Справа № 552/8692/22
Провадження № 1-кп/643/192/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2025

Салтівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду клопотання про закриття кримінального провадження в частині у зв`язку із закінченням строків давності у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000364 від 15.06.2021 стосовно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Подольськ Московської області Російської Федерації, громадянки України, яка має середню освіту, заміжньої, раніше не судимої, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

в с т а н о в и в :

Ухвалою Верховного Суду від 24.10.2023 матеріали кримінальної справи №552/8692/22 за обвинуваченням ОСОБА_6 направлено з Київського районного суду м. Полтави до Московського районного суду м. Харкова для розгляду.

З 08.11.2023 у провадженні Салтівського районного суду міста Харкова перебуває справа (кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000364 від 15.06.2021) щодо обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України.

Згідно з обвинувальним актом у кримінальному провадженні №0000364 від 15.06.2021 досудовим розслідуванням встановлено, що згідно з даними Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» квартира АДРЕСА_2 належала на праві приватної власності ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 04.07.1996, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_8 (реєстровий №6732).

ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян здійснено актовий запис №0 від 03.03.2020. Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина на належну їй на праві власності вищевказану квартиру.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

На час відкриття спадщини постійно (як до, так і після смерті спадкодавця) разом із спадкодавцем проживав син померлої - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який у силу ч. 1 ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги за законом.

Однак, до спливу визначеного ч. 1 ст. 1270 ЦК України 6-місячного строку з моменту смерті своєї матері ОСОБА_9 також помер ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), не встигнувши прийняти спадщину.

За змістом ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився.

Після смерті ОСОБА_9 право на прийняття спадщини, яку він не встиг прийняти після смерті матері, перейшло до його батька - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , як спадкоємця першої черги за законом. Останній вказану спадщину прийняв шляхом звернення 05.08.2020 (у межах встановленого ст. 1270 ЦК України шестимісячного строку) до ІНФОРМАЦІЯ_6 із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 .

У силу ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу відкриття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття, а згідно з ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не позбавляє його цього права.

З огляду на те, що після смерті колишніх мешканців квартири протягом тривалого часу нею ніхто не користувався та не відвідував, у 2021 році (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, у ОСОБА_6 та інших, невстановлених на теперішній час досудовим розслідуванням осіб, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, виникли злочинний умисел і корислива мета, спрямовані на незаконне заволодіння шляхом обману (шахрайства), з використанням завідомо підроблених документів, вказаною квартирою, яка їй ніколи не належала, через продаж згаданої квартири третій особі від імені псевдовласника.

Реалізуючи вказані злочинний умисел і попередньо досягнуту з невстановленими на теперішній час особами, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, домовленість, ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків, вчинила ряд юридично значимих дій.

Зокрема, для отримання завідомо для неї підроблених:

-свідоцтва №5-07-275681 від 17.03.2003 про право власності ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_2 ;

-довідки КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради про наявність інформації з паперових носіїв до 31.12.2012 щодо зареєстрованого за ОСОБА_6 права власності на квартиру АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 17.03.2003,

а також для подальшого використання цих підроблених документів шляхом їх надання нотаріусу для проведення нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу вказаної квартири, ОСОБА_6 завчасно надала невстановленим у ході досудового слідства особам свої персональні дані (прізвище, ім`я та по батькові), а також вказівку про виготовлення вищевказаних підроблених офіційних документів.

У подальшому, за здійсненого ОСОБА_6 у вищевказаний спосіб (шляхом надання засобів і вказівок) сприяння у вчиненні підроблення офіційних документів, невстановленими особами за невстановлених обставин виготовлено та надано ОСОБА_6 для подальшого використання:

-свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_1 від 17.03.2003 на квартиру АДРЕСА_2 , начебто видане 17.03.2003 відділом приватизації житлового фонду Харківської міської ради, у якому вказано неправдиві відомості щодо права власності ОСОБА_6 на вказану квартиру;

-довідку КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради під №1103527, в якій вказано неправдиві відомості про наявність інформації з паперових носіїв до 31.12.2012 щодо зареєстрованого за ОСОБА_6 права власності на квартиру АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 17.03.2003.

Крім того, досудовим розслідуванням також встановлено, що згідно з даними Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» квартира АДРЕСА_2 належала на праві приватної власності ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 04.07.1996, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_8 (реєстровий №6732).

ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян здійснено актовий запис №0 від 03.03.2020. Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина на належну їй на праві власності вищевказану квартиру.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

На час відкриття спадщини постійно (як до, так і після смерті спадкодавця) разом із спадкодавцем проживав син померлої - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який у силу ч. 1 ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги за законом.

Однак, до спливу визначеного ч. 1 ст. 1270 ЦК України 6-місячного строку з моменту смерті своєї матері ОСОБА_9 також помер ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), не встигнувши прийняти спадщину.

За змістом ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився.

Після смерті ОСОБА_9 право на прийняття спадщини, яку він не встиг прийняти після смерті матері, перейшло до його батька - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , як спадкоємця першої черги за законом. Останній вказану спадщину прийняв шляхом звернення 05.08.2020 (у межах встановленого ст. 1270 ЦК України шестимісячного строку) до ІНФОРМАЦІЯ_6 із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 .

У силу ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу відкриття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття, а згідно з ч. 3 ст.1296 ЦК України відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не позбавляє його цього права.

З огляду на те, що після смерті колишніх мешканців квартири протягом тривалого часу нею ніхто не користувався та не відвідував, у 2021 році (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, у ОСОБА_6 та інших, невстановлених на теперішній час досудовим розслідуванням осіб, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, виникли злочинний умисел і корислива мета, спрямовані на незаконне заволодіння шляхом обману (шахрайства), з використанням завідомо підроблених документів, вказаною квартирою, яка їй ніколи не належала, через продаж згаданої квартири третій особі від імені псевдовласника.

