УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 753/23499/24

провадження № 51-4429 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженої

ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 14 серпня 2025 року про повернення апеляційної скарги,

встановив:

Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 02 грудня 2024 року

ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання приєднано невідбуту частину покарання за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 09 жовтня 2023 року та остаточно визначено

ОСОБА_5 покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 15 днів.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 14 серпня 2025 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на вирок місцевого суду повернуто, оскільки вона подана поза межами строку на апеляційне оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку.

У касаційній скарзі захисник посилається на істотне порушення судом апеляційної інстанції вимог кримінального процесуального закону та просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 20 березня 2025 року між ним та засудженою ОСОБА_5 було укладено договір про надання правничої допомоги. Апеляційну скаргу подано захисником 18 квітня 2025 року з огляду на те, що копію оскаржуваного вироку засуджена, яка не приймала участь у судовому розгляді, проведеному в порядку, передбаченому ст. 382 КПК України, отримала лише

21 березня 2025 року. За таких обставин, відповідно до ч. 3 ст. 395 КПК України, строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання копії судового рішення та не є пропущеним, усупереч помилковому висновку суду апеляційної інстанції.

Перевіривши наведені в касаційній скарзі доводи, долучену копію судового рішення та інші матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з положеннями ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, а також на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується його прав, свобод, законних інтересів, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом.

За приписами ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

У Рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зробив висновок, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан потрібного їм судового провадження. У кожній справі суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип юридичної визначеності.

Пунктами 1, 3 ч. 2 ст. 395 КПК України передбачено, що апеляційна скарга може бути подана на вирок або ухвалу про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру - протягом тридцяти днів з дня їх проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Згідно ч. 3 вказаної правової норми, якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України, апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного судового рішення, судовий розгляд обвинувального акта щодо ОСОБА_5 здійснено в порядку спрощеного провадження, за правилами статей 381, 382 КПК України.

Натомість, апеляційну скаргу на вирок місцевого суду захисник ОСОБА_4 подав до Київського апеляційного суду 18 квітня 2025 року, при цьому питання про поновлення цього строку перед судом не порушив, у зв`язку з чим апеляційний суд дійшов висновку, що визначений процесуальним законом строк на оскарження вказаного вироку захисником було пропущено та на підставі п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України ухвалив рішення про повернення апеляційної скарги особі, яка її подала.

Посилання ОСОБА_4 на отримання засудженою ОСОБА_5 копії повного тексту вироку місцевого суду лише 21 березня 2025 року не свідчить, що захисником не пропущено строк на апеляційне оскарження. Наведене узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 24 квітня 2024 року (провадження № 13-58кс23, справа № 304/1035/20), відповідно до якого засуджений і його захисник є самостійними суб`єктами кримінального провадження, кожен з яких наділений окремим правом на оскарження судових рішень, з єдиною відмінністю, яка полягає у початку перебігу такого строку. Крім цього, хоча захисник і діє в інтересах підзахисної, однак він є самостійним учасником кримінального провадження із власною правосуб`єктністю, його юридичне становище не є тотожним становищу особи, захист якої він здійснює.

Отримання засудженою повного тексту судового рішення 21 березня 2025 року не впливає на перебіг строку апеляційного оскарження для захисника, який не був учасником кримінального провадження до укладення договору про надання правничої допомоги із ОСОБА_5 .

Укладення договору про надання правничої допомоги поза межами строку на апеляційне оскарження вироку, не впливає на визначений КПК України порядок обчислення строку на апеляційне оскарження для захисника.

З огляду на те, що вирок щодо ОСОБА_5 ухвалено 02 грудня 2024 року, а адвокат ОСОБА_4 набув повноважень захисника у провадженні 20 березня 2025 року, підстав для обчислення строку апеляційного оскарження для нього відповідно до

ч. 3 ст. 395 КПК України не вбачається.

На переконання колегії суддів, суд апеляційної інстанції діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону та прийняв законне, обґрунтоване, належно вмотивоване судове рішення, з яким погоджується і колегія суддів касаційної інстанції. Ухвала суду відповідає вимогам статей 370, 419 КПК України.

Таким чином, обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих доводів, які викликають необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та доданої копії судового рішення вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженої ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 14 серпня 2025 року про повернення апеляційної скарги.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3