Справа № 296/8734/25
УХВАЛА

Іменем України

08 серпня 2025 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м.Житомира ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі: прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

законного представника ОСОБА_7 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі матеріали клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Житомирській області майора юстиції ОСОБА_4 , погодженого прокурором у кримінальному провадженні керівником Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Житомира, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, повідомленого про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 258 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просив застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, без визначення розміру застави.

Обґрунтовуючи подане клопотання, слідчий вказав, що слідчим відділом УСБУ в Житомирській області здійснюється досудове розслідування об`єднаного кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001245 від 05.08.2025, за підозрою ОСОБА_9 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 258 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що не пізніше 30.07.2025, ОСОБА_6 вступив у злочинну змову зі своєю знайомою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та погодився на її пропозицію про спільне вчинення дій, направлених на здійснення терористичного акту шляхом виготовлення та закладки саморобного вибухового пристрою.

Задля досягнення вказаної злочинної мети, ОСОБА_9 повідомила ОСОБА_6 про те, що вона, через месенджер «Telegram», вступила у змову з невстановленою особою та добровільно погодилась на її пропозицію за грошову винагороду здійснити терористичний акт шляхом виготовлення та закладки саморобного вибухового пристрою, з метою подальшого його дистанційного приведення в дію та вчинення вибуху, та у такий спосіб порушення громадської безпеки та залякування населення.

Усвідомлюючи незаконність та суспільно небезпечний характер вказаних їх спільних з ОСОБА_9 дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, та бажаючи їх настання, ОСОБА_6 разом з останньою почав підшукувати та пристосовувати засоби, необхідні для виготовлення знаряддя вчинення кримінального правопорушення саморобного вибухового пристрою, а також створювати інші умови для вчинення терористичного акту.

Реалізуючи вказаний протиправний умисел на вчинення терористичного акту, діючи на виконання спільної домовленості, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_9 , у період з 30.07.2025 по 05.08.2025, задля виготовлення саморобного вибухового пристрою, придбали за грошові кошти отримані від невстановленої особи, предмети у вигляді мобільних телефонів, ізоляційної стрічки, портативного зарядного пристрою, металевих гайок, провідників, вогнегасника, та інших засобів.

У вказаний період часу, ОСОБА_6 , діючи спільно з ОСОБА_9 , перебуваючи за місцем їх фактичного проживання у житловій квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , пристосували зазначені придбані предмети для досягнення указаної злочинної мети, та за вказівками невстановленої особи виготовили саморобний вибуховий пристрій.

Продовжуючи реалізацію спільного з невстановленою особою злочинного умислу та виконуючи умови їхньої домовленості про вчинення злочину, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_9 05.08.2025 у вечірній час доби, однак не пізніше 19:24 год., перемістили виготовлений ними саморобний вибуховий пристрій з місця їхнього фактичного проживання за вказаною адресою на відкриту ділянку місцевості, розташовану поблизу багатоквартирного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 , координати: 50.272698, 28.629037, де встановили та замаскували його. Крім того, виконуючи вказівки невстановленої на даний час особи, ОСОБА_6 діючи спільно з ОСОБА_9 , встановили на зазначеній ділянці місцевості мобільний телефон в режимі відеоспостереження, який був направлений на місце закладки саморобного вибухового пристрою. Після цього, ОСОБА_9 , у присутності ОСОБА_6 , використовуючи месенджер «Telegram», поінформувала невстановлену особу про виконання їх спільної злочинної домовленості щодо виготовлення та встановлення зазначеного саморобного вибухового пристрою та мобільного телефону у режимі відеоспостереження, а також разом з останнім покинула зазначену місцевість.

Внаслідок зазначених спільних умисних злочинних дій ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , 05.08.2024 близько 19:24 год. на зазначеній ділянці місцевості, поблизу багатоквартирного житлового будину за адресою: вул. Сурина Гора (Захисників України), 26, м. Житомир, шляхом дистанційного приведення в дію невстановленою особою закладеного вказаними громадянами саморобного вибухового пристрою, відбувся вибух, який призвів до загибелі громадянина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та завдання тілесних ушкоджень громадянину ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Так, 08.08.2025 року, на підставі пункту другого частини першої статті 208, абзацу десятого частини першої (п. 6 ч. 1) статті 615 КПК України, ОСОБА_6 затримано.

У подальшому, 07.08.2025 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 258 КК України.

Метою та підставами застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити. Повідомив, що існують ризики визначені ст. 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_6 заперечив щодо задоволення клопотання. Просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Вказав, що не працює, не навчається, школу закінчив добре, мав намір подавати документи до училища. Визнав вину частково.

