н/п 1-кп/953/1060/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" листопада 2025 р.

Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5

розглянув у судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, яке внесене 06.09.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001390, у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харків, громадянки України, яка фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судима,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Щодо клопотань про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та зміни запобіжного заходу

У провадженні Київського районного суду м. Харкова перебуває кримінальне провадження № 0001390 від 06.09.2025 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Обвинуваченій обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого закінчується 24.11.2025.

Прокурор просив продовжити обвинуваченій строк запобіжного заходу з підстав наявності ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, звернувшись з відповідним клопотанням.

Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисного кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, за яке законом передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти років до восьми років, ОСОБА_5 не мас постійного місця реєстрації (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України); обвинувачена може незаконно впливати на представника потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що їй відомі анкетні дані та місця роботи свідка, що свідчить про реальну можливість вчинення спроб неправомірного впливу на останнього з метою надання необхідних показів або відмови від дачі показів в майбутньому, враховуючи вимоги ст. 23 КПК України (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України); обвинувачена офіційно на даний час не працевлаштована та не має постійного офіційного джерела доходів та засобів для існування, що в свою чергу може свідчити про наявність ризику вчинення нових кримінальних правопорушень, в тому числі корисливих з метою покращення свого матеріального становища (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України). Вищевикладене свідчить про неможливість запобігання ризикам без застосування запобіжного заходу.

Захисниця проти продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечувала, просив обрати інший, більш м`який запобіжних захід або розглянути питання зменшення розміру застави. Вказала, що частково визнає ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, ураховуючи дані про обвинувачену, інші вважає необґрунтованими.

Обвинувачена у засідання підтримала позицію захисника.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора про продовження тримання під вартою обвинуваченому з таких підстав.

Слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова ухвалою від 29.09.2025 застосувала до підозрюваної ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі "Харківський слідчий ізолятор" на строк 57 днів в межах строку досудового розслідування, тобто до 24.11.2025 включно, визначив ОСОБА_5 заставу в розмірі 242 240 гривень.

Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

При вирішенні питання щодо доцільності продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_5 , суд вважає встановленим продовження існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд зазначає, що ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування ("Бекчиєв проти Молдови" §58). Суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів ("Ідалов проти Росії", "Гарицьки проти Польщі", "Храїді проти Німеччини", "Ілійков проти Болгарії").

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Зазначена обставина на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. При цьому ризик втечі повинен оцінюватися й у світлі інших факторів, а тому суд, вирішуючи питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_5 . Указану обставину не заперечував та не спростовував захисник обвинуваченого.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК).

За таких обставин, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

На даний час всі свідки не допитані, що дає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони обвинуваченого або інших зацікавлених осіб, як на свідків, так і на інших невстановлених органом досудового розслідування осіб. А тому заперечення захисника суд відхиляє, як необґрунтовані.

Також достатньо обґрунтованими є ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований та не має офіційних джерел отримання прибутку, обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення проти власності.

Також обвинувачена неодноразово притягалась до кримінальної відповідальності за ст. 185 КК України, про що також вказує її захисниця, що також враховує суд в контексті ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд вважає, що прокурор довів недостатність застосування до обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, зазначеним вище. Наявні наведені ризики є дійсними та тривають, і вони виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу обвинуваченій на більш м`який.

Обраний відносно обвинуваченої запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку.

Отже, оцінюючи у сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке є тяжкими кримінальними правопорушеннями, особу обвинуваченої, наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченій запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Під час розгляду клопотання судом вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання зазначених ризиків та доводи наведені обвинуваченою та її захисницею. Однак при оцінці можливості застосування іншого, більш м`якого, запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування "обґрунтованої ймовірності", за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі домашній арешт не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. А тому суд відхиляє доводи захисника.

При цьому суд не ігнорує ті аргументи, які наводяться стороною захисту, проте у даному конкретному випадку суд дійшов переконання, що ці аргументи не переважують вимог суспільного інтересу, який полягає у захисті особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого і виконання ним покладених судом обов`язків у справі.

Будь-яких інших обставин, які б вказували, що цей захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченої, на даному етапі розгляду кримінального провадження, не встановлено та сторонами не доведено.

Водночас суд, зважаючи на обставини кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_5 , особу обвинуваченої, наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тривалість перебування обвинуваченої під вартою, суд, з урахуванням вимог ст. 182 КПК України вважає за необхідне залишити ОСОБА_5 без змін визначений судом розмір застави в розмірі 242 240 грн, та вважає її достатньою для забезпечення виконання обвинуваченою обов`язків, передбачених КПК України.

При цьому, у разі внесення застави, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені п. 1, 2, 3, 4 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Даних про неможливість ОСОБА_5 перебувати під вартою в умовах СІЗО, матеріали, надані суду, не містять та стороною захисту не надані.

З урахуванням викладеного, клопотання прокурора підлягає задоволенню, а у задоволенні клопотання захисниці та обвинуваченої про зміну запобіжного заходу слід відмовити. З наведених підстав відхиляються заперечення захисника.

Щодо призначення судового розгляду

Від представника потерпілого надійшла заява про проведення підготовчого засідання у його відсутність.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні вважав, що підстав для закриття, зупинення провадження немає, в справі маються всі необхідні для розгляду в судовому засіданні матеріали, порушень КПК України при проведені досудового розслідування не встановлено. Вважав за можливе здійснювати розгляд у відсутність потерпілого.

Обвинувачена та її захисниця також вважали, що перешкод для призначення справи до судового розгляду немає. Не заперечували проти проведення підготовчого засідання у відсутність представника потерпілого.

Клопотань щодо проведення закритого судового засідання, витребування певних речей чи документів сторонами не заявлено.

На підставі вищезазначеного та враховуючи, що відсутні підстави для прийняття рішення, передбаченого п. 1 4 ч. 2 ст. 314 КПК України, перешкод для призначення судового засідання немає, проведені всі необхідні дії щодо підготовки до судового розгляду, суд вважає за можливе призначити справу до судового розгляду.

Керуючись ст. 7, 177, 178, 194, 314, 317, 369 372, 376, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Харкова у кримінальному провадженні № 0001390 від 06.09.2025 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, задовольнити.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі "Харківський слідчий ізолятор" строком на 60 днів, тобто до 9 січня 2026 року (включно).

Визначити суму застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, які необхідно внести на депозитний рахунок ТУДСА України у Харківській області (одержувач: ТУ ДСА України в Харківській області; код одержувача: 26281249; банк одержувача: ДКСУ м. Київ; МФО одержувача: 820172; Р/р: UА 0006674 (справа № 953/10350/25 н/п 1-кп/953/1060/25) до сплину терміну тримання під вартою.

При внесенні визначеної суми застави, ОСОБА_5 з-під варти звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_5 обов`язки: 1) прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора, суду; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому вона мешкає м. Харків, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання; 4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; 5) утримуватися від спілкування з потерпілим, свідками у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити обвинуваченій ОСОБА_5 , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачена, будучи належним чином повідомленою, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 КПК України.

Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Встановити строк дії ухвали до 9 січня 2026 року включно.

У задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу, зменшення розміру застави відмовити.

Призначити судовий розгляд кримінального провадження № 0001390 від 06.09.2025 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України на 21 листопада 2025 року о 14 год. 00 хв. в залі судового засідання в приміщенні Київського районного суду м. Харкова (м. Харків, вул. Валентинівська, 7Б, каб. 23).

Проведення судового розгляду кримінального провадження визначити у відкритому судовому засіданні суддею одноособово. Для участі в судовому засіданні викликати учасників судового провадження.

На ухвалу в частині обраного запобіжного заходу може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її дію та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Повний текст ухвали складено 11.11.2025.

Головуючий суддя ОСОБА_6