руці наніс один удар ножом в область верхньої частини живота справа ОСОБА_8 .

В результаті свої, умисних дій ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді ножового проникаючого поранення (живота) черевної порожнини, пошкодження шлунку, яке викликало необхідність оперативного втручання.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, за ознаками: умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння

09.11.2025 о 13 годині 05 хвилин на підставі ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Татарбунари Одеської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України.

10.11.2025 складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події, протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , протоколом тимчасового вилучення майна одягу потерпілої та іншими матеріалами кримінального провадження.

2. Позиції сторін.

Прокурор в судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав, просив задовольнити.

Підозрюваний в судовому засіданні свою вину не заперечив; просив застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту, оскільки будинок залишиться без догляду.

Захисник ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання та просив застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід домашній арешт.

3. Мотивація суду.

Заслухавши учасників судового засідання, перевіривши наданні матеріали, вважаю, що подане слідчим клопотання є підставним та підлягає до задоволення.

У статті 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

В силу статті 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, визначеним частиною першою статті 177 КПК України.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, а саме умисного тяжкого тілесного ушкодження, за вчення якого передбачене покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

Необхідно наголосити, що на даному етапі досудового розслідування при вирішенні питання про застосування до підозрюваної особи запобіжного заходу, повноваження слідчого судді обмежуються оцінкою доказів на предмет їх переконливості щодо висновку про можливість вчинення кримінального правопорушення за конкретних обставин та конкретною особою. Отже, на даній стадії мова йде виключно про обґрунтоване припущення.

Очевидних не відповідностей змісту повідомлення про підозру ОСОБА_4 вимогам ст. 277 КПК України у судовому засіданні не встановлено.

Отже, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення було доведено ознаки можливого складу злочину. Надані достатні підстави для наявності обґрунтованої підозри стосовно вчинення ОСОБА_4 дій, що кваліфікуються за частиною першою статті 121 КК України.

Злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 відповідно до статті 12 КК України є тяжким.

Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує останньому у випадку визнання його вини, стадію досудового розслідування, кримінальне правопорушення із застосуванням насильства, відсутність достатніх, відсутність постійного достатнього джерела доходу, вважаю доведеними передбачені пунктами 1, 3 частини першої статті 177 КПК України ризики можливого переховування від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

На переконання слідчого судді, наявність таких ризиків з урахуванням тяжкості інкримінованого особі діяння та початкового етапу досудового розслідування є достатнім для утримання під вартою.

Водночас, ризики, передбачені пунктами 2, 4 частини першої статті 177 КПК України слідчий суддя вважає недоведеними, оскільки прокурор не надав доказів про можливість підозрюваним знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; не конкретизував річ, документ, відносно яких існує така загроза; також прокурор не довів можливість підозрюваного перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, не конкретизував можливого способу такого перешкоджання (діяльність щодо ухилення від слідства, суду охоплюється ризиком за пунктом першим вказаної норми).

Враховуючи практику ЄСПЛ, зокрема у контексті підстав для утримання особи під вартою, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відтак, за наявності встановлених ризиків, застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, як просив підозрюваний, не забезпечить його належної процесуальної поведінки, не гарантує запобігання встановленим ризикам і не забезпечить визначеної статтею 177 КПК України мети застосування запобіжного заходу - забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Виходячи з усіх обставин провадження, вважаю, що у кримінальному провадженні відсутні підстави для застосування менш суворого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою.

ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Відповідно до частини третьої статті 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою статті 183 КПК України.

Згідно з п.1 ч. 4 ст.183 КПК застава не встановлюється при взятті під варту щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Керуючись статтями 176-178, 183, 193, 194, 196, 376 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

задовольнити клопотання начальника відділення № 2 СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні № 0001526 від 09.11.2025 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 .

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів в ДУ «Ізмаїльський слідчий ізолятор».

Строк тримання під вартою, застосованого цією ухвалою, рахувати із 09.11.2025 до 07.01.2026 включно.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Повний текст ухвали складено та оголошено 14.11.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1