Справа № 206/500/25
Провадження № 1-кс/206/1423/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2025 Слідчий суддя Самарського районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро в режимі відеоконференції клопотання слідчого СУ ГУНП в Луганській області ОСОБА_4 , погоджене прокурорм відділу Луганської обласної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 260 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Самарського районного суду міста Дніпра було подано вищевказане клопотання.

В обґрунтування клопотання зазначено, що в ході здійснення досудового розслідування встановлено, що в квітні-червні 2014 року на територій Луганської області було створено не передбачене законом збройне формування «Призрак», яке мало організовану структуру військового типу, а саме єдиноначальність, підпорядкованість, чітку ієрархічність та дисципліну, представники вказаного формування були озброєні вогнепальною зброєю, вибухівкою а також мали тяжке військове озброєння та військову техніку. Крім того, в зазначеному формуванні було визначено механізм вступу до нього, порядок проходження служби, в кожному структурному підрозділі ставились завдання щоденної діяльності, яка полягала в здійсненні військових операцій, придушення організованого опору населення на окупованій території, встановлення режиму військового стану, протистояння Збройним силам України, правоохоронним органам, органам державної влади України, знищення їх живої сили і матеріальних засобів, а також скоєння інших тяжких і особливо тяжких кримінальних правопорушень. Вказане формування дислокувались в різнихнаселених пунктах та місцевостях Луганської області та мало загальну координацію керівництва.

В квітні-червні 2014 року у громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виник злочинний умисел направлений на участь в діяльності не передбаченого законом збройного формування «Призрак», яке знаходилось на території м. Сєвєродонецьк, Луганської області.

Реалізуючи вказаний умисел останній вступив до не передбаченого законом збройного формування, де отримував вогнепальну зброю, виконував вказівки керівництва групи, приймав участь у здійсненні пропускного режиму через блок-пости та інші завдання.

13.10.2015 органом досудового розслідування повідомлено про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, в порядку ст. 135 КПК України вручено дорослому члену сім`ї-матері.

26.12.2017 кваліфікацію кримінального правопорушення змінено з ч. 1 ст. 258-3 на ч. 2 ст. 260 КК України та повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, в порядку ст. 135 КПК України вручено дорослому члену сім`ї-матері 27.12.2015.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- показами свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 яким відомо про те, що підозрюваний з червня 2014 року перебував у лавах незаконного збройного формування «ЛНР» та спряв діяльності зазначенного формування;

- протоколом за результатами негласного розшукового заходу - зняття інформації з каналів зв`язку за номером мобільного телефону НОМЕР_1 від 08 липня 2015 року, згідно якого підозрюваний перебуває у складі незаконного збройного формування «ЛНР» та приймає участь в збройному опорі силам АТО;

- протоколом огляду сторінки соціальної мережі «Вконтакте», де наявні фотозображення підозрюваного у військовому одязі та зброєю у руках.

Прийнятими заходами встановити місце знаходження підозрюваного ОСОБА_5 не представилося можливим, оскільки він переховується від органів досудового слідства, у зв`язку з чим 11.11.2015 на підставі ст. 281 КПК України його оголошено у розшук.

04.12.2025, у зв`язку зі збройною агресією російської федерації, воєнним станом в Україні, захопленням майже всієї території Луганської області та проведенням бойових дій, беручи до уваги те, що існують достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 перебуває на тимчасово окупованій території України та обґрунтовану неможливість вручити повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та повістку про виклик особи, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278, 279 КПК України, в газеті «Урядовий кур`єр» № 248 (8173) від 04.12.2025, яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, опубліковано повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та повістку про виклик ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до слідчого управління Головного управління Національної поліції в Луганській області, за фактичним місцем розташування за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Гайова (Рощинська), буд. 87, каб. 1 для вручення письмового повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, допиту як підозрюваного, проведення інших слідчих та процесуальних дій у зазначеному кримінальному провадженні.

