ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/817/107/26 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - запобіжний захід
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2026 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 січня 2026 року, ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 листопада 2025 року, ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 листопада 2025 року,

ВсТАНОВИла:

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 січня 2026 року задоволено клопотання прокурора та застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 15 березня 2026 року.

Одночасно визначено ОСОБА_7 заставу у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 66560 (шістдесят шість тисяч п`ятсот шістдесят) гривень.

Судом постановлено, у разі внесення застави, ОСОБА_7 звільнити з-під варти та покласти на нього обов`язки, передбачені статтею 194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися із Тернопільської області, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Суд мотивував своє рішення тим, що, враховуючи процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 , який, будучи належним чином повідомленим про час та місце судових засідань, не з`являвся в судові засідання, не повідомляв про причини своєї неявки та не надавав доказів, котрі підтверджують причини такої неявки, взяв до уваги обставини, що підтверджують наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_7 . Може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, тому дійшов висновку про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 січня 2026 року про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 04 листопада 2025 року про накладене на ОСОБА_7 грошове стягнення у розмірі 6000 (шість тисяч) гривень та ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 26 листопада 2025 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про скасування грошового стягнення, і ухвалити нову ухвалу про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.

Апелянт зазначає, що приводом до застосування запобіжного заходу у виді триманні під вартою строком на 60 діб стало те, що ОСОБА_7 не прибув в судове засідання 04.11.2025 року, у зв`язку з чим суд наклав на нього грошове стягнення в розмірі 6000 гривень. В судовому засіданні 26.11.2025 року ОСОБА_7 пояснив, що не був повідомлений про необхідність явки до суду та просив скасувати накладене грошове стягнення, однак у скасуванні ухвали було відмовлено. На цій підставі прокурор заявив клопотання про зміну запобіжного заходу із особистого зобов`язання на тримання під вартою строком 60 діб. 15.01.2026 року на стадії підготовчого засідання