Справа № 481/24/26
Провадж.№ 1-кп/481/58/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.01.2026 м. Новий Буг

Колегія суддів Новобузького районного суду Миколаївської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Новий Буг, Миколаївської області, клопотання прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_5 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , а також обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000468 від 12.03.2025 року відносно ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

08.01.2026 року до Новобузького районного суду Миколаївської області надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000468 від 12.03.2025 року відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.111 КК України.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.01.2026 року обвинувальний акт переданий на розгляд судді ОСОБА_1 .

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 08.01.2026 визначено колегію суддів головуюча суддя ОСОБА_1 , судді ОСОБА_3 , ОСОБА_2 .

Ухвалою колегії суддів від 08.01.2026 року по вказаному кримінальному провадженню було призначено підготовче судове засідання.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив призначити дане кримінальне провадження до судового розгляду. Клопотань, які би перешкоджали такому призначенню не заявив.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_7 , у підготовчому судовому засіданні не заперечував проти призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні підтримав думку свого захисника, не заперечуючи проти призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Інших клопотань, які би перешкоджали призначенню даного кримінального провадження до судового розгляду учасники судового провадження не заявили.

Заслухавши думку учасників судового провадження, ознайомившись з обвинувальним актом та матеріалами доданими до нього, суд приходить до наступного.

Відповідно до обвинувального акту, складеного відповідно до вимог КПК України, дотримані вимоги територіальної підсудності. Дане кримінальне провадження підсудне Новобузькому районному суду Миколаївської області.

Підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 КПК України, відсутні.

Враховуючи наведене, з урахуванням думки учасників кримінального провадження, щодо можливості призначення судового розгляду, їх позиції з питань, пов`язаних з підготовкою до судового розгляду, суд приходить до висновку, що слід призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у відкритому судовому засіданні, визначивши дату та місце його проведення, і склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 просила суд продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , оскільки вважає, що на даний час ризики, передбачені п. 1, п.3, п.4 ч.1 ст.177 КПК України (можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду, можливість незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні та можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом), які існували на час застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшились та не перестали існувати. Прокурор, як на обставини наявності вказаних ризиків посилається на те, що обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності, оскільки підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років, або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна. У зв`язку з чим, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності обвинувачений може переховуватись від органів досудового розслідування, здійснити виїзд на непідконтрольну Україні територію Луганської, Донецької областей чи АР Крим, або на окуповану територію. Обвинувачений ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, а саме, не маючи обмежень у пересуванні, буде мати можливість особисто або через своїх колег, які є військовослужбовцями військової частини, схиляти до давання завідомо неправдивих показів, які виправдовують його, чи взагалі схиляти до відмови давати свідчення, а також інших можливих свідків, які дотепер не допитані, але підлягають допиту за обставинами кримінального провадження, які йому достовірно відомі.

Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки на даний час не проведено всіх необхідних і можливих слідчих дій з метою отримання доказів вини та знаходячись на свободі обвинувачений ОСОБА_6 , дізнавшись від органу досудового розслідування про здобуті в ході слідства докази на обґрунтованість його підозри та виявлені під час слідства обставини кримінального правопорушення, наявні у наданих йому додатках до клопотання про продовження запобіжного заходу, може вжити заходи до перешкоджання об`єктивності досудового розслідування.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні не заперечував проти заявленого клопотання.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання.

Колегія суддів, заслухавши думку прокурора ОСОБА_5 , пояснення захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 , вважає, що клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою слід задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Частиною 3 статті 315 КПК України передбачено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Судова практика, пішла шляхом вирішення питання продовження строку запобіжного заходу на стадії підготовчого судового засідання, що не передбачено ч.3 ст.315 КПК України, а звідси правові норми, що регулюють порядок обрання, зміни чи скасування запобіжного заходу на стадії досудового розслідування та судового розгляду і порядок продовження строку запобіжного заходу на стадії досудового розслідування конкурують з нормами Глави 27 Розділу ІV КПК України, не враховуючи того, що на стадії підготовчого провадження не можуть бути досліджені докази винуватості обвинуваченого, тобто не може бути, шляхом дослідження доказів кримінального провадження, наданні їм оцінки, фактично перевірена обґрунтованість такого обвинувачення.

Звідси, колегія суддів не вважає за доцільне на стадії підготовчого провадження отримувати та досліджувати докази винуватості обвинуваченого при вирішенні клопотання про продовження строку запобіжного заходу, оскільки, це хоча формально і передбачено вимогами ч.1 ст.194 КПК України, але наведене порушує принцип презумпції невинуватості та суперечить нормам кримінально-процесуального закону та ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, згідно з якими рішення суду повинно бути викладено у формулюваннях, які забезпечують принцип невинуватості особи.

