Справа № 186/2154/25
Провадження № 1-кс/0186/276/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" жовтня 2025 р. м.Шахтарське.

Слідчий суддя Шахтарського міського суду Дніпропетровської області - ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката - ОСОБА_4 ,

слідчого ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання слідчого у кримінальному провадженні заступника начальника СВ ВП №3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000593 від 20 жовтня 2025 року по ч.1 ст.263, ч.4 ст.296 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с.Вільшане, Сосницького району, Чернігівської області, громадянина України, освіта середня, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, військовослужбовця на посаді оператора безпілотних авіаційних комплексів взводу ударних комплексів 2 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , на обліку у лікарів нарколога та психіатра неперебуваючого, раніше судимого:

- 29 лютого 2024 року Сосницьким районним судом Чернігівської області по ч.2 ст.345, ч. 1 ст. 343, ч.1 ст.70 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, звільненого на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,

-31 березня 2025 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпра по ч.4 ст.358, ст.71, ч.3 ст.72 КК України до покарання у вигляді штрафу 850 гривень,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.4 ст.296 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

22 жовтня 2025 року слідчий у кримінальному провадженні заступник начальника СВ ВП №3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області звернувся до слідчого судді Шахтарського міського суду Дніпропетровської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , внесеним в рамках кримінального провадження №0000593 від 20 жовтня 2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.4 ст.296 КК України.

Згідно клопотання слідчого, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 проходячи військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на посаді оператора безпілотних авіаційних комплексів взводу ударних комплексів 2 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , в період часу з вересня 2025 року по 19 жовтня 2025 року, проходячи службу на бойових позиціях в Донецькій області, реалізуючи злочинний умисел, направлений на незаконне придбання, носіння та зберігання бойових припасів та вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб, придбав бойовий припас, а саме: промислово виготовлений корпус осколкової оборонної ручної гранати Ф-1, промислово виготовлений модернізований уніфікований запал ручних гранат типу УЗРГМ, які у своєму конструктивному поєднанні належать до категорії бойових припасів; автомат конструкції Калашникова (АК 74) калібру 5,45 мм № НОМЕР_2 1987 року випуску, який є вогнепальною зброєю, вчинивши тим самим придбання бойових припасів та вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

Далі, ОСОБА_6 , в період часу з вересня 2025 року по 19 жовтня 2025 року, під час несення служби, реалізуючи злочинний умисел, направлений на незаконне носіння та зберігання бойових припасів та вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи, що промислово виготовлений корпус осколкової оборонної ручної гранати Ф-1, промислового виготовлений модернізований уніфікований запал ручних гранат типу УЗРГМ, які у своєму конструктивному поєднанні належать до категорії бойових припасів; автомат конструкції Калашникова (АК 74) калібру 5,45 мм № НОМЕР_2 1987 року випуску, вчинив носіння бойових припасів та вогнепальної зброї шляхом їх перевезення з місця виконання бойових завдань до свого тимчасового місця дислокації, що розташоване за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Дмитрівка, де почав їх зберігати, чим вчинив зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Після цього, 19 жовтня 2025 року, приблизно о 23:30 години, перебуваючи поряд з домоволодінням за адресою: АДРЕСА_2 , взявши до рук автомат, конструкції Калашникова (АК 74), калібру 5,45 мм № НОМЕР_2 , 1987 року випуску, та з метою вчинення грубого порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, із застосуванням вогнепальної зброї, в присутності ОСОБА_7 та ОСОБА_8 почав здійснювати хаотичні постріли в повітря та різні боки, вистріливши щонайменше 5 набоїв калібру 5,45 мм.

У подальшому 20 жовтня 2025 року в період часу з 06:09 години по 06:37 годину, співробітниками поліції під час проведення огляду автомобіля, марки «ВАЗ 21099», р.н. НОМЕР_3 , що знаходився по вулиці Вишневій між будинками 8 та 12, с. Кардаші, Синельниківського району, Дніпропетровської області, вилучено промислово виготовлений корпус осколкової оборонної ручної гранати Ф-1, промислово виготовлений модернізований уніфікований запал ручних гранат типу УЗРГМ, які у своєму конструктивному поєднанні належать до категорії бойових припасів.

