Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

02 жовтня 2025 року м. Рівне

Справа № 569/16432/25

Провадження № 11-сс/4815/284/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

слідчого ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 27 серпня 2025 року про обрання щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000235 від 06.05.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, ?

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 27 серпня 2025 року задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Рівненській області ОСОБА_6 обрано щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 23 жовтня 2025 року. Одночасно визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн. з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

В поданій апеляційній скарзі прокурор вказує, що висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, тому ухвала суду від 27.08.2025 року підлягає скасуванню. Зазначає, що при визначенні підозрюваному альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави слідчим суддею не враховано те, що інкриміноване ОСОБА_7 кримінальне правопорушення вчинене після внесення застави в іншому кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.332 КК України,обвинувальний акт якого скеровано до Рокитнівського районного суду для розгляду. Вважає, що оскільки дії ОСОБА_7 спричинили суспільний резонанс та шкоду для обороноздатності держави під час воєнного стану, враховуючи те, що під час дії запобіжного заходу у вигляді застави йому інкримінується вчинення нового кримінального правопорушення, тому є підстави не визначати для нього розмір застави, оскільки він не здатний забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Просить ухвалу слідчого судді від 27 серпня 2025 рокускасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та обрати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора на підтримання апеляційної скарги, думку підозрюваного та його захисника, які заперечили проти її задоволення, перевіривши ухвалу суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, слідчим суддею встановлено обставини, необхідні для обрання запобіжного заходу, в тому числі вагомість наявних доказів про обґрунтованість підозри у вчиненні злочину, ступінь його тяжкості та особу підозрюваного, наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, та прийшов до вірного висновку про обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В цій частині ухвала суду прокурором не оскаржується, тому її доводи не перевіряються.

Доводи апеляційної скарги прокурора зводяться до незгоди із визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Так, відповідно до абз.1 ч.3 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим.

Згідно ч.4 ст.182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

При цьому, виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб виключити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

На переконання суду апеляційної інстанції при обранні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави в розмірі 242 240 гривень слідчим суддею правильно враховано обставини злочину, те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення та прийшов до висновку про необхідність визначення застави в розмірі, який відповідає межі, передбаченій за вчинення тяжкого злочину.

Доводи прокурора про необхідність не застосовувати заставу щодо підозрюваного у зв`язку з вчиненням останнім кримінального правопорушення під час дії запобіжного заходу у вигляді застави, обраного в іншому кримінальному провадженні є необґрунтованими, оскільки згідно п.3 ч.4 ст.183 КПК України, суд має право не визначати запобіжний захід у вигляді застави щодо особи, стосовно якої у цьому ж кримінальному провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був нею порушений, однак як вбачається з матеріалів справи, в даному кримінальному провадженні №0000235 запобіжний захід ОСОБА_7 обрано вперше. Також кримінальний процесуальний закон не містить заборони визначати розмір застави особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Під час апеляційного розгляду підозрюваний та захисник вказали, що ОСОБА_7 дотримується обов`язків, покладених на нього ухвалою слідчого судді в разі внесення застави, проживає з батьками та сестрою, є студентом, сплатити заставу в сумі 242 240 грн. йому допомагали інші родичі, тому колегія суддів вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави в даному розмірі є співмірним можливим ризикам, які заявляє сторона обвинувачення, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленої йому підозри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином вчиняти дії, передбачені ст.177 КПК України.

Таким чином, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою підозрюваному з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваного рішення, колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного, ухвала Рівненського міського суду Рівненської області від 27 серпня 2025 року винесена з додержанням вимог кримінального процесуального закону, є обґрунтованою і підстав для її скасування та постановлення нової ухвали, про що ставиться питання в апеляційній скарзі прокурора, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 27 серпня 2025 року про обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000235 від 06.05.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2