Реалізуючи вказані злочинний умисел і попередньо досягнуту з невстановленими на теперішній час особами, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, домовленість, ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків, вчинила ряд юридично значимих дій.

Зокрема, для отримання завідомо для неї підроблених:

- свідоцтва №5-07-275681 від 17.03.2003 про право власності ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_2 ;

-довідки КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради про наявність інформації з паперових носіїв до 31.12.2012 щодо зареєстрованого за ОСОБА_6 права власності на квартиру АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 17.03.2003,

а також для подальшого використання цих підроблених документів шляхом їх надання нотаріусу для проведення нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу вказаної квартири, ОСОБА_6 завчасно надала невстановленим у ході досудового слідства особам свої персональні дані (прізвище, ім`я та по батькові), а також вказівку про виготовлення вищевказаних підроблених офіційних документів.

У подальшому, за здійсненого ОСОБА_6 у вищевказаний спосіб (шляхом надання засобів і вказівок) сприяння у вчиненні підроблення офіційних документів, невстановленими особами за невстановлених обставин виготовлено та надано ОСОБА_6 для подальшого використання:

-свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_1 від 17.03.2003 на квартиру АДРЕСА_2 , начебто видане 17.03.2003 відділом приватизації житлового фонду Харківської міської ради, у якому вказано неправдиві відомості щодо права власності ОСОБА_6 на вказану квартиру;

-довідку КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради під №1103527, в якій вказано неправдиві відомості про наявність інформації з паперових носіїв до 31.12.2012 щодо зареєстрованого за ОСОБА_6 права власності на квартиру АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 17.03.2003.

Далі, 01.06.2021, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_6 , розуміючи, що вона не є власником квартири АДРЕСА_2 , прибула до приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_11 ( АДРЕСА_3 ), де надала вказаному нотаріусу завідомо для неї підроблені:

-свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_1 від 17.03.2003 на квартиру АДРЕСА_2 , начебто видане 17.03.2003 відділом приватизації житлового фонду Харківської міської ради, у якому вказано неправдиві відомості щодо права власності ОСОБА_6 на вказану квартиру;

-довідку КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради під №1103527, в якій вказано неправдиві відомості про наявність інформацїї з паперових носіїв до 31.12.2012 щодо зареєстрованого за ОСОБА_6 права власності на квартиру АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 17.03.2003,

з метою нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу означеної квартири з покупцем ОСОБА_12 . У подальшому на підставі, зокрема, вказаного документу приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_11 під реєстровим №748 посвідчено договір купівлі-продажу від 01.06.2021, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_12 .

Таким чином, ОСОБА_6 використала зазначені, завідомо для неї підроблені документи (свідоцтво про право власності на житло та довідку бюро технічної інвентаризації).

Після роз`яснення обвинуваченій судом у судовому засіданні її право заявити клопотання про закриття провадження у частині її обвинувачення за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, обвинувачена заявила клопотання про закриття кримінального провадження в частині обвинувачення за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України з підстав спливу строків притягнення до кримінальної відповідальності.

Захисник обвинуваченої- адвокат ОСОБА_5 підтримав клопотання обвинуваченої про її звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження в частині обвинувачення за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, зазначив, що така позиція є погодженою з обвинуваченою.

Крім того, у судовому засіданні обвинувачена зазначила, що наслідки закриття кримінального провадження в частині їй зрозумілі та не наполягала на продовженні судового розгляду, підтвердила, що добровільно бажає закриття кримінального провадження.

У судовому засіданні прокурор не заперечував проти закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності в частині обвинувачення за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності, підстав, які б перешкоджали закриттю, суду не повідомив.

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_4 не заперечував проти задоволення клопотання про закриття кримінального провадження в частині в зв`язку із закінченням строків давності за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

Суд, заслухавши думку прокурора, захисника, обвинуваченої, представника потерпілої, дослідивши надані суду матеріали, вважає, що клопотання обвинуваченої підлягає задоволенню з таких підстав.

ОСОБА_6 обвинувачується серед іншого у скоєнні кримінальних правопорушень (проступків), передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України. Зазначені кримінальні правопорушення вчинено у 2021 році (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено).

Згідно з п. 2 ч.1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.

Згідно з ч. 2 ст. 12 КК України кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу у розмірі не більше трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Санкцією ч. 1 ст. 358 КК України передбачено покарання у виді штрафу до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційного нагляду на строк до двох років, або обмеження волі на той самий строк.

Санкцією ч. 4 ст. 358 КК України передбачено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційного нагляду на строк до двох років, або обмеження волі на той самий строк.

Отже, кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України відносяться до кримінальних проступків.

Виходячи з наведених вище обставин, строки давності притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності сплили за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України у 2024 році.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом, у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

З огляду на наведене вище, беручи до уваги те, що з моменту вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 минуло більше трьох років, обвинувачена не ухилялася від досудового розслідування та суду, вона підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, а кримінальне провадження підлягає закриттю в частині.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 в частині обвинувачення за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України суд закриває у зв`язку із закінченням строків давності, встановлених ст. 49 КК україни, тобто з підстави, яка є нереабілітуючою.

Керуючись ч. 2 ст. 284, ст. 288, 395 КПК України, -

постановив :

ОСОБА_6 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження №0000364 від 15.06.2021 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України, - закрити в частині обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

Ухвала суду може бути оскаржена через Салтівський районний суд міста Харкова до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений 10 вересня 2025 року.

Суддя ОСОБА_1