Провадження № 1-кп/638/1815/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 року м.Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в підготовчому відкритому судовому засіданні у м. Харкові, клопотання потерпілого ОСОБА_7 про арешт майна в рамках розгляду кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002632 від 23 грудня 2024 року, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2, 3, 4 ст.190, ч.1 ст.209 КК України,-

встановив:

В провадженні Шевченківського районного суду міста Харкова знаходиться кримінальне провадження за обвинувальним актом у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № № 0002632 від 23 грудня 2024 року, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч.ч.2, 3, 4 ст.190, ч.1 ст.209 КК України.

15 грудня 2025 року потерпілий ОСОБА_7 подав до суду клопотання про накладення арешту на 1/4 двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 37076916), яка зареєстрована за ОСОБА_6 , шляхом заборони відчуження, розпорядження (здачу в оренду тощо) вказаним майном.

В обґрунтування поданого клопотання про арешт майна зазначає, що ОСОБА_7 є потерпілим у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 . За дуже тривалий час (майже два роки) ОСОБА_6 повернуто ОСОБА_7 30 840 грн. 00 коп. На теперішній час, майнова шкода, завдана кримінальним правопорушенням у розмірі 237 960 грн. 00 коп. ОСОБА_6 не відшкодована ОСОБА_7 .

Також зазначає, що станом на сьогоднішній день обвинувачений ОСОБА_6 не вживає жодних дій, направлених на відшкодування ОСОБА_7 шкоди завданої кримінальним правопорушенням, а тому є підстави вважати, що ОСОБА_6 буде і в подальшому ігнорувати свій обов`язок по відшкодуванню шкоди. Зважаючи на той факт, що сума цивільного позову є значною, враховуючи наявність ризиків, передбачених ст.170 КПК України, у випадку винесення обвинувального вироку у даному кримінальному провадженні та задоволення цивільного позову, виконання такого вироку може виявитися неможливим, зважаючи на відчуження майна ОСОБА_6 під час розгляду кримінального провадження у суді. Відповідно до відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно, ОСОБА_6 на праві спільної часткової власності належить двокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 37076916). За ОСОБА_6 зареєстрована 1/4 зазначеного майна. Оскільки у зазначених відомостях не міститься вартості зазначеної квартири, потерпілим ОСОБА_7 було проведено аналіз продажу двокімнатних квартир у м. Калуші, орієнтовно такої ж квадратури станом на сьогодняшній день. За результатом аналізу приблизна середня вартість квартири складає 1 200 000 грн., що у еквіваленті становить 30 тис. доларів США. Таким чином, 1/4 від зазначеної вартості складає 300 000 грн. Ураховуючи середню вартість майна та розміру шкоди завданої ОСОБА_7 протиправними діями ОСОБА_6 , доходимо висновку про необхідність накладення арешту на 1/4 двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 37076916), яка зареєстрована за ОСОБА_6 та висновку про співмірність такого арешту.

Представник потерпілого просила задовільнити клопотання про арешт майна.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання.

Обвинувачений та захисник заперечували проти задоволення клопотання. Крім того, обвинувачений зазначив, що він частково відшкодували шкоду потерпілому та продовжує її відшкодовувати. Також обвинувачений зазначив, що з 2022 року він не є власником 1/ 4 квартири АДРЕСА_2 .

Дослідивши клопотання про арешт майна, заслухавши пояснення сторін, суддя дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном , щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації ; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом й частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати , що воно відповідає критеріям, зазначеним в статті 98 цього Кодексу. (Матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети , що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправними шляхом, або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення).

Згідно зі ст. 61 КПК України, цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична чи юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов. Права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.

Згідно ч.1 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Згідно ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження. У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Ч. 11 ст. 170 КПК України передбачено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 171 КПК України у клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено: розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог; докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

Судом встановлено, що відповідно до поданого цивільного позову цивільний позивач просить суд стягнути з ОСОБА_6 на свою користь 237960.00 грн. в якості відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до наданої цивільним позивачем суду інформації сформованої за допомогою «Реєстр нерухомості» №468 від 15.12.2025, в розділі відомості з реєстру прав власності на нерухоме майно (старий реєстр) ОСОБА_6 належить 1/ 4 квартири АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності, б/н, 17.12.1997, відділ приватизації житла державного концерну «Оріана».

Разом з тим, відповідно до норм чинного законодавства з 01 січня 2013 року діє Реєстр речових прав на нерухоме майно, який містить інформацію про майно з 01 січня 2013 року, у зв?язку з чим з 01 січня 2013 року до «Реєстр нерухомості» не вносяться зміни щодо права власності.

Однак цивільним позивачем не надано витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, що передбачає актуальний запис про право власності станом на час звернення з клопотання про арешт майна.

Посилання представника позивача на те, що обвинувачений ОСОБА_6 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , не підтверджує права власності на вищевказану квартиру.

Таким чином цивільним позивачем не надано доказів в обґрунтування права власності ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_2 .

Крім того, цивільним позивачем потерпілим ОСОБА_7 та його представником у клопотанні про арешт майна та в судовому засіданні не обґрунтовано та не наведено обставин того, що невжиття таких заходів як арешт майна може істотно ускладнити чи унеможливити виконання процесуального рішення суду щодо ефективного захисту оспорюваних прав або інтересів потерпілого, з урахуванням того, що обвинувачений ОСОБА_6 частково відшкодував завдану шкоду та продовжує відшкодовувати, що в судовому засіданні не заперечувалось і самим представником потерпілого.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість клопотання, з урахуванням чого, в задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст.131, 170, 314-316 КПК України суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання потерпілого ОСОБА_7 про арешт майна обвинуваченого від 15 грудня 2025 року - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 17 грудня 2025 року о 09 годині 40 хвилин.

Головуючий суддя: ОСОБА_1