ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1775/25 Справа № 204/9416/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000093 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Чечелівського районного суду м. Дніпра від 05 вересня 2025 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч.1 ст.111-2 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді , постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або визначення розміру застави.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає про недоведеність заявлених ризиків та не врахування відомостей про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання , міцні соціальні зв`язки , є єдиним опікуном та вихователем малолітньої доньки , здійснює постійний догляд за онкохворою матір`ю та постійно надає фінансову допомогу Збройним Силам України.

Також захисник вказує на відсутність обґрунтованої підозри та зазначає , що фактичні обставини справи не узгоджуються з кваліфікацією злочину.

Захисник наголошує, що у клопотанні необгрунтовано недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Ухвалою слідчого судді Чечелівського районного суду м. Дніпра від 05 вересня 2025 року було задоволено клопотання слідчого та застосовано до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 01 листопада 2025 року, без визначення розміру застави.

В обґрунтування свого рішення слідчий суддя зазначив, що наявна обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч.1 ст.111-2 КК України, наявні ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, врахував особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання , міцні соціальні зв`язки .

Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу суду залишити без змін, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Згідно із ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті. Пункт 5 ч. 1 ст. 176 КПК України передбачає запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Так, з наданих матеріалів вбачається, що під час розгляду клопотання слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111- 2 КК України , при цьому обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання, а саме:

- протоколом огляду від 24 лютого 2025 року інтернет -ресурсу щодо осіб, які здійснюють реалізацію товарів на території Російської Федерації ( а.п. 35) , де зазначено менеджера по роботі з основними клієнтами ОСОБА_10 ;

- протоколом обшуку від 03 вересня 2025 року.

Відповідно до повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_8 підозрюється у допомозі державі-агресору (пособництві), з метою завдання шкоди Україні, шляхом передачі матеріальних ресурсів представникам Російської Федерації.

Відповідно до повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_8 підозрюється у допомозі державі-агресору (пособництві), з метою завдання шкоди Україні, шляхом передачі матеріальних ресурсів представникам Російської Федерації, що полягає у забезпеченні постачання продукції, будучи менеджером по роботі з основними клієнтами групи компаній Био Технология», яка функціонує , зокрема, у м.Бєлгород Російської Федерації, із зазаченням номеру мобільного телефону в Російській Федерації (а.п. 34-35), через інші підприємства та сплаті від прихованого імпорту податків до бюджету Російської Федерації, що вказує на ознаки кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 28 ч.1 ст.111-2 КК України.

Разом з цим, колегія суддів враховує, що, згідно із рішенням Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.

Отже, обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення є доведеною.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчим суддею правильно встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, зокрема, проти основ національної безпеки України, та враховуючи вищевикладене, з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду.

Також ОСОБА_8 може впливати на інших підозрюваних та свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу, та не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Відповідно до клопотання зазначено, що ОСОБА_8 , підозрюється в тому , що діючи за попередньою змовою групою осіб, здійснював передачу матеріальних ресурсів українського виробництва представникам держави-агресора, а саме російським підприємствам, шляхом здійснення експортних операцій через підконтрольних іноземних суб`єктів господарювання, тобто вказана злочинна діяльність здійснювалась у співучасті з іншими особами, тому перебуваючи на волі, ОСОБА_8 з метою уникнення від кримінальної відповідальності може впливати позапроцесуальним шляхом на інших підозрюваних, які діяли за попередньою змовою. Також в ході досудового розслідування встановлюються свідки по справі, зокрема, працівники ТОВ «Вікторія Флауерс Груп», ТОВ «Райзин Резалтс», яким можуть бути відомі обставини вчинення кримінального правопорушення, а тому, перебуваючи на волі, підозрюваний ОСОБА_8 , може впливати на свідків з метою уникнення викриття у вчинені злочину , а тому зазначене підтверджує наявність ризику за п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення , так як перебуваючи на волі, підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-які речі ( чорнові записи, печатки, комп`ютерну техніку).

Ризик , передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину протягом тривалого часу за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у справі «Панченко проти Росії» (Panchenko v. Russia) п. 102 від 08.02.2005 р. тяжкість вчиненого кримінального правопорушення є суттєвим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду.

Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника щодо відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є необґрунтованими, оскільки зазначені ризики вказані у клопотанні слідчого та встановлені в ухвалі слідчого судді.

Також з урахуванням обставин, передбачених ст. 178 КПК України, колегія суддів не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу підозрюваному, оскільки підлягає врахуванню тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , вагомість наявних доказів вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, а також дані щодо особи підозрюваного, який раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки та постійне місце проживання.

Суд апеляційної інстанції за результатами апеляційного розгляду вважає, що слідчим суддею правильно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Згідно із ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Враховуючи обставини кримінального провадження, а саме те, що ОСОБА_8 підозрюється у пособництві державі - агресору, що полягає в умисних діях, спрямованих на допомогу державі агресору, її збройним формуванням та/або окупаційній адміністрації у здійсненні підривної діяльності проти України, вчинених за попередньою змовою групою осіб, слідчий суддя має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину проти основ національної безпеки України.

Колегія суддів вважає, що при вирішенні питання застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, суд апеляційної інстанції виходить з того, що враховуючи обставини кримінального провадження, у якому підозрюється ОСОБА_8 , домашній арешт та застава в умовах воєнного стану не зможе забезпечити належне виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.

Доводи апеляційної скарги про те, що підозрюваний має постійне місце проживання , міцні соціальні зв`язки, здійснює постійний догляд за онкохворою матір`ю, є єдиним опікуном та вихователем малолітньої доньки та постійно надає фінансову допомогу Збройним Силам України, колегія суддів вважає такими, що не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики, так як зазначені обставини не були стримуючими факторами.

Отже, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного відповідає вимогам ст. 176, 177, 178, 183 КПК України, тому колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, тому в задоволенні вимоги апеляційної скарги захисника слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Чечелівського районного суду м. Дніпра від 05 вересня 2025 року залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Чечелівського районного суду м. Дніпра від 05 вересня 2025 року, щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

_____________ ________________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4