Провадження № 1-кс/591/3999/25
У Х В А Л А

Іменем України

04 грудня 2025 року слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність службових осіб Сумської обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР,

в с т а н о в и в:

До слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність службових осіб Сумської обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР за повідомленням від 01 грудня 2025 року про вчинення під час війни передбачених ст. 28, ч. 2 ст. 163 та частинами 1, 2 ст. 345-1 КК України, визначити підслідність розпочатого кримінального провадження за Управлінням Служби Безпеки України в Сумській області.

02 грудня 2025 року він отримав відповідь від 01.12.2025 № 10/2-735-24, за підписом начальника відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки обласної прокуратури ОСОБА_5 в якій серед іншого зазначається, що відомості до ЄРДР не внесені.

Вважає, що начальником відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки обласної прокуратури ОСОБА_6 , як службовою особою, уповноваженою на прийняття та реєстрацію заяв та повідомлень про вчинення злочину, здійснено умисні дії, спрямовані на приховання зухвалих злочинів, вчинених організованою групою осіб під час війни, вчинених відносно нього як військовослужбовця та порушені вимоги ч. 1 ст. 214 КПК України.

У судовому засіданні ОСОБА_3 доводи своєї скарги підтримав, просив її задовольнити із вказаних у ній підстав.

Прокурор заперечував доводи скаржника, вважаючи, що підстави для внесення до ЄРДР повідомлених ОСОБА_3 відомостей про кримінальні правопорушення відсутні. Просив відмовити у задоволенні скарги.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення скаржника, прокурора, дослідивши матеріали скарги та надані в судовому засіданні докази, дійшов наступних висновків.

Як передбачено п.1 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора - бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР.

Приписами ч.2 ст.214 КПК України зазначено, що досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР. Положення про ЄРДР, порядок його формування та ведення затверджуються Офісом Генерального прокурора за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, Державним бюро розслідувань, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

У відповідності до ч.4 ст.214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Внесення відомостей до ЄРДР урегульовано «Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення», затвердженим Наказом Генерального прокурора від 30.06.2020 року № 298.

Згідно з п.1 глави 1 розділу 2 цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Вищезазначені положення закону дають підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо ж зі змісту заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР і це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Таким чином, закон передбачає необхідність попереднього вивчення слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

При цьому зміст ч.1 ст.214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого, дізнавача, прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого чинним КК України.

Відповідно до висновку зробленого у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Так, з матеріалів справи вбачається та встановлено слідчим суддею, що 01.12.2025 ОСОБА_3 звернувся до Сумської обласної прокуратури з повідомленням про вчиненняорганізованою групою осіб кримінальних правопорушень передбачених ст.ст. 163, 435-1 КК України: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та особами з числа командування військової частини НОМЕР_1 . У заяві від 01 грудня 2025 року серед іншого просив на підставі ст. 55 КПК України визнати його потерпілим та допустити до проведення слідчих та процесуальних дій, надати копію витягу з ЄРДР та постанову про визнання потерпілим.

02.12.2025 Сумською обласною прокуратурою надано відповідь ОСОБА_3 про відсутність підстав для внесення відомостей в ЄРДР та початку досудового розслідування за його заявою від 01.12.2024 за підписом начальника відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки обласної прокуратури ОСОБА_5 ,оскільки в ній не зазначено реальних і вагомих об`єктивних даних, які свідчать про ознаки будь-яких кримінальних правопорушень.

Дослідивши заяву про вчинення кримінального правопорушення від 01.12.2025 та надані скаржником у судовому засіданні фотокопії сторінки соціальної мережі Fakebook, на які він посилався у своїй заяві про злочин, слідчий суддя вважає, що вони не містять конкретних фактів вчинення кримінальних правопорушень, про які ОСОБА_3 просив внести відомості до ЄРДР.

Надані публікації є знеособленими, мова у них йде про «героя та волонтера», додане листування між військовими частинами не містить інформації про номери цих частин, та про особу, якої вони стосуються, оскільки вказана інформація заретушована, тобто не містять персональних даних, факти порушення таємниці листування ОСОБА_3 також відсутні.

Тобто з тексту повідомлення ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення від 01.12.2025 не вбачається відомостей, які б свідчили або могли б свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 163 КК України ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та особами з числа командування ВЧ НОМЕР_1 .За своїм змістом заява ОСОБА_3 зводиться до викладенням можливих обставин вчинення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 435-1 КК України, без викладення будь-яких вагомих обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення за ст.28, ч.2 ст.163 КК України.

Слід також врахувати, що потерпілим від злочину, передбаченого ч.1 та ч.2 ст.435-1 КК України є військовослужбовець, який здійснює заходи із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, його близькі родичі чи члени сім`ї. За повідомленням ОСОБА_3 у судовому засіданні з червня 2025 року він не проходить військову службу в ЗСУ, тобто на момент розміщення у листопаді 2025 ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у соціальній мережі Fakebook публікації, ОСОБА_3 військовослужбовцем ЗСУ не являється.

Як вже зазначалося ч. 1 ст. 214 КПК України не встановлює обов`язку слідчого, дізнавача, прокурора вносити відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за будь-якою заявою, а тільки тією, що містить відомості про вчинення кримінального правопорушення. Також, така позиція відповідає усталеній судовій практиці та позиції Верховного Суду.

Ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

Згідно з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду з прав людини (Рішення Суду «Артіко проти Італії» від 13.05.1980), не гарантується захист теоретичних і ілюзорних прав, а гарантується захист прав конкретних та ефективних.

Так, посилання заявника є лише його незгодою з діями певних осіб, на підтвердження чого не наведено жодних обставин, які прямо чи опосередковано можуть свідчити про наявність ознак вчинення кримінальних правопорушень, про реальність конкретної події злочину із зазначенням конкретного часу, місця, способу, інших обставин вчинення злочину в розумінні ст. 11 КК України.

За наведених обставин заява ОСОБА_3 не містить фактів ймовірного вчинення вказаних кримінальних правопорушень і ці обставини для отримання такого висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу. Скаржник не позбавлений можливості захистити свої права, звернувшись з позовом про захист честі, гідності та ділової репутації в порядку ст. 297 ЦК України.

Таким чином, оскільки відсутні дані, які б достовірно свідчили про наявність події злочину відповідно до ст. 11 КК України, тому обов`язок органу досудового розслідування у внесенні відомостей до ЄРДР за ст. ст.28 ч.2 ст.163 ч.1 та ч.ч.1, 2 ст.435-1 ККУкраїни не виник, матеріали скарги свідчать про відсутність підстав вважати, що уповноваженою особою Сумської обласної прокуратури вчинено бездіяльність, у зв`язку з чим слідчий суддя дійшов висновку про необґрунтованість доводів скарги, у задоволенні якоїнеобхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 214, 303-307 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Положення частини третьої статті 307 КПК України щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-р(II)/2020 від 17.06.2020.

Слідчий суддя ОСОБА_1