У жодний із призначений час ОСОБА_5 у визначене місце не з`явився, про неможливість та причини неприбуття до слідчого не повідомив.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

Згідно із вимогами ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається із відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України, цього Кодексу та інших законів.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

З метою встановлення місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_5 , перевірено за базами обліків ІМІтС «Аркан», ІПНПУ «ВПО», ІКС ІПНПУ, здійснено моніторинг соціальних мереж та мережі Інтернет, інформація відносно зазначеної особи відсутня.

Згідно інформації, наданої ДСЗН Луганської ОДА, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не зареєстрований як ВПО.

Відповідно до інформації, наданої Центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, за результатами перевірки відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України, громадянином України ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 08.11.2017 по теперішній час в Базі даних не виявлено.

Отримано дані з Державного реєстра актів цивільного стану громадян, відповідно до яких ОСОБА_5 та його родинні зв`язки жодних реєстрацій цивільного стану населення не здійснювали.

Таким чином, наявні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 перебуває на тимчасово окупованій території України та/або на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 покладається необхідність запобігання спробам:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду;

- незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Про існування ризику, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду свідчить наступне: Той факт, що ОСОБА_5 переховується від органів досудового розслідування на тимчасово окупованій території України, у зв`язку з чим 11.11.2015 його оголошено у розшук. Тяжкість покарання, передбаченого санкцією вчиненого ОСОБА_5 тяжкого злочину, та передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна, відсутністю інших альтернативних видів покарань. Вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, що підтверджується показаннями свідків, тощо. Про існування ризику, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні свідчить наступне: Той факт, що у кримінальному провадженні наявні анкетні дані та місце проживання свідків, які є місцевими мешканцями, приймали участь у документуванні злочинної діяльності ОСОБА_5 . Життя та здоров`я цих свідків наражається на небезпеку через його схильність до вчинення насильницьких злочинів, в тому числі із застосуванням вогнепальної зброї.

Про існування ризику, що ОСОБА_5 може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, у якому підозрюється, свідчить наступне:

Тривалість, систематичність та зухвалість вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, які він вчиняв протягом тривалого часу, що вказує на ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, що підтверджується показаннями свідків, тощо.

Не передбачене законом збройне формування, в якому приймає участь ОСОБА_5 продовжує свою діяльність на тимчасово окупованій території Луганської області до теперішнього часу.

Враховуючи зазначені обставини, застосування до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не може бути достатнім для забезпечення реалізації покладених на неї процесуальних обов`язків та запобігання зазначеним ризикам.

Беручи до уваги, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, те, що підозрюваний переховується від органу досудового розслідування з метою уникнення покарання за вчинення злочину, в якому підозрюється, а тому згідно ч. 1 ст. 183 КПК України доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з позбавленням волі, не зможе запобігти вказаним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України, стосовно підозрюваного ОСОБА_5 може бути обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Також відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених, зокрема, ст. 260 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті (тобто тримання під вартою).

У зв`язку з тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, до нього може бути застосований виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого розмір застави не визначається хоча б за однієї з наступних умов:

- стосовно підозрюваного, обвинуваченого який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором;

- при розгляді клопотання у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст. 260 КК України, під час дії воєнного стану.

Всі ці умови наявні у зазначеному кримінальному провадженні.

На підставі вищезазначених обставин доцільно обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, просить обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. На підставі ч. 6 ст. 193 КПК України, слідчий просить розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження.

В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання та просила його задовольнити з наведених у ньому підстав.

Вислухавши доводи та пояснення прокурора, вивчивши та дослідивши подане клопотання та надані письмові матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Луганській області знаходиться кримінальне провадження під № 0001673, відомості про яке внесено до ЄРДР від 29.12.2014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України.

13.10.2015 органом досудового розслідування повідомлено про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, в порядку ст. 135 КПК України вручено дорослому члену сім`ї-матері.

26.12.2017 кваліфікацію кримінального правопорушення змінено з ч. 1 ст. 258-3 на ч. 2 ст. 260 КК України та повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, в порядку ст. 135 КПК України вручено дорослому члену сім`ї-матері 27.12.2015.

11.11.2015 на підставі ст. 281 КПК України оголошено розшук підозрюваного ОСОБА_5 , і наразі його місцезнаходження не встановлено.

