КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/9546/25
Провадження № 1-кп/552/850/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.12.2025 м. Полтава

Київський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001015 від 08.08.2025, щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тбілісі (Грузія), українця, громадянина України, маючого середня-спеціальну освіту, офіційно працюючого у ТОВ «ОЛЕКСАНДР», одруженого, не маючого на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , м.т. НОМЕР_1 , інваліда ІІ групи, раніше не судимого,

за обвинуваченняму вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

встановив:

До Київського районного суду м. Полтави 25.11.2025 надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001015 від 08.08.2025, за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та внаслідок автоматизованого розподілу судової справи між суддями надійшов до провадження судді ОСОБА_1 .

Судовий розгляд обвинувального акта у цьому кримінальному провадженні призначений на 04.12.2025 (т. 1 а.с. 30).

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, обставини, встановлені судом.

Судом визнано доведеним обвинувачення про те, що 08.08.2025 близько 08 год 48 хв, у світлу пору доби, ОСОБА_7 , керуючи транспортним засобом автомобілем PEUGEOT 307, реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався поблизу буд. 12 по вул. Юрія Тимошенка у м. Полтаві, з боку вул. Великотирнівської, у напрямку вулиці Кузьми Скрябіна зі швидкістю близько 70 км/год за легковим автомобілем TOYOTA LAND CRUISER PRADO, що рухався попереду в попутному напрямку та виконав об`їзд нерухомої перешкоди у вигляді автомобіля NISSAN ROGUЕ, із реєстраційним номером НОМЕР_3 .

У подальшому водій ОСОБА_7 проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, будучи об`єктивно спроможним виявити небезпеку для руху у вигляді автомобіля NISSAN ROGUЕ, реєстраційний номер НОМЕР_3 , який нерухомо стояв в межах його смуги для руху, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, або безпечного об`їзду перешкоди та допустив із ним зіткнення. Внаслідок удару автомобіль NISSAN ROGUЕ, реєстраційний номер НОМЕР_3 здійснив наїзд задньою частиною на пішохода ОСОБА_4 , який стояв нерухомо позаду, поблизу багажника вказаного автомобіля.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_4 , отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми забою головного мозку легкого ступеню, лінійного перелому правої лобної кістки, перелому передньої стінки лівої верхньо-щелепної пазухи з геморагічним вмістом і гематосинусом ліворуч, забійно-рваної рани верхньої і нижньої губи, відколу коронки 2-го зубу на нижній щелепі зліва, закритої травми грудної клітини: перелому 10-го ребра справа, тупої травми живота, закритого перелому медіального виростку лівої плечової кістки зі зміщенням та саден шкіри тулуба, кінцівок, які кваліфікуються, як тяжкі тілесні ушкодження за ознкою небезпеки для життя.

За вищевказаних обставин, причиною вказаної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків стало порушення водієм автомобіля PEUGEOT 307, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_7 вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, згідно з яким: п.12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_7 з технічної точки зору, знаходились у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. ОСОБА_7 мав технічну можливість уникнути зіткнення шляхом застосування екстреного гальмування, тобто шляхом виконання ним вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру.

Кваліфікація дій обвинуваченого.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_7 за частиною 2 статті 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Прокурор, обвинувачений, його захисник, потерпілий, його представник, просили проводити розгляд справи відповідно до частини 3 статті 349 КПК України.

Обставини справи ніким із учасників судового розгляду не оспорюються, ОСОБА_7 визнав себе винним. Суд переконався, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає та йому роз`яснено про позбавлення права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, а тому суд, відповідно до частини 3 статті 349 КПК України, визнав за недоцільне дослідження доказів стосовно цих обставин справи, які не оспорюються обвинуваченим та потерпілим.

Суд ухвалив допитати обвинуваченого, дослідити докази щодо обставин, які характеризують обвинуваченого та щодо питань, які вирішуються у вироку.

Допитаний під час судового розгляду справи обвинувачений ОСОБА_7 пояснив, що дійсно 08.08.2025 близько 08 год 48 хв допустив порушення ПДР унаслідок неуважності, вину визнав повністю, щиросердно розкаявся у інкримінованому діянні, просив вибачення у потерпілого ОСОБА_4 , вказав, що жодним чином не бажав нашкодити потерпілому та даний час відшкодував моральну та майнову шкоду. Долучив копію розписок про відшкодування 128 тис. грн та 3000 доларів.

Таким чином, суд, обмеживши дослідження фактичних обставин, допитом обвинуваченого, дослідженням документів, що характеризують особу обвинуваченого, та стосуються долі речових доказів, дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Позиції учасників судового розгляду

Прокурор ОСОБА_3 , вважаючи доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, просив суд призначити покарання за частиною 2 статті 286 КК України у межах санкції статті у виді позбавлення волі на строк 4 роки із позбавленням права керування транспортними засобами на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України просив звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, покласти на обвинуваченого обов`язки передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, стягнути вартість процесуальних витрат на залучення експертів у зв`язку з проведенням експертиз, питання речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_5 та потерпілий ОСОБА_4 просили суд не застосовувати до обвинуваченого реальної міри покарання та визначити мінімальний іспитовий строк.

Захисник обвинуваченого, вказуючи про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, пояснив, що обвинувачений визнав вину, дійсно покаявся, повністю відшкодував заподіяну шкоду потерпілому, має захворювання та інвалідність, а тому просив призначити покарання не пов`язане із позбавленням волі та без позбавленням права керування транспортним засобом.

Обвинувачений ОСОБА_7 , визнаючи вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, просив його суворо не карати, вказав, що визнав вину, сприяв органу досудового розслідування та повністю відшкодував моральну та майнову шкоду потерпілому, має інвалідність, а отже йому потрібен автомобіль для відвідування лікувальних закладів, також просив позбавляти права керування транспортними засобами.

Мотиви призначення покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому суд, згідно з вимогами статей 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після цього, наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги частини 2 статті 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним й достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинувачених, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України. При цьому, покарання у виді позбавлення чи обмеження волі є винятковими покараннями, які застосовуються щодо осіб, виправлення яких є неможливим в іншій, передбачений законом спосіб.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 суд пом`якшуючими покарання обставинами вважає щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину, добровільне відшкодування заподіяної шкоди.

Обставини, що обтяжують покарання відсутні.

Факт щирого каяття ОСОБА_7 у вчиненому злочині знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, про що об`єктивно засвідчила його поведінка та визнання вини за інкримінованим кримінальним правопорушенням, вибачення за його вчинення, щирий жаль щодо подій, які відбулися та запевнення про неповторення у майбутньому, відшкодування заподіяної шкоди.

Щодо активного сприяння у розкритті злочину, то як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 у ході досудового розслідування відразу надав визнавальні показання у вчиненні кримінального правопорушення та вказав на обставини їх вчинення, які в подальшому знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.

Факт добровільного відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди підтверджується дослідженою судом розпискою про передачу потерпілому грошових коштів на загальну суму 128 тисяч гривень та 3000 доларів США.

Згідно з досудової доповіді Київського районного відділу в Полтавській області від 09.12.2025 ризик повторного вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим оцінюється як низький, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як низький. Виправлення ОСОБА_7 можливе без позбавлення або обмеження волі на певний час та не становить високої небезпеки для суспільства.

Відповідно до частини 5 статті 12 КК України, вчинене ОСОБА_7 кримінальне правопорушення за частиною 2 статті 286 КК України є тяжким злочином у сфері безпеки руху та експлуатації транспорту, який вчинений з необережною формою вини.

Відповідно до інформації Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_7 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності.

Відповідно до даних КП «Полтавський обласний центр терапії залежностей ПОР» обвинувачений під наглядом не перебуває та у закладі не лікувався.

За інформацією КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» ОСОБА_7 на стаціонарному лікуванні не перебував.

Згідно з інформацією Відокремленого підрозділу «Обласна консультативна психоневрологічна поліклініка зі стаціонаром №1» ОСОБА_7 на амбулаторному лікуванні не перебував.

Враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , з урахуванням особи винного, відношення обвинуваченого до вчиненого ним кримінального правопорушення, негативної оцінки своїх дій, наявності інвалідності, наявності хронічного захворювання, постійного місця роботи ТОВ «Олександр», позитивної характеристики, дані досудової доповіді, що у своїй сукупності істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає, що виправлення й перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства. Необхіднім та достатнім буде покарання у виді позбавлення волі зі звільненням від його реального відбування з випробуванням. Також, суд дійшов висновку не застосувати додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Суд враховує позицію представника потерпілого, потерпілого, прокурора які вважали, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.

Отже, ОСОБА_7 необхідно призначити мінімальне покарання у межах, передбачених санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами та звільнити обвинуваченого від відбування основного покарання з випробуванням відповідно до положень статті 75 КК України, з покладенням на нього обов`язків відповідно до статті 76 КК України.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим, відповідає положенням статей 65-68 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченого, відповідатиме принципу індивідуалізації покарання, запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, відповідає особі обвинуваченого та є достатнім, для досягнення визначеної ст. 50 КК України мети покарання.

Мотиви ухвалення інших рішень, що вирішуються судом при ухваленні вироку.

Процесуальні витрати на залучення експерта при проведенні судових експертиз у кримінальному провадженні складають:

за проведення судової інженерно-транспортної експертизи (висновок експерта № СЕ-19/117-25/21647-ІТ від 27.10.2025) 2674 грн 20 коп.

Таким чином, усього процесуальні витрати на залучення експерта при проведенні судових експертиз у кримінальному провадженні складають 2674,20 грн, які на підставі ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Відповідно до частини четвертої статті 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Арешт, накладений ухвалою Шевченківського районного суду м. Полтави від 12.08.2025 у справі №554/12037/25, провадження № 1-кс/554/10014/2025, підлягає скасуванню.

Речовими доказами суд вважає за необхідне розпорядитися відповідно до статті 100 КПК України.

Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався, підстав для його обрання до набрання вироком законної сили суд не вбачає. Відповідних клопотань стороною обвинувачення не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись статтями 368-371, 373-374, 376, 615 КПК України,

ухвалив:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього вироком суду обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_7 протягом іспитового строку:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо ОСОБА_7 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , на користь держави 2674 грн 20 коп (дві тисячі шістсот сімдесят чотири гривні дві копійки) судових витрат на залучення експерта.

Арешт, накладений ухвалою Шевченківського районного суду м. Полтави від 12.08.2025 у справі №554/12037/25, провадження № 1-кс/554/10014/2025, скасувати.

Речовий доказ, автомобіль PEUGEOT 307, реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 , повернути власнику ОСОБА_7 .

Відповідно до статті 532 КПК України, вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд м. Полтави протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору, обвинуваченому в порядку, визначеному статтею 376 КПК України.

Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Обвинувачений, захисник, потерпілий, його представник, мають право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Резолютивна частина вироку проголошена судом на підставі частини 15 статті 615 КПК України.

Головуючий суддя ОСОБА_1