Справа № 643/587/26
Провадження № 1-кс/643/628/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000778 від 15.07.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.114-1, ч.2 ст.369-2 КК України,

встановив:

15.01.2026 року до суду надійшло клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000778 від 15.07.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.114-1, ч.2 ст.369-2 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що обласною прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0000778 від 15.07.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.114-1, ч.2 ст.369-2 КК України, досудове розслідування в якому проводиться Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Харкові) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , будучи працівником правоохоронного органу, обіймаючи посаду слідчого СВ ВП № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області, у невстановленому в ході проведення досудового розслідування місці та час, розробив злочинну схему отримання неправомірної вигоди від громадян України, для себе та третіх осіб, за вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави, а саме за вплив на посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо прийняття рішення про зняття з розшуку військовозобов`язаних осіб у вказаному ОРТЦК та СП, оновлення даних без загрози їх негайної мобілізації з приміщення ОРТЦК та СП, безперешкодне та швидке проходження військово-лікарської комісії з метою встановлення придатності до військової служби, їх подальшого бронювання та видачі їм військово-облікових документів.

14.01.2026 ОСОБА_4 повідомлено про підозру за ч.2 ст. 369-2 КК України, а саме одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

14.01.2026 на підставі ухвали слідчого судді Салтівського районного суду м. Харкова від 13.01.2026 проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого було виявлено та вилучено: мобільний телефон Samsung Galaxy J5 IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 з сім-картою НОМЕР_3 ; мобільний телефон Samsung Galaxy А25 IMEI 1: НОМЕР_4 , IMEI 2: НОМЕР_5 з сім-картою НОМЕР_6 ; мобільний телефон Samsung Galaxy А15 IMEI 1: НОМЕР_7 , ІМЕІ 2: НОМЕР_8 з сім-картами НОМЕР_9 та НОМЕР_10 ; предмети, схожі на набої калібру 9мм, загальної кількістю 162 шт.

У вилучених предметах може міститись інформація щодо протиправної діяльності працівників правоохоронних органів та інших осіб, відомості про обставини, що встановлюються в ході досудового розслідування, а тому можуть бути речовими доказами у кримінальному провадженні.

Так, вилучені мобільні телефони є речовими доказами у кримінальному провадженні, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Таким чином, є необхідність в накладенні арешту на вище вказане майно, зокрема мобільні телефони, які належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також предмети, схожі на набої калібру 9мм, та яке вилучено в ході обшуку.

Прокурор в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримав, просив задовольнити.

Представник власника майна ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, подав заяву ро розгляд клопотання за його відсутності.

Суд, розглянувши клопотання про арешт майна, дослідивши додані до клопотання матеріали, вважає його таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилученого майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст.235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

14.01.2026 на підставі ухвали слідчого судді Салтівського районного суду м. Харкова від 13.01.2026 проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого було виявлено та вилучено: мобільний телефон Samsung Galaxy J5 IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 з сім-картою НОМЕР_3 ; мобільний телефон Samsung Galaxy А25 IMEI 1: НОМЕР_4 , IMEI 2: НОМЕР_5 з сім-картою НОМЕР_6 ; мобільний телефон Samsung Galaxy А15 IMEI 1: НОМЕР_7 , ІМЕІ 2: НОМЕР_8 з сім-картами НОМЕР_9 та НОМЕР_10 ; предмети, схожі на набої калібру 9мм, загальної кількістю 162 шт.

14.01.2026 виявлені та вилучені предмети та речі слідчим визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України, метою арешту майна є збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст.132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Крім цього, відповідно до п.п. 4, 5 ч.5 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно; порядку виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.

Стороною обвинувачення доведено, що зазначене в клопотанні прокурора майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України, сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Також, згідно положень статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява №31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А №296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява №48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A №52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A №98).

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131-132, 170-175, 309, 395 КПК України, -

ухвалив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене 14.01.2026 в ході обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме на:

- мобільний телефон Samsung Galaxy J5 IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 з сім-картою НОМЕР_3 ;

- мобільний телефон Samsung Galaxy А25 IMEI 1: НОМЕР_4 , IMEI 2: НОМЕР_5 з сім-картою НОМЕР_6 ;

- мобільний телефон Samsung Galaxy А15 IMEI 1: НОМЕР_7 , ІМЕІ 2: НОМЕР_8 з сім-картами НОМЕР_9 та НОМЕР_10 ;

- предмети, схожі на набої калібру 9мм, загальної кількістю 162 шт.

Визначення місця зберігання вищевказаного майна доручити стороні обвинувачення з урахуванням вимог Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ №1104 від 19.11.2012.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали направити прокурору.

Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час проголошення ухвали в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1