Номер провадження по справі 1-кс/387/278/25
УХВАЛА

Іменем УКРАЇНИ

про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою

24 листопада 2025 року селище Добровеличківка

Слідчий суддя Добровеличківського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

слідчого у кримінальному провадженні ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_6

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі судових засідань Добровеличківського районного суду Кіровоградської області клопотання начальника СВ відділення поліції №2 (с-ще Добровеличківка) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000276 від 21.11.2025 відносно підозрюваного

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , громадянин України, одружений, працює на посаді монтера колії ПЧ-23АТ "Укрзалізниця", раніше не судимий,-

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 153 КК України

ВСТАНОВИВ:

24 листопада 2025 року до Добровеличківського районного суду Кіровоградської області надійшло клопотання начальника СВ ВП №2 (с-ще Добровеличківка) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Добровеличківського відділення Новоукраїнської окружної прокуратури ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.153 КК України .

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , одружений з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та проживає разом з нею та її дітьми, а саме: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 в будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

У вересні 2025 року близько 20.00 год. точного часу та дати досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, спав на ліжку у кімнаті будинку за вказаною вище адресою в той час до нього в кімнату зайшла його малолітня падчерка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та лягла поряд з ним та гралась мобільним телефоном від чого ОСОБА_5 прокинувся. Достовірно знаючи, що його дружина ОСОБА_9 відсутня в будинку та інших сторонніх осіб, які б могли завадити його злочинним діям, в будинку також не було, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на вчинення дій сексуального характеру відносно малолітньої ОСОБА_11 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел на вчинення насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням у тіло малолітньої ОСОБА_11 , достовірно знаючи, що остання є малолітньою, користуючись її безпорадним станом внаслідок її малолітнього віку, маючи на меті задовольнити свої статеві потреби, перебуваючи на ліжку поряд із малолітньою, почав гладити її своєю рукою по тілу після чого ОСОБА_5 , умисно взяв рукою руку малолітньої ОСОБА_11 та оголивши свій статевий орган поклав її руку на нього і сказав їй рухати своєю рукою по статевому органу вверх вниз, що малолітня і зробила, тим самим здійснив насильницькі дії сексуального характеру, не пов`язані із проникненням в тіло малолітньої потерпілої ОСОБА_11 .

Крім того продовжуючи свої злочинні дії направлені на вчинення насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням у тіло малолітньої, 21.11.2025 близько 00.30 год. більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у ванній кімнаті разом зі своєю малолітньою донькою ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 достовірно знаючи що його дружина ОСОБА_9 спить в кімнаті їх будинку та не завадить його злочинним діям, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на вчинення дій сексуального характеру відносно малолітньої доньки ОСОБА_12 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел на вчинення насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням у тіло малолітньої ОСОБА_12 , достовірно знаючи, що остання є малолітньою, користуючись її безпорадним станом внаслідок її малолітнього віку, маючи на меті задовольнити свої статеві потреби, ліг на підлогу кімнати спустив нижню білизну малолітньої ОСОБА_12 та почав гладити її своєю рукою по статевому органу, а іншою рукою в цей час мастурбував свій статевий орган, тим самим здійснив насильницькі дії сексуального характеру, не пов`язані із проникненням в тіло малолітньої потерпілої ОСОБА_12 і був застигнутий під час вчинення вказаного правопорушення дружиною ОСОБА_9 .

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 153 КК України, тобто у вчиненні насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, вчинені щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди та з якою винний перебував у сімейних та близьких відносинах.

21.11.2025 о 20 годині 45 хвилин ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

22.11.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, без добровільної згоди потерпілої особи, вчинені щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.4 ст. 153 КК України.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років і відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме встановлено, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення. Вищевказані обставини, дають підстави вважати, що підозрюваний в разі застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого злочину, може переховуватися від органів слідства, суду. ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілих та свідків які підлягають допиту та проведенню за їх участі інших слідчих дій у кримінальному провадженні. ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення, в тому числі стосовно осіб, які можуть давати викривальні та підтверджуючі його вину покази, будучи особою, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину.

Так, у органу досудового розслідування наявні достатні докази вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому злочину, за вчинення якого йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років. Отже, ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, і вище наведені ризики та обставини є реальними і триваючими, об`єктивно існують, тому тримання під вартою підозрюваного буде виправданим та необхідним.

Інший запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. Альтернативні запобіжні заходи не забезпечать належний рівень гарантії доброчесної поведінки підозрюваного, тому наявна необхідність у запобіжному заході у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи викладене, слідчий просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 153 КК України ОСОБА_5 , строком на 60 днів без визначення розміру застави.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 клопотання підтримали з викладених у ньому підстав та просили застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, оскільки більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти настанню вищевказаним ризикам.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні просив не застосовувати відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Свою вину в інкримінованого йому правопорушенні визнав частково, та вказав, що дійсно вчиняв наведенні у повідомленні про підозру дії по відношенні до падчерки ОСОБА_11 . При цьому, категорично заперечив вчинення насильницьких дій сексуального характеру по відношенні до доньки ОСОБА_12 .

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначив, що підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не має, просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час. Зазначив, що підозрюваний ОСОБА_5 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має міцні соціальні зв`язки, є власником будинку в якому проживає його родина, офіційно працевлаштований, свою вину фактично визнав та надав покази, що в сукупності свідчить про відсутність ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання, слідчим суддею встановлено наступне.

В провадженні СВ ВП №2 (с-ще Добровеличківка) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області перебувають матеріали кримінального провадження за ч.4 ст. 153 КК України, відомості про яке 21 листопада 2025 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000276 (а.с.7).