Вказані дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ознаками ч. 1 ст. 263 КК України, як придбання, носіння та зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Крім того, ОСОБА_6 підозрюється в тому, що він, проходячи військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період в посаді оператора безпілотних авіаційних комплексів взводу ударних комплексів 2 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , 19 жовтня 2025 року, приблизно о 23:30 годині, перебуваючи біля домоволодіння АДРЕСА_2 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, на ґрунті раптово виникшого злочинного наміру на вчинення грубого порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, реалізуючи задумане, із хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, прагнучи показати своє явне нехтування до існуючих у суспільстві правил поведінки та норм моралі, проявляючи особливу зухвалість, демонструючи свою явну перевагу над ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , із застосуванням вогнепальної зброї, а саме: автомату конструкції Калашникова (АК 74), калібру 5,45 мм № НОМЕР_2 , 1987 року випуску, підійшов до території домоволодіння АДРЕСА_2 , та умисно здійснив з нього не менше 5 пострілів, після чого, помітивши світло фар від автомобіля, який рухався у його напрямку, вирішив покинути місце вчинення злочину, використовуючи автомобіль, що перебуває у його користуванні, а саме: автомобіль, марки «ВАЗ 21099», р.н. НОМЕР_3 .

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_6 19 жовтня 2025 року, приблизно о 23:40 годині, покинувши місце скоєння кримінального правопорушення на автомобілі, марки «ВАЗ 21099», р.н. НОМЕР_3 , зупинився в межах населеного пункту с. Кардаші, Синельниківського району, Дніпропетровської області, в присутності ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які прибули до нього з метою припинення останнім правопорушення. Після чого, ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, продовжуючи реалізовувати виникший злочинний намір на вчинення грубого порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, із хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, прагнучи показати своє явне нехтування до існуючих у суспільстві правил поведінки та норм моралі, проявляючи особливу зухвалість, демонструючи перед ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , дістав з кишені предмет, пристосований для здійснення вибуху, привів його у бойову готовність та кинув його в бік від оточуючих, після чого, пролунав вибух, в результаті якого ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження у вигляді вогнепального осколкового поранення поперекової ділянки праворуч, проникаючого в черевну порожнину, після чого покинув місце вчинення кримінального правопорушення, тобто підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, за ознаками хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

На думку слідчого, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.4 ст.296 КК України.

Підставою для внесення клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стало те, що в ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які полягають у тому, що підозрюваний - ОСОБА_6 , може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий обґрунтовує тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, у зв`язку з чим, розуміючи тяжкість покарання у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованих злочинів, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання. При цьому, можливі посилання сторони захисту на відсутність на даний час спроб втечі підозрюваного будуть безпідставними, оскільки його належна процесуальна поведінка наразі обумовлена не його правосвідомістю, а відсутністю запобіжного заходу, що жодним чином не свідчить про неможливість переховування підозрюваного у разі не обрання йому запобіжного заходу. Крім того, про наявність вказаного ризику свідчить поведінка підозрюваного, який після вчинення кримінального правопорушення не намагався надати медичну допомогу потерпілому та покинув місце вчинення злочину, що свідчить про наміри підозрюваного будь-яким чином уникнути кримінальної відповідальності.

Ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий обґрунтовує тим, що з огляду на характер особистого конфлікту між підозрюваним та потерпілим, а також факт застосування підозрюваним насильства, існують підстави вважати, що він може схиляти свідків до зміни або відмови від наданих показань, чинити на них психологічний чи інший тиск з метою уникнення кримінальної відповідальності. Існує реальний ризик незаконного впливу підозрюваного на свідків у цьому кримінальному провадженні. Підозрюваний та частина свідків проживають в одному населеному пункті, перебувають у близькому колі знайомств, що створює умови для можливого безпосереднього контакту. Крім того, свідком є військовослужбовець ОСОБА_8 , який проходить військову службу в одному підрозділі з підозрюваним, що фактично створить умови для здійснення впливу на безпосереднього свідка. Таким чином, перебування підозрюваного на волі може призвести до спотворення доказової бази та перешкоджання встановленню істини у кримінальному провадженні. Ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: усно, шляхом допиту особи в судовому засіданні, відповідно до положень ст. 23 КПК України. Тобто, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий обґрунтовує тим, що підозрюваний ОСОБА_6 , може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки характер та тяжкість злочинів, у вчиненні яких підозрюється останній, а також навички поводження з бойовими припасами та вогнепальною зброєю свідчать про підвищену небезпеку останнього. В тому числі, є підстави вважати, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення, в тому числі, проти життя та здоров`я особи, про що свідчить очевидна психологічна спроможність підозрюваного вільно, виключно за своїм бажанням, без розумної причини самозахисту, чи виконання державного або громадського обов`язку застосувати насильство відносно інших осіб.

