Єдиний унікальний номер №333/7278/25
Провадження №1-кс/333/3204/25
УХВАЛА

Іменем України

25 вересня 2025 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретарки судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів у кримінальному провадженні №0005655, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.08.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 408 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

24.09.2025 до суду звернувся слідчий першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Мелітополі та місті Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі майор Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0005655, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.08.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 408 КК України, яке погоджене прокурором про тимчасовий доступ до речей і документів.

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що наказом командира військової частини (по стройовій частині) 3029 військовослужбовця за мобілізацією солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду навідника-оператора 2 взводу 1 роти 3 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 та уважається, що він справи та посаду прийняв і приступив до виконання обов`язків за посадою.

Відповідно до Указу Президента України ОСОБА_5 від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому, відповідними Указами Президента України ОСОБА_5 , правовий режим воєнного стану в Україні продовжувався та діє до теперішнього часу.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України (надалі Статуту), бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Разом з цим, солдат ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

Так, 29.05.2025, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою ухилення від військової служби, самовільно залишив місце служби, а саме місце дислокації підрозділів військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до місця несення служби не приймав та про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв та незаконно перебував за межами місця служби.

Таким чином, ОСОБА_4 , за викладених вище обставин, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 4 ст. 408 КК України, а саме дезертирства тобто самовільного залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчиненого в умовах воєнного стану.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 військовослужбовця за мобілізацією солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду навідника-оператора 2 взводу 1 роти 3 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 та уважається, що він справи та посаду прийняв і приступив до виконання обов`язків за посадою.

Так, солдат ОСОБА_4 діючи умисно, вчинив тяжкий злочин за наступних обставин:

09 серпня 2025 року приблизно о 00 годині 20 хвилин, більш точного часу в ході проведення досудового розслідування встановити не надалось за можливе, перебуваючи за місцем свого проживання у квартирі розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник словесний конфлікт, який переріс у бійку, в ході якої ОСОБА_4 схопив ніж та діючи умисно, маючи умисел на нанесення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , наніс останньому декілька ударів ножем в область черева зліва, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді поранення нижньої частки лівої легені, діафрагми селезінки, внутрішньочеревної кровотечі, які є небезпечними для життя в момент заподіяння.

Крім того в ході проведення досудового розслідування встановлено, що потерпілого ОСОБА_6 після вказаної події було доставлено до КНП « ІНФОРМАЦІЯ_1 », де останні проходив лікування.

З огляду на викладене, з метою проведення подальшого досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні призначення у кримінальному провадженні судової-медичної експертизи, виникла необхідність у проведенні тимчасового доступу до медичних документів ОСОБА_6 , які перебувають у володінні КНП « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ЗМР.

В судове засідання слідчий не з`явився, надавши суду заяву про слухання клопотання без його участі, на задоволенні клопотання наполягав.

Фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питання слідчим суддею у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснюється.

Судом встановлено, що 09.08.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 408 КК України (кримінальне провадження №0005655)

Відповідно до вимог ч. 1 та п. 5 ч. 2ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, тимчасовий доступ до речей і документів.

Згідно п. 1 ч. 3, ч. 4, 5 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

З положень ст. 159 КПК України вбачається, що тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку). Тимчасовий доступ до електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку здійснюється шляхом зняття копії інформації, що міститься в таких електронних інформаційних системах або їх частинах, мобільних терміналах систем зв`язку, без їх вилучення. Тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 КПК України, сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу. Слідчий має право звернутися із зазначеним клопотанням за погодженням з прокурором.

Згідно вимог ч. 2 ст. 160 КПК України, у клопотанні зазначаються: 1) короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким подається клопотання; 2) правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 3) речі і документи, тимчасовий доступ до яких планується отримати; 4) підстави вважати, що речі і документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 5) значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні; 6) можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю; 7) обґрунтування необхідності вилучення речей і оригіналів або копій документів, якщо відповідне питання порушується стороною кримінального провадження.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 163 КПК України, слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: 1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; 3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Відповідно до вимог ст.ст. 2, 38, 91 КПК України на орган досудового розслідування покладається вжиття заходів щодо швидкого, всебічного, повного та неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, виявлення події кримінального правопорушення, осіб, які його вчинили, інших обставин, що підлягають доказуванню, і тим самим забезпечення ефективного досудового розслідування.

Відповідно до вимог ст. 84 КПК України - доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до вимог ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження у порядку, передбаченому вимогами КПК. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених вимогами КПК.З урахуванням зазначених положень процесуального законодавства, судом було встановлено, що документи, до яких просить доступ слідчий не є такими, до яких заборонений доступ, згідно зі ст. 161 КПК, не становлять собою і не включають документів, які містять охоронювану законом таємницю, перелік якої наведений у ст. 162 КПК.

Вимогами ст. 242 КПК України передбачено, що проведення експертизи є обов`язковою для встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень з метою подальшого об`єктивного проведення досудового розслідування вказаного кримінального провадження виникла необхідність у проведенні судово-медичної експертизи з метою встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень отриманих ОСОБА_6 .

Відповідно до наказу МОЗ України № 6 від 17.01.1995 р. п. 4.4. «При проведенні судово-медичної експертизи експерт повинен використовувати оригінали медичних документів. Так, згідно вимог кримінального процесуального законодавства України, у разі звернення слідчого за погодженням з прокурором чи прокурора із клопотанням про надання тимчасового доступу до матеріалів справи відповідної судової юрисдикції слідчий суддя вправі надати тимчасовий доступ лише для ознайомлення з матеріалами справи, виготовлення їх копій, виписок. Вилучення матеріалів судових справ не допускається.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи, що в матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, про необхідність отримання тимчасового доступу до документів, які перебувають у володінні Комунального некомерційного підприємства « ІНФОРМАЦІЯ_3 » Запорізької міської ради ( АДРЕСА_3 ) а саме до медичної документації ОСОБА_6 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 159-166, 309 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Клопотання слідчого задовольнити.

2. Надати слідчим першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Мелітополі: ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у кримінальному провадженні №0005655 від 09.08.2025 право на проведення тимчасового доступу до документів, які перебувають у володінні Комунального некомерційного підприємства « ІНФОРМАЦІЯ_3 » Запорізької міської ради ( АДРЕСА_3 ) а саме до медичної документації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з можливістю вилучення оригіналів вказаних документів.

Ухвала повинна бути виконана протягом одного місяця з дня її винесення.

Відповідно до ст. 166 КПК України у разі невиконання ухвали про тимчасовий доступ до речей і документів слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, якій надано право на доступ до речей і документів на підставі ухвали, має право постановити ухвалу про дозвіл на проведення обшуку згідно з положеннями цього Кодексу з метою відшукання та вилучення зазначених речей і документів.

Ухвала оскарженню не підлягає, однак заперечення проти неї може бути подано під час підготовчого провадження.

Слідчий суддя ОСОБА_1