справа № 619/5801/25
провадження № 1-кп/619/540/25
ВИРОК

іменем України

22 жовтня 2025 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, кримінальне провадження № 0000154 від 04.09.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсону, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, військовослужбовця військової служби у Збройних Силах України, який проходить військову службу на посаді командира відділення 1 самохідного артилерійського відділення 2 самохідного артилерійського взводу 2 самохідної артилерійської батареї самохідного дивізіону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні сержант, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

встановив:

Згідно з витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 25 від 27.01.2023, військовослужбовця сержанта ОСОБА_3 призначено на посаду командира відділення 1 самохідного артилерійського відділення 2 самохідного артилерійського взводу 2 самохідної артилерійської батареї самохідного дивізіону, ВОС-136181А, вважати таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Проходячи військову службу на посаді командира відділення 1 самохідного артилерійського відділення 2 самохідного артилерійського взводу 2 самохідної артилерійської батареї самохідного дивізіону військової частини НОМЕР_1 , сержант ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Проте, сержант ОСОБА_3 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та скоїв кримінальний проступок.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після отримання підробленого посвідчення водія серії НОМЕР_2 та усвідомлюючи, що він порушує вимоги постанови Кабінету Міністрів України №340 від 8 травня 1993 року « Про затвердження положення про порядок видачі посвідчення водія та допуск громадян до керування транспортним засобом», почав свідомо використовувати завідомо підроблений документ посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видане 08.04.2024, дійсне до 08.04.2026, на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у власних потребах, а саме для керування транспортним засобом.

Так. 03.09.2025 приблизно о 10 год 30 хв, ОСОБА_3 , рухаючись автомобілем ВАЗ 21154, по автошляху Харків-Суми, у бік м. Харків, на відкритій ділянці місцевості за координатами 49.9748197, 36.1186766 по вул. Сумський шлях в с. Подвірки, Харківського району, Харківської області, був зупинений співпрацівниками поліції відповідно до п. 7 «Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 № 1456, ОСОБА_3 було запропоновано пред`явити документи, що посвідчують особу.

Під час перевірки документів ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, розуміючи, що не має права на керування транспортним засобом, на законну вимогу працівників поліції надав, тим самим використав, завідомо підроблений офіційний документ- посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видане 08.04.2024, дійсне до 08.04.2026, на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно висновку СЕ-19/121-25/22864-ДД від 09.09.2025 бланк освідчення водія з серійним номером DIA 322991 (бланк серії DIA 322991), видане 08.04.2024 ТСЦ 8041 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не відповідає бланкам аналогічних документів, які знаходяться в офіційному обігу країни виробника України.

Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 4 ст. 358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документа.

Положеннями ч. 2 та ч. 3 ст. 381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 302 КПК України обвинуваченому роз`яснено зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акту в спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду кримінального провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

До обвинувального акту прокурором додана письмова згода підозрюваного ОСОБА_3 , складена у присутності захисника ОСОБА_4 , щодо визнання своєї винуватості у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження та згоди з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні.

Прокурором-стажистом на посаді прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони надано клопотання про розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, потерпілий у кримінальному провадженні відсутній.

Встановивши під час досудового розслідування, що підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, не заперечують проти такого розгляду, прокурор має право надіслати до суду обвинувальний акт, в якому зазначає клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, в тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання ОСОБА_3 своєї винуватості, доходить висновку, що останній вчинив кримінальне правопорушення - проступок, передбачений ч. 4 ст. 358 КК України, а саме: використання завідомо підробленого документа (посвідчення водія).

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує характер, ступінь тяжкості та суспільної небезпеки скоєного кримінального проступку обвинуваченим, дані про його особу.

Обвинувачений уродженець м. Херсону, громадянин України, з середньою освітою, одружений, військовослужбовець військової служби у Збройних Силах України, який проходить військову службу на посаді командира відділення 1 самохідного артилерійського відділення 2 самохідного артилерійського взводу 2 самохідної артилерійської батареї самохідного дивізіону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні сержант, зареєстрований та фактично мешкаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення визнається обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому.

Обставин, які б обтяжували покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням зазначених обставин, обвинуваченому суд призначає покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання, суд враховує фактичні обставини кримінального провадження, суспільну небезпеку вчиненого проступку, суб`єктивне ставлення обвинуваченого до скоєного та його поведінку після вчинення проступку, соціальну характеристику особи: його вік, стан здоров`я, соціальне становище, факт перебування на військовій службі, відсутність даних про перебування на профілактичних обліках у лікаря психіатра та нарколога, відсутність судимостей, наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, та зваживши на всі фактори в їх сукупності і взаємозв`язку, суд доходить висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових проступків є призначення покарання у виді штрафу в межах санкцій ч. 4 ст. 358 КК України.

Суд враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання суд керується також положенням п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року, згідно з яким суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому: документи, що є речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Постановою дізнавача СД ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області від 09.09.2025 визнано речовим доказом посвідчення водія серії та номер НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - визнано речовими доказами та залишено в матеріалах кримінального провадження.

Ухвалою слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 08.09.2025 по справі № 619/5265/25 накладено арешт в рамках кримінального провадження № 0000154 від 04 вересня 2025 року на тимчасово вилучене майно 03.09.2025 під час огляду місця події у період часу з 13 год 42 хв по 13 год 55 хв на відкритій ділянці місцевості за координатами 49.9748197, 36.1186766 по вул. Сумський шлях в с. Подвірки Харківського району Харківської області, а саме на: посвідчення водія серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що поміщено до сейф-пакету WAR 1175595 з пояснювальним написом та підписами учасників слідчої дії. Питання щодо скасування арешту майна суд вирішує відповідно до вимог ст. 174 КПК України.

Згідно зі ст. 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в сумі 2 674, 20 грн за проведення Харківським науково-дослідницьким експертно-криміналістичним центром судово-технічної експертизи № СЕ-19/121-25/22864-ДД від 09.09.2025.

Керуючись ст. 368, 370, 374, 376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмір п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят гривень).

Засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це кримінально-виконавчу інспекцію за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу.

У разі несплати засудженим штрафу у строк, передбачений частиною першою цієї статті, суд за поданням кримінально-виконавчої інспекції розглядає питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі відповідно до закону.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати за проведення Харківським науково-дослідницьким експертно-криміналістичним центром судово-технічної експертизи № СЕ-19/121-25/22864-ДД від 09.09.2025 у сумі 2 674 ( дві тисячі шістсот сімдесят чотири) гривні 20 копійок.

Арешт майна, який накладено ухвалою слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 08.09.2025 по справі № 619/5265/25, провадження № 1-кс/619/855/25 скасувати.

Речовий доказ: посвідчення водія серії та номер НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня отримання ним копії судового рішення, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1