Слідчий суддя, при вирішенні даного клопотання, враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі«Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення, що у даному випадку стороною обвинувачення дотримано, оскільки наявні, на цей час докази у провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного з цими злочинами, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання істинних завдань КПК України визначених ст. 2.

Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя вважає, що наявність обґрунтованої підозри підтверджується зібраними під час досудового розслідування та дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження, а саме:, витягом з ЄРДР, показами свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 яким відомо про те, що підозрюваний з червня 2014 року перебував у лавах незаконного збройного формування «ЛНР» та спряв діяльності зазначенного формування; протоколом за результатами негласного розшукового заходу - зняття інформації з каналів зв`язку за номером мобільного телефону НОМЕР_1 від 08 липня 2015 року, згідно якого підозрюваний перебуває у складі незаконного збройного формування «ЛНР» та приймає участь в збройному опорі силам АТО; протоколом огляду сторінки соціальної мережі «Вконтакте», де наявні фотозображення підозрюваного у військовому одязі та зброєю у руках.

Отже, оцінюючи надані стороною обвинувачення докази слід прийти до висновку, що в своїй сукупності вони доводять наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_5 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України.

Окрім того, встановлені обставини під час розгляду клопотання та додані матеріали, дійсно свідчать про існування ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється.

Про наявність вказаних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_5 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду в разі визнання його винним у скоєнні кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, а також те, що органом досудового розслідування не встановлено постійного місця проживання та реєстрації останнього на території, яка підконтрольна органам влади України, у зв`язку з чим, ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також те, що до теперішнього часу місцезнаходження підозрюваного не встановлене та не відоме, його оголошено в розшук. Також, у слідчого судді є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_5 вже умисно переховується та в подальшому може умисно переховуватися від органу досудового розслідування на тимчасово окупованій території Луганської області з метою унеможливлення проведення з ним необхідних процесуальних та слідчих дій. Крім цього, підозрюваний ОСОБА_5 має можливість продовжити свою злочинну діяльність, вчинивши інші нові злочини, а також моде здійснювати вплив на свідків, на даний час ОСОБА_5 переховується від органу досудового розслідування, що дає достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити всі дії, передбачені ст. 177 КПК України

Слідчий суддя, окрім цього, враховує характер кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 260 КК України, у якому ОСОБА_5 підозрюється, за скоєння якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна або без такої, та які відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Розумність тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно. Вона має оцінюватись в кожному окремому випадку в залежності від особливостей конкретної справи та причин, про які йдеться у рішеннях національних судів. Тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011).

Слідчим суддею встановлено, що запобігання ризикам переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, вчинення нових злочинів становить суспільний інтерес. Цей інтерес має превалююче значення та виправдовує обрання підозрюваному запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Так, відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

З метою встановлення місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_5 , органом досудового розслідування було перевірено за базами обліків ІМІтС «Аркан», ІПНПУ «ВПО», ІКС ІПНПУ, здійснено моніторинг соціальних мереж та мережі Інтернет, інформація відносно зазначеної особи відсутня.

Згідно інформації, наданої ДСЗН Луганської ОДА, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не зареєстрований як ВПО.

Відповідно до інформації, наданої Центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, за результатами перевірки відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України, громадянином України ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 08.11.2017 по теперішній час в Базі даних не виявлено.

Отримано дані з Державного реєстра актів цивільного стану громадян, відповідно до яких ОСОБА_5 та його родинні зв`язки жодних реєстрацій цивільного стану населення не здійснювали.

Таким чином, наявні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 перебуває на тимчасово окупованій території України та/або на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до обґрунтованого висновку, що в даному випадку прокурором доведено наявність підстав, передбачених ст. 177 КПК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 дійсно перебуває на тимчасово окупованій території України, а тому клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, підлягає задоволенню та за відсутності підозрюваного ОСОБА_5 , йому слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 9, 131, 132, 176, 177, 178, 182, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 211, 309, 310, 336, ч. 2 ст. 376 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Луганській області ОСОБА_4 , погоджене прокурорм відділу Луганської обласної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 260 Кримінального кодексу України - задовольнити.

За відсутності підозрюваного, обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без визначення розміру застави.

Після затримання підозрюваного і не пізніш як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1