ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1059/26 Справа № 184/454/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 року м. Кривий Ріг

20 січня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг матеріали контрольного провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 січня 2026 року, якою продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченій у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 389 КК України, ОСОБА_6 ,до 08.03.2026 року включно,без визначення розміру застави -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 січня 2026 року, продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченій у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 389 КК України, ОСОБА_6 ,до 08.03.2026 року включно,без визначення розміру застави. Мотивуючи вказане рішення, суд зазначив, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, за які законом України про кримінальну відповідальність передбачене покарання до 12 років позбавлення волі із конфіскацією майна, а також, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу, не зникли та не змінились під час розгляду клопотання. Вік та стан здоров`я обвинуваченої дозволяють застосування до неї запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

На зазначену ухвалу суду захисник ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій вона просить ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 січня 2026 року скасувати та обрати обвинуваченій ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив клопотання прокурора про обрання обвинуваченій запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Ризики на, які посилається сторона обвинувачення є недоведеними.

Учасники справи повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, до Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг не з`явились, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, надали заяву про розгляд справи без їх участі.

Перевіривши матеріали справи в межах апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 5 ст. 394 КПК України ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором.

Згідно вимог ст. 12 КПК України кожен, кого затримано через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення або інакше позбавлено свободи, повинен бути в найкоротший строк доставлений до слідчого судді для вирішення питання про законність та обґрунтованість його затримання, іншого позбавлення свободи та подальшого тримання. Таким чином, законність та обґрунтованість обмеження права на свободу та особисту недоторканність має бути перевірена судом у найкоротший строк.

Згідно з практикою Європейського Суду, зокрема рішенням у складі Великої палати у справі «Labita v.Italy» від 06.04.2000 р., тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

Як встановлено з наданих судом першої інстанції матеріалів, запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 обраний під час судового провадження в суді першої інстанції до 08.03.2026 року включно,без визначення розміру застави.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості та законності застосованого до обвинуваченої ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів враховує, що вона обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, за які законом України про кримінальну відповідальність передбачене покарання до 12 років позбавлення волі із конфіскацією майна, а тому обвинувачена, усвідомлюючи відповідальність, яка їй загрожує у випадку доведеності її вини, може переховуватися від суду.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновками суду І інстанції, що обвинувачена ОСОБА_6 перестала з`являлась в судове засідання, про причини неявки не повідомляла ні суд, ні прокурора, тобто переховувалась від суду у зв`язку з чим судом першої інстанції неодноразово виносились ухвали про її привід але жодного разу не була доставлена до суду, за фактичним місцем проживання була відсутня, місцезнаходження їх встановити не виявлялось можливим, у зв`язку з чим була оголошена у розшук. Отже це свідчить про те, що ОСОБА_6 , якій достовірно відомо про те, що на розгляді суду перебуває кримінальне провадження стосовно неї, змінила адресу проживання та виїхала за межі м. Покров про, що не повідомила суд, а отже переховується від суду з метою уникнення покарання за вчинений злочин.

Колегія суддів зазначає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не буде гарантувати виконання ОСОБА_6 своїх процесуальних обов`язків.

Можливість застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у виді тримання під вартою передбачають вимоги 183 КПК України. Вік та стан здоров`я обвинуваченої дозволяє застосувати до неї запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Тяжкість, характер та обставини інкримінованого злочину свідчать про вагомість заявлених ризиків, які дійсно на теперішній час не зменшились, і яким не здатні запобігти більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою.

Розглядаючи можливість застосування до обвинуваченої ОСОБА_6 альтернативного запобіжного заходу, колегія суддів зазначає, що наразі «достатніми» та «належними» підставами тримання обвинуваченого під вартою є не лише очікування суду, а дотримання балансу між можливими наслідками його звільнення та безпекою суспільства, яке вимагає ізоляції осіб, які з встановленою вірогідністю здатні завдати істотної шкоди правам та свободам інших осіб, що в даному випадку, повністю виправдовує подальше утримання обвинуваченого під вартою.

Доводи апеляційної скарги захисника про зміну обвинуваченій запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід, у виді домашнього арешту, не є слушними, оскільки обмеження її права на свободу в даному випадку є виправданим та необхідним, через неможливість в жодний інший спосіб запобігти її втечі та забезпечити належне виконання нею своїх процесуальних обов`язків.

Європейським судом з прав людини визнано виправданим тривале тримання під вартою за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Таким чином, перевіривши ухвалу суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що підстави для її скасування відсутні, всі доводи апеляційної скарги обвинуваченої були предметом розгляду в суді І інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404 407, 422-1 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 січня 2026 року про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: