печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2025 року суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві у залі суду судове провадження за заявою підозрюваної ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_4 від розгляду судового провадження № 757/47311/25-к за клопотанням прокурора Офісу Генерального прокурора про продовження строку обов`язків, які діють під час дії запобіжного заходу у вигляді застави у кримінальному провадженні №0001260 від 10.07.2023,

УСТАНОВИВ:

У провадження судді ОСОБА_1 надійшла заява підозрюваної ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_4 від розгляду судового провадження № 757/47311/25-к за клопотанням прокурора Офісу Генерального прокурора про продовження строку обов`язків, які діють під час дії запобіжного заходу у вигляді застави у кримінальному провадженні №0001260 від 10.07.2023.

В обґрунтування відводу сторона захисту зазначає, що 16.06.2025 обвинувальний акт у кримінальному провадженні скеровано до Богунського районного суду м. Житомира, у зв`язку з чим слідчий суддя вже не має повноважень розглядати таке клопотання, оскільки стадія досудового розслідування вже закінчилась. Однак слідчий суддя ОСОБА_4 прийняв та призначив клопотання прокурора до розгляду, а не повернув чи залишив без розгляду, у зв`язку з чим, у заявника виник сумнів в неупередженості слідчого судді.

Учасники кримінального провадження в судове засідання не з`явилися, про місце і час розгляду заяви повідомлені належним чином.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Вивчивши матеріали провадження, суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Вичерпний перелік підстав, за наявності яких слідчий суддя безумовно підлягає відводу, визначений ст.ст. 75, 76 КПК України.

Суддя виконує свої професійні обов`язки незалежно, виходячи виключно з фактів, установлених на підставі власної оцінки доказів, розуміння закону, верховенства права, що є гарантією справедливого розгляду справи у суді, не зважаючи на будь-які зовнішні впливи, стимули, загрози, втручання або публічну критику.

Положеннями ст. 80 КПК України розкрито поняття заяви про відвід, а саме частиною 5 вказаної статті передбачено, що відвід повинен бути вмотивованим.

Сторона захисту зазначила, що 16.06.2025 обвинувальний акт у кримінальному провадженні скеровано до Богунського районного суду м. Житомира, у зв`язку з чим слідчий суддя вже не має повноважень розглядати таке клопотання, оскільки стадія досудового розслідування вже закінчилась. Однак слідчий суддя ОСОБА_4 прийняв та призначив клопотання прокурора до розгляду, а не повернув чи залишив без розгляду, у зв`язку з чим, у заявника виник сумнів в неупередженості слідчого судді.

Наряду з вказаним, під час судового розгляду даної заяви за наданими матеріалами, не встановлено наявність певної особистої заінтересованості слідчого судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін при розгляді клопотання.

Так, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 року, у справі №5-15п12).

Таким чином, суддя вважає, що заявником на даній стадії кримінального провадження не доведено упередженості слідчого судді ОСОБА_4 , що унеможливлювало б постановлення ним об`єктивного судового рішення, та як наслідок встановлено, що підстави, згідно із правилами КПК України, для відводу слідчого судді відсутні.

Керуючись ст. ст. 75, 76, 80, 81, 309 КПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

Заяву залишити без задоволення.

Ухвала судді не підлягає оскарженню.

Суддя ОСОБА_1