ОСОБА_5 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 153 КК України, повідомлення про підозру від 22 листопада 2025 року (а.с. 36-38).

У відповідності до ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, а ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, а тому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_5 може бути застосований.

Згідно з ч. 1, 2, 4, ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті. Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Крім того, згідно з положеннями ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язанні оцінити, в тому числі вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, розмір майнової шкоди, а також дані, що характеризують особу підозрюваного, обвинуваченого.

Суд також враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до п. 28 рішення "Плешков проти України" (заява №37789/05) ЄСПЛ погоджується, що обґрунтована підозра у тому, що особа вчинила тяжкий злочин, може на початку слугувати підставою для взяття її під варту. Крім того, необхідність забезпечення належного здійснення провадження, зокрема, отримання доказів від свідків є належною підставою для первинного взяття під варту.

Як свідчить практика Європейського Суду з прав людини, «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину", про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин (рішення в справі "Нечипорук і Йонкало проти України" від 21.04.2011 року).

Водночас, практика Європейського Суду з прав людини не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.

А відтак, вимоги ст. 177, 178 КПК України, передбачають, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину повинна бути підтверджена вагомими доказами, які являють собою досить переконливі факти, та в сукупності наданої ним розумної оцінки надають підстави вважати причетність особи до вчинення злочину достатньо вірогідною.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає встановленими наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, про що свідчать наступні докази: рапорт від 21.11.2025 (а.с.8,9); протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 21.11.2025 (а.с.10,11); протокол огляду місця події від 21.11.2025 (а.с.12-14); протокол допиту малолітнього (неповнолітнього) потерпілого від 21.11.2025 (а.с. 15-17); висновок психолога за результатами участі дитини ( ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ) у слідчих діях від 21.11.2025 (а.с. 18-20); протокол допиту представника потерпілого від 22.11.2025 (а.с. 22,23); висновок психолога за результатами участі у допиті законного представника потерпілого ( ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) у слідчих діях від 22.11.2025 (а.с. 24,25); протокол проведення слідчого експерименту від 22.11.2025 (а.с. 26,27) та інші матеріали кримінального провадження у їх сукупності, які слідчим суддею під час розгляду клопотання досліджені в судовому засіданні.

Наведені вище матеріали кримінального провадження з достатньою імовірністю підтверджують суду існування «розумної підозри» щодо причетності особи до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, в межах розслідування якого ставиться питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання підозрюваного під вартою.

Щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя зазначає наступне.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 одружений, проживає спільно з дружиною, її двома дітьми та двома спільними дітьми, офіційно працевлаштований, раніше не судимий.

Відповідно до ст. 12 КК України, злочин, передбачений ч.4 ст. 153 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 є тяжким злочином, санкцією якого передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років.

Крім того, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину щодо неповнолітньої ОСОБА_11 , з якою проживає однією сім`єю, а отже він може здійснити на неї незаконний вплив з метою невикриття його у вчиненні злочину або продовжити кримінальне правопорушення, позаяк матеріали клопотання, в тому рахунку покази підозрюваного, вказують на те, що протиправні дії носили тривалий систематичний характер.

При вирішенні питання про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу, слідчий суддя враховує вагомість наявних доказів, які дають підстави обґрунтовано підозрювати його у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, дані про особу підозрюваного, який має певні соціальні зв`язки, а також характер та обставини злочину, в якому він обґрунтовано підозрюється, та вважає, що застосування до підозрюваного запобіжного заходу, непов`язаного з триманням під вартою, на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти ризикам, передбаченим пунктами 1, 3 та 5 частини 1 статті 177 КПК України, оскільки він не буде обмежений у свободі пересування та комунікації з іншими особами, в тому числі потерпілими і їх законним представником, до такого ступеня, який би гарантував його належну процесуальну поведінку.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, адже забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Тому слідчий суддя вважає, що тримання підозрюваного під вартою протягом певного строку під час досудового розслідування є виправданим.

Отже, оцінюючи обставини, передбачені статтею 178 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчим суддею не встановлено, а стороною захисту в судовому засіданні не доведено, що більш м`який запобіжний захід зможе запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 ..

Відповідно до частини третьої статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Так, відповідно до пункту 1 частини 4 статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Тобто визначення розміру застави особі, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення із застосування насильства або погрозою його застосування, є правом слідчого судді, яке реалізується із урахуванням ступеня обґрунтованості підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, встановлених ризиків, що визначенні у статті 177 КПК України, а також тяжкості покарання, що загрожує особі у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, її віку, стану здоров`я, міцності соціальних зв`язків, наявності постійного місця роботи або навчання, репутації та майнового стану, розміру майнової шкоди, завданої правопорушення, можливості продовження чи повторення протиправної поведінки тощо.

Слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину із застосування насильства щодо малолітніх дітей, з якими проживає однією сім`єю.

З огляду на наведене, слідчий суддя не вбачає підстав для визначення підозрюваному на цьому етапі досудового розслідування застави, так як вона не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Керуючись ст. 131-132, 176-178, 183, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, без визначення розміру застави.

Термін тримання під вартою рахувати з моменту затримання з 20 години 45 хвилин 21 листопада 2025 року до 20 години 45 хвилин 19 січня 2026 року та затримати його в залі суду.

Копію ухвали вручити підозрюваному, слідчому, прокурору та направити для відома та виконання Державній установі "Кропивницький слідчий ізолятор".

Строк дії ухвали визначити до 20 години 45 хвилин 19 січня 2026 року.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 25 листопада 2025 року о 17 годині 00 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_13