ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши в судовому засіданні в залі Хаджибейського районного суду м. Одеси обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ЄРДР №0001038 від 08.08.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Антрацит, Луганської області, громадянин України, з середньою освітою, неодружений, зі слів неофіційно працював на будівництві, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимий, останній раз:

-26.11.2025 року Приморським районним судом м.Одеси за ч.1 ст.357 КК України, до покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень /штраф не сплачено/;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.3 ст.357 КК України, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» N?2102-ХІ від 24.02.2022 введено воєнний стан на всій території України строком на 30 діб», який неодноразово продовжувався. Строк дії воєнного стану продовжено на 90 діб Указом Президента України № 49/2024 від 05.02.2024, який 06.02.2024 затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану України» № 3564-IX.

ОСОБА_6 , 21 липня 2024 року приблизно о 10 годині 40 хвилин, маючи не зняту та непогашену в установленому законом порядку судимість, на шлях виправлення та перевиховання не став і вчинив новий умисний злочин проти власності, перебуваючи в приміщенні торговельної зали будівельного магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ФОП ОСОБА_7 , який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , в той час коли ОСОБА_8 відійшов до клієнта в іншу торговельну залу магазину та не міг спостерігати за своїм майном, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, в період дії воєнного стану, переконавшись, що його дії залишаться непоміченими як для власника майна так і для оточуючих, шляхом вільного доступу, взяв своєю правою рукою сумку чоловічу, виготовлену із тряпчаного матеріалу, чорного кольору, з логотипом «Lev`is», вартістю 1344 гривні, яка перебувала біля касової зони, а саме на другій знизу полиці стелажу з дрібним побутовим приладдям, в середині якої знаходились документи в обкладинці темно-синього кольору, а саме: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки Toyota, моделі Corolla, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2008 року випуску, на ім`я ОСОБА_9 , серія НОМЕР_2 ; посвідчення водія на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , серія НОМЕР_3 , категорії «В», «С»; посвідчення учасника бойових дій серія НОМЕР_4 , виданий 07.03.2024 на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та грошові кошти у розмірі 3500 гривень, що належить потерпілому ОСОБА_8 , та поклав її в середину своєї сумки, чорного кольору, яка була одягнута на ньому через плече, тим самим заволодів вказаним майном.

Надалі, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_6 з викраденим майном, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 4844 гривні (чотири тисячі вісімсот сорок чотири) гривні 00 копійок.

В подальшому, 21 липня 2024 року, близько 10 годині 50 хвилин, ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, перебуваючи у невстановленому місці, в раніше викраденій чоловічій сумці, виготовленій із тряпчаного матеріалу, чорного кольору з логотипом «Lev`is», належній потерпілому ОСОБА_8 , виявив свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки Toyota, моделі Corolla, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2008 року випуску, на ім`я ОСОБА_9 , серія НОМЕР_2 ; посвідчення водія на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , серія НОМЕР_3 , категорії «В», «С»; посвідчення учасника бойових дій серія НОМЕР_4 , виданий 07.03.2024 на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в обкладинці темно-синього кольору.

В подальшому, ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що знайдені ним в сумці потерпілого ОСОБА_8 свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки Toyota, моделі Corolla, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2008 року випуску, на ім`я ОСОБА_9 , серія НОМЕР_2 ; посвідчення водія на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , серія

НОМЕР_3 , категорії «В», «С»; посвідчення учасника бойових дій серія

НОМЕР_4 , виданий 07.03.2024 на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є документами, що засвідчують важливі факти і події в житті людини, втрата яких істотно утруднює реалізацію її прав та свобод і законних інтересів та потребує значних зусиль для їх поновлення, не вчинив жодних дій щодо повернення вказаних важливих особистих документів, діючи умисно, маючи прямий умисел, спрямований на заволодіння важливих особистих документів, усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, маючи на меті подальше використання документів у власних цілях, привласнив вищевказані документи, позбавивши таким чином потерпілого ОСОБА_8 можливості використовувати зазначені документи за призначенням, тобто умисно заволодів вказаними важливими особистими документами та почав зберігати при собі до моменту вилучення співробітниками поліції.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 провину у скоєнні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю за всіма епізодами, щиро розкаялася у скоєному, та підтвердив обставини скоєного ним кримінального правопорушення.

Потерпілий ОСОБА_8 в судових засіданнях участі не приймав, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, окрім того заявив цивільний позов про відшкодування матеріальних збитків у сумі 3500 гривень.

За вище вказаними обставинами, роз`яснивши положення ч.3 ст.349 КПК України, які зрозумілі всім учасникам процесу, та за їх заяв про спрощене провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються.

Суд, вивчивши обвинувальний акт, документи, які засвідчують беззаперечне визнання обвинуваченим своєї винуватості вважає, що вина ОСОБА_6 доведена повністю, а його дії кваліфіковані правильно.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 , за всіма епізодами суд кваліфікує за:

ч.4 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану;

ч.3 ст.357 КК України незаконне заволодіння, будь-яким способом, важливими особистими документами.

При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує ступень тяжкості вчиненого, особистість обвинуваченого який є особою у віці 54 років, з середньою освітою, неодружений, зі слів неофіційно працював на будівництві, дітей не має, на обліку нарколога та психіатра не перебуває, раніше неодноразово судимий, за аналогічні злочини у тому числі до реального терміну відчуття покарання, перебував у розшуку по даному кримінальному провадженню.

З врахуванням роз`яснень, наведених в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд визнає: щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України, обставини, якій обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 рецидив.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України та п. 1 постанови Пленуму ВСУ №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових злочинів. Згідно з ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При викладених обставинах суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 , та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень не можливе без ізоляції від суспільства і вважає можливим призначити покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням норми ч.1 ст.70 КК України у межах санкцій ч.3 ст.357, ч.4 ст.185 КК України.

Враховуючи те, що ОСОБА_6 засуджено 26.11.2025 року Приморським районним судом м.Одеси за ч.1 ст.357 КК України, до покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень /штраф не сплачено/, та те що вчинені інкриміновані злочини по даному судовому провадженню вчинено ОСОБА_6 до ухвалення вироку Приморського районного суду м. Одеси від 26.11.2025 року, то остаточне покарання за цим вироком ОСОБА_6 слід призначити із застосуванням ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень.

При цьому, відповідно до ч.3 ст.72 КК України, покарання у виді штрафу у розмірі 850 гривень за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 26.11.2025 року слід виконувати самостійно.

Відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України, суд вважає необхідним зарахувати ОСОБА_6 в строк відбуття покарання, строк його попереднього ув`язнення у даному провадженні під час досудового розслідування та судового провадження, а саме період з 20.11.2025 року по день набрання вироку законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

До набрання вироку законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід залишити без змін.

Підстав для можливості застосування ст.69,75 КК України судом не встановлено.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів, та випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Хаджибейського районного суду м. Одеси від 13.08.2024 р. скасувати.

Відповідно до ст. 100 КПК України суд вважає необхідним речові докази по справі відповідно до постанови слідчого СВ ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області від 13.08.2024 року про визнання речовими доказами, а саме: DVD-R диск із відеозаписами зберігати при матеріалах кримінального провадження; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки Toyota, моделі Corolla, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2008 року випуску, на ім`я ОСОБА_9 , серія НОМЕР_2 ; посвідчення водія на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,серія НОМЕР_3 , категорії «В», «С»; посвідчення учасника бойових дій серія НОМЕР_4 , виданий 07.03.2024 на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 вважати повернутими законному власнику.

Позовні вимоги потерпілого ОСОБА_8 про стягнення з ОСОБА_6 на свою користь суми матеріальної шкоди у розмірі 3500 грн. 00 коп. підлягають повному задоволенню, оскільки обвинувачений ОСОБА_6 визнав розмір цивільного позову у повному обсязі.

Витрати на залучення експертів відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 94, 370-371, 373-374, 376-377 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.357, ч.4 ст.185 КК України, та призначити покарання:

- за ч.3 ст.357 КК України, у виді обмеження волі строком на 2 /два/ роки;

- за ч.4 ст.185 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на 5 /п`ять/ років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, по сукупності кримінальних правопорушень остаточно призначити покарання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді позбавлення волі строком на 5 /п`ять/ років.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень за цим вироком та вироком Приморського районного суду м. Одеси від 26.11.2025 року, призначити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 остаточне покарання у виді 5 /п`ять/ років позбавлення волі та штрафу у розмірі 850 гривень.

Відповідно до ч.3 ст.72 КК України покарання у виді штрафу у розмірі 850 гривень за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 26.11.2025 року виконувати самостійно.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_6 в строк відбуття покарання, строк його попереднього ув`язнення у даному провадженні під час досудового розслідування та судового провадження, а саме період з 20.11.2025 року по день набрання вироку законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання у вигляді позбавлення волі обвинуваченому ОСОБА_6 обчислювати з моменту набрання цим вироком законної сили.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Хаджибейського районного суду м. Одеси від 13.08.2024 р. скасувати.

Речові докази по справі відповідно до постанови слідчого СВ ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області від 13.08.2024 року про визнання речовими доказами, а саме: DVD-R диск із відеозаписами зберігати при матеріалах кримінального провадження; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки Toyota, моделі Corolla, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2008 року випуску, на ім`я ОСОБА_9 , серія НОМЕР_2 ; посвідчення водія на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,серія НОМЕР_3 , категорії «В», «С»; посвідчення учасника бойових дій серія НОМЕР_4 , виданий 07.03.2024 на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 вважати повернутими законному власнику.

Позовні вимоги потерпілого ОСОБА_8 про стягнення з ОСОБА_6 на свою користь суми матеріальної шкоди у розмірі 3500 грн. 00 коп. задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_8 суми матеріальної шкоди у розмірі 3500 грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1