За змістом ст.199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» №12369/86 від 26 червня 1991 року вказав, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, що виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Така ж позиція відображена в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/97 від 26 липня 2001 року.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 14.08.2025 до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 10.10.2025 включно.

Підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стали достатні підстави вважати, що обвинувачений може ухилятися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

08.10.2025 року ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва відносно ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 13.11.2025 року включно.

11.11.2025 року ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва відносно ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 10.01.2025 року включно.

З моменту взяття обвинуваченого ОСОБА_6 під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінилася обстановка, яка дає колегії суддів підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід, або його скасування.

Колегія суддів вважає, що наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та мотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час, не змінилися.

Ризиками, які дають підстави суду продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід вважати: те, що обвинувачений може переховуватись від суду, оскільки, усвідомлює, що обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна, а тому тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, істотно впливає на оцінку ризиків переховування від органу досудового розслідування та суду.

Усвідомлюючи тяжкість інкримінованого йому злочину та розуміючи невідворотність покарання, яке загрожує йому у разі визнання винним за вироком суду, обвинувачений ОСОБА_6 , з метою уникнення кримінальної відповідальності, враховуючи умови воєнного стану, в яких наразі перебуває Україна з 24.02.2022, може вдатись до втечі, як за межі України, так і на тимчасово непідконтрольні на даний час Україні території.

Крім того, перебуваючи в місцях, не пов`язаних з триманням під вартою, обвинувачений ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків кримінального провадження, які безпосередньо володіють інформацією та на теперішній час не допитані у судовому засіданні, а тому, з метою уникнення кримінальної відповідальності, обвинувачений ОСОБА_6 може схиляти свідків до дачі завідомо неправдивих показань, спрямованих на виправдання його дій або ж до повної відмови від надання свідчень.

Більше того, ОСОБА_6 може чинити тиск на інших осіб, причетних до його протиправної діяльності, але наразі їхнє коло не повністю встановлене. Це створює значну загрозу для об`єктивності та неупередженості процесу розслідування, а також може призвести до викривлення доказової бази та фактичного ускладнення правосуддя.

Оцінюючи тяжкість вчиненого злочину, який інкримінується обвинуваченому, колегія суддів враховує ступінь його суспільної небезпечності у конкретних умовах місця і часу та враховує, що до особи, яка обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, тримання під вартою, як запобіжний захід, може бути застосовано за мотивом однієї лише небезпечності злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст.111 КК України.

З урахуванням викладеного, беручи до уваги усталену практику Європейського суду з прав людини у справі (зокрема рішення «Едуард Шабалін проти Росії» від 16 жовтня 2014 року) про неприпустимість тримання особи під вартою без судового рішення та у контексті даного кримінального провадження, не вирішуючи наперед питання про винуватість чи невинуватість ОСОБА_6 , з метою попередження ризику його переховування від суду, незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, та перешкоджання кримінальному провадженню іншим шляхом, з урахуванням особи обвинуваченого та тяжкості інкримінованого йому діяння, віку та стану його здоров`я, відсутності жодних медичних документів, які б могли підтвердити неможливість утримання обвинуваченого на гауптвахті Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, колегія суддів вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому на шістдесят днів, без можливості внесення застави.

Керуючись ст. 131, 132, 177, 178, 183, 184, 194, 314, 315-317, 369-372 КПК України, колегія судів

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_5 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , задовольнити.

Обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строк тримання під вартою на шістдесят днів до 09 березня 2026 року, включно.

Строк дії ухвали в частині продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 - 60 днів.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Новобузького районного суду Миколаївської області в м. Новий Буг Миколаївської області на 15 січня 2026 р. року о 14:30 про що повідомити учасників кримінального провадження.

Справа буде розглядатися колегією суддів у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , у приміщенні Новобузького районного суду Миколаївської області (зала судового засідання № 3) за адресою: вул. Ярослава Мудрого, 8, м. Новий Буг, Миколаївської області.

Визнати обов`язкову участь у розгляді кримінального провадження прокурора, обвинуваченого, його захисника.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала в частині продовження дії запобіжного заходу може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення.

Відповідно до вимог ч.2 ст.376 КПК України повний текст ухвали проголошений о 15:30 год. 12.01.2026 р. в залі судових засідань в приміщенні Новобузького районного суду Миколаївської області.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_8