У зв`язку з викладеним, виникла необхідність в обранні підозрюваному ОСОБА_6 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як обрання більш м`якого запобіжного заходу не дає можливості запобігти вищевказаним ризикам.

Просить обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

У судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання, просили його задовільнити.

Підозрюваний та його захисник заперечували проти клопотання, захисник просив обрати підозрюваному домашній арешт у с. Кардаші, Синельниківського району, Дніпропетровської області за місцем розташування військової частини НОМЕР_1 .

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя дійшла до висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про наявність підстав для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, виходжу з того, що в силу вимог ст.ст.177 та 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання та наявність в нього постійного місця роботи або навчання; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо слідчий, прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім, як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме: захисту особи від свавілля.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа, вірогідно, вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

До клопотання додано та слідчим суддею досліджено матеріали, якими обґрунтовується підозра та заявлені слідчим ризики, зокрема:

-витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №0000593 від 20 жовтня 2025 року по ч.1 ст.263, ч.4 ст.296 КК України, згідно якого зареєстровано факт незаконного зберігання ОСОБА_6 бойових припасів та вчинення ним хуліганських дій 20 жовтня 2025 року;

-рапорт про реєстрацію повідомлення про кримінальне правопорушення, згідно якого заявник ОСОБА_12 20 жовтня 2025 року повідомив, що отримав поранення внаслідок підриву гранати невідомою особою;

-заяву ОСОБА_6 про надання дозволу на огляд автомобіля;

-протокол огляду місця події від 20 жовтня 2025 року;

-протокол огляду автомату АК 74 від 20 жовтня 2025 року;

-протокол огляду місця виявлення стріляних гільз від 20 жовтня 2025 року;

-протокол огляду місця підриву гранати від 20 жовтня 2025 року;

-протоколи допитів свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 від 20 жовтня 2025 року;

-протоколи від 20 жовтня 2025 року про пред`явлення свідкам ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , особи для впізнання за фотознімками;

-копію паспорту ОСОБА_6 ;

-протокол про військове адміністративне правопорушення по ч.3 ст.172-20 КУпАП від 20 жовтня 2025 року відносно ОСОБА_6 ;

-акт огляду ОСОБА_6 на стан алкогольного сп`яніння №3668 від 20 жовтня 2025 року;

-довідку про судимості ОСОБА_6 ;

-витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 ;

-службову характеристику на ОСОБА_6 від 20 жовтня 2025 року, згідно якої він характеризується негативно;

-протокол затримання ОСОБА_6 від 20 жовтня 2025 року, згідно якого він затриманий у порядку ст.208 КПК України 20 жовтня 2025 року, час фактичного затримання 12 годин 55 хвилин; під час особистого обшуку вилучено предмети, схожі на набої калібру 5,45 мм;

-висновок судової вибухово-технічної експертизи № СЕ-19/104-25/41084-ВТХ від 21 жовтня 2025 року, згідно якого надані на дослідження предмети є промислово виготовленим корпусом осколкової оборонної ручної гранати Ф-1, промислово виготовленим модернізованим уніфікованим запалом ручних гранат типу УЗРГМ, які у своєму конструктивному поєднанні утворюють оборонну ручну гранату Ф-1, яка належить до категорії бойових припасів;

-висновок судової експертизи зброї № СЕ-19/105-25/14930-БЛ від 21 жовтня 2025 року, згідно якого автомат, наданий на експертизу, є бойовою нарізною вогнепальною зброєю автоматом Калашникова зразка 1974 року (АК-74).

Отже, враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження, детальний перелік яких міститься у клопотанні та досліджений в судовому засіданні, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 злочинів, передбачених ч.1 ст.263, ч.4 ст.296 КК України.

З огляду на викладене, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється в скоєнні тяжких злочинів, передбачених ч.1 ст.263, ч.4 ст.296 КК України, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років.

На переконання слідчого судді, ці докази є належними та достатніми на цій стадії провадження для прийняття рішення про обрання підозрюваному запобіжного заходу.

Що стосується встановлених слідчим ризиків, передбачених п.п 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, то останні є такими, що об`єктивно існують.

Ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість покарання, у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованих злочинів, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання. Крім того, про наявність вказаного ризику свідчить поведінка підозрюваного, який покинув місце вчинення злочину, що свідчить про наміри підозрюваного будь-яким чином уникнути кримінальної відповідальності.

Ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, обґрунтовується тим, що з огляду на характер особистого конфлікту між підозрюваним та потерпілим, а також факт застосування підозрюваним насильства, існують підстави вважати, що він може схиляти свідків до зміни або відмови від наданих показань, чинити на них психологічний чи інший тиск з метою уникнення кримінальної відповідальності. Підозрюваний та частина свідків проживають в одному населеному пункті, перебувають у близькому колі знайомств, що створює умови для можливого безпосереднього контакту. Крім того, свідком є військовослужбовець ОСОБА_8 , який проходить військову службу в одному підрозділі з підозрюваним, що фактично створить умови для здійснення впливу на безпосереднього свідка. Таким чином, перебування підозрюваного на волі може призвести до спотворення доказової бази та перешкоджання встановленню істини у кримінальному провадженні.

Ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_6 , може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки характер та тяжкість злочинів, у вчиненні яких підозрюється останній, а також володіння навичками поводження з бойовими припасами та вогнепальною зброєю свідчать про підвищену небезпеку останнього. В тому числі, є підстави вважати, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення, в тому числі, проти життя та здоров`я особи, про що свідчить психологічна спроможність підозрюваного вільно, виключно за своїм бажанням, без розумної причини самозахисту чи виконання державного або громадського обов`язку застосувати насильство відносно інших осіб.

Повідомлення про підозру підозрюваному вручене 21 жовтня 2025 року.

Відповідно до ст.178 КПК України враховую вагомість доказів на підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_6 , тяжкість злочинів, у вчиненні яких він підозрюється, обставини їх вчинення, покарання, яке йому загрожує, у разі визнання його винуватим, а також особу підозрюваного, який раніше судимий, вчинив нові злочини у період іспитового строку, за місцем служби характеризується негативно, за місцем реєстрації не проживає, зазначене ним місце проживання не є постійним.

З урахуванням наведених обставин, приходжу до висновку про те, що ризики переховування від органів досудового розслідування, незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні та вчинення інших кримінальних правопорушень, є реальними.

Оцінюючи вищевказані обставини, також зважаю на практику ЄСПЛ, зокрема, в частині того, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення, у сукупності з іншими обставинами, збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

З огляду на викладене, доводи сторони обвинувачення щодо наявності заявлених ризиків та неможливості запобігти їм шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, є обґрунтованими, належними та підтверджуються матеріалами провадження.

Вказані обставини виключають об`єктивну можливість щодо застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу, як особисте зобов`язання.

Оскільки осіб, які б виявили бажання особисто поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, відповідно до ст.194 КПК України і зобов`язалися за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу, не знайшлося, застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу, як особиста порука не виявляється можливим.

Передбачений ст.181 КПК України запобіжний захід у вигляді домашнього арешту полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Беручи до уваги наведені вище обставини, а саме те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, вважаю, за неможливе застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Розмір застави відповідно до ч.3 ст.183 КПК України не визначається, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у злочині, вчиненому із застосуванням насильства.

За змістом ч.ч.1, 2 ст.197 КПК України, строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого - з моменту затримання.

Враховуючи характеризуючі дані підозрюваного, те, що він обґрунтовано підозрюється в скоєнні тяжких злочинів, передбачених ч.1 ст.263, ч.4 ст.296 КК України, раніше судимий, підозрюється у вчиненні злочинів у період іспитового строку, перебуваючи на свободі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, вважаю за необхідне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, в межах строку досудового розслідування даного кримінального провадження.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.176-184, 186, 187, 193, 194, 196, 197, 309, 369-372, 376 КПК України, - слідчий суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання слідчого у кримінальному провадженні заступника начальника СВ ВП №3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області по кримінальному провадженню, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000593 від 20 жовтня 2025 року, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 - задовільнити.

Обрати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів.

Строк запобіжного заходу ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою рахувати з 12 години 55 хвилин 20 жовтня 2025 року по 12 годину 55 хвилин 18 грудня 2025 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Слідчий суддя: ОСОБА_1 .

Ухвала оголошена, копію ухвали отримав «22» жовтня 2025 року о «_____» годині «____» хвилин.

__________________ ОСОБА_6 .