В судовому засіданні законний представник підозрюваного ОСОБА_7 заперечив щодо клопотання слідчого, просила застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за її адресою проживання.

Захисник ОСОБА_5 проти клопотання слідчого заперечив. Зазначив, що підозра необґрунтована.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя враховує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З наданих матеріалів клопотання вбачається, що на даній стадії є достатні дані, які вказують на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 258 КК України, що підтверджується наявними в матеріалах та дослідженими слідчим суддею доказами.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, не виключає можливість того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, у зв`язку з тим, що він розуміє тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється, а також передбачену законом тяжкість покарання.

Також суд враховує, що будучи неповнолітнім, ОСОБА_6 навіть в умовах діючого воєнного стану в Україні, може безперешкодно перетнути державний кордон та виїхати за межі України.

Наведене вище свідчить про високу ймовірність прийняття підозрюваним спроб уникнути відповідальності шляхом переховування від органу досудового розслідування.

В контексті практики Європейського суду з прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

З матеріалів клопотання вбачається, що підозрювані ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , з метою унеможливлення їх викриття, приховали залишки елементів саморобного вибухового пристрою, а тому їхнє перебування на волі дозволить безперешкодно віднайти вказані предмети та знищити їх, що однозначно перешкоджатиме ефективному здійсненню досудового розслідування (п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Суд бере до уваги, що підозрюваний ОСОБА_6 може незаконно впливати на неповнолітнього свідка у кримінальному провадженні, свою співмешканку ОСОБА_12 , якій відомі окремі обставини протиправної діяльності підозрюваного, зокрема, інформація про виготовлення ОСОБА_9 разом з ОСОБА_6 саморобного вибухового пристрою за місцем їх спільного фактичного проживання та інших обізнаних про його протиправну діяльність осіб до відмови від давання показань, що підтверджує наявність ризику визначеного п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Стороною обвинувачення доведено наявність ризику передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 за допомогою засобів зв`язку та/або мережі Інтернет може продовжити контактувати з невстановленими на даний час особами, які організовують вчинення терористичних актів на території України, про обставини здійснення досудового розслідування та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Також, органом досудового розслідування надано достатньо доказів на підтвердження того, що за місцем фактичного проживання підозрюваного ОСОБА_6 виявлено поліетиленові пакети з невідомою речовиною зеленого кольору, яка ймовірно містить у своєму складі наркотичний засіб або психотропну речовину. У зв`язку з цим, у діях підозрюваного можуть бути наявні ознаки вчинення іншого кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом наркотичних засобів чи психотропних речовин, а тому він, перебуваючи на волі, може продовжувати здійснення зазначеної протиправної діяльності. Викладене свідчить про схильність ОСОБА_6 до вчинення кримінальних правопорушень та існування ризику передбаченого п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Наявні матеріали кримінального провадження свідчать про існування й інших ризиків, а саме що громадянин ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може продовжувати свою злочинну навмисну діяльність на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній безпеці України, зокрема вчиняти інші дії, спрямовані на ослаблення держави, дестабілізацію роботи об`єктів критичної інфраструктури, шляхом їх пошкодження або знищення.

При цьому, слідчий суддя приходить до висновку про доведеність органом досудового розслідування ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах провадження відсутні, а також про можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, з огляду на особу підозрюваного.

Наведене вище нівелює доводи сторони захисту про те, що підозрюваний переховуватись від органів досудового розслідування не збирається й свідчить про відсутність підстав для застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Приймаючи до уваги обставини, передбачені ст.178 КПК України, у т.ч. вік, соціальні зв`язки, обставини вчинення кримінального правопорушення, інші дані, що характеризують особу підозрюваного, аналізуючи наведене у сукупності, слідчий суддя приходить до висновку, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Також, суд приймає до уваги положення ч. 6 ст. 176 КПК України, якими передбачено, що під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442-1 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Разом з тим, відповідно до абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Враховуючи зазначене, слідчий суддя дійшов висновку, що встановлені вище обставини є достатніми для обрання відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави.

Керуючись вимогами ст. ст. 131, 132, 176 178, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 309, 372, 376 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 діб, який рахувати з моменту затримання 15год. 44хв. 06.08.2025 по 15год 44хв. 05.10.2025 включно, без права внесення застави.

Строк дії ухвали до по 15год 44хв. 05.10.2025.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 13.08.2025 о 14 год. 00 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1