Справа № 738/2312/25 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/156/26
Категорія - в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 16 жовтня 2025 року про відмову у задоволенні подання ДУ «Менська виправна колонія №91» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

У С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою суду було відмовлено у задоволенні подання ДУ Менська виправна колонія №91 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 .

Відмовляючи у задоволенні клопотання місцевий суд вказав на те, що засуджений ОСОБА_8 відбуває покарання з 21.03.2018 і за весь час відбування покарання не проявив позитивної та бездоганної поведінки, натомість відбуваючи покарання в різних установах характеризувався посередньо, заохочення отримав лише напередодні настання пільги, передбаченої ст. 81 КК України.

Суд першої інстанції не вбачає в поведінці засудженого динаміки, яка б свідчила про його бездоганне виправлення та перевиховання, а саме: активної участі в суспільному житті установи виконання покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, гарної поведінки в побуті та прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, а тому прийшла до висновку, що засуджений ОСОБА_8 не довів свого виправлення, він не готовий до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві за межами установи, а тому подання про його умовно дострокове звільнення від подальшого відбування покарання подано передчасно і задоволенню не підлягає.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити подання адміністрації колонії про умовно-дострокове звільнення на підставі ст.81 КК України.

В обґрунтування своїх доводів ОСОБА_8 зазначає про те, що суд першої інстанції формально підійшов до розгляду даної справи, не дослідив усіх доказів, що свідчать про його виправлення та позитивну поведінку під час відбування покарання.

Зазначає, що місцевим судом не враховано його стан здоров`я, наявність отриманих травм. Вважає, що він довів своє виправлення, не допускав порушень режиму, дотримувався вимог адміністрації.

Заслухавши доповідача, думку захисника ОСОБА_7 , який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити; думку прокурора, який вважає ухвалу суду законною і обґрунтованою, і просив залишити її без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд прийшов до наступного висновку,

Відповідно до вимог ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

ОСОБА_8 відповідно до вироку Броварського міськрайонного суду Київської області від 12.11.2020 засуджений за ч. 1 ст. 115 КК України до 10 років позбавлення волі. Зараховано в строк відбуття покарання термін попереднього ув`язнення з 21.03.2028 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. По ухвалі Київського апеляційного суду від 16.03.2021 вирок залишено без змін. На даний час засуджений ОСОБА_8 відбуває покарання в ДУ «Менська виправна колонія (№ 91)», відбув відповідну частину призначеного покарання, стягнень не має, має 1 заохочення, сумлінною поведінкою, ставленням до праці та з урахуванням висновку ступеня виправлення засудженого довів своє перевиховання та став на шлях виправлення, тому адміністрація установи звернулась до суду з поданням про його умовно дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

На підставі вимог ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі може бути застосоване умовно-дострокове звільнення при умовах, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі в самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації установ виконання покарань, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених.

Суд першої інстанції, розглядаючи питання, про можливість умовно-дострокового звільнення засуджених, повинен враховувати поведінку засудженого під час всього строку відбування покарання, з`ясувати, чи дотримується засуджений правил внутрішнього розпорядку, чи не вчиняв він останнім часом порушень режиму відбування покарання чи інших правопорушень, який вплив він справляє на засуджених, у чому саме проявляється його належне ставлення до праці, однак суд не обґрунтував у мотивувальній частині ухвали свою відмову в задоволенні, а тільки зазначив, що засуджений не проявив позитивної та бездоганної поведінки, натомість відбуваючи покарання в різних установах характеризується посередньо.

Відповідно до роз`яснень п.17 постанови пленуму Верховного суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії . Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, оскільки судовий розгляд питання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб.

З матеріалів даного провадження вбачається, що ОСОБА_8 відбув 3/4 частини призначеного судом строку покарання, що надає йому юридичне право на застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, відповідно до п.2 ч.3 ст. 81 КК України.

З характеристики на засудженого ОСОБА_8 , виданої ДУ Менської виправної колонії №91 вбачається, що ОСОБА_8 відбуває покарання у цій установі. На час відбування покарання характеризується посередньо: дотримується норм, що визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня установи виконує, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Має сина, з яким підтримує соціально корисні зв`язки шляхом здійснення телефонних розмов. 18.08.2025 року отримана подяка за дотримання встановлених правил поведінки, сумлінне ставлення до праці. Стягнень не має. В ДУ «Менська виправна колонія №91 після розподілу з дільниці УДіР виявив бажання залучатися до суспільно корисної праці. Згідно поданої заяви з 03.08.2021 року виконує обов`язки прибиральника відділення, до роботи ставиться добре, за що отримав одне заохочення. За рисами характеру спокійний, не конфліктний, може контролювати своє мислення. Згідно поданої ним заяви, залучений до програми диференційованого виховного впливу на засуджених «Духовне відродження». Заходи, передбачені планом реалізації, намагається виконувати.

Вищевказані факти не можуть не свідчити про наявність позитивних змін у свідомості засудженого ОСОБА_8 , його налаштування на позитивний лад та як наслідок виправлення.

За таких обставин, колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_8 на даний час своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення.

Виконання призначеного покарання є доцільним тільки за тієї умови, що ним досягається поставлена в законі мета: крім кари ще і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Якщо ця мета може бути досягнута ще до закінчення призначеного судом строку покарання, то в подальшому його виконанні відпадає необхідність. З огляду на це, закон передбачає можливість застосування судом умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Враховуючи характеристику засудженого ОСОБА_8 , колегія суддів визнає необґрунтованим та непереконливим висновок суду першої інстанції про те, що засуджений не довів своє виправлення, а підстави для задоволення подання про умовно- дострокове звільнення відсутні.

Відповідно до положень п.4 ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу.

Згідно з п.2 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Пункт 2 ч.1 ст.411 КПК України встановлює, що судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.

Та обставина, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження у відповідності до положень п.2 ч.1 ст.409, ст.411 КПК України є безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Разом з цим колегія суддів констатує, що в матеріалах провадження наявна достатня кількість доказів, які свідчать про те, що засуджений ОСОБА_8 своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та його подальше відбування покарання є недоцільним, у зв`язку з чим подання ДУ «Менська виправна колонія №91» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 та звільнити його умовно-достроково на невідбутий строк покарання.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407,409, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 - задовольнити.

Ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 16 жовтня 2025 року про відмову у задоволенні подання ДУ «Менська виправна колонія №91» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 - скасувати.

Постановити нову ухвалу.

Подання ДУ «Менська виправна колонія №91» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 - задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_8 умовно - достроково від відбування основного покарання за вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 12.11.2020 на відбуту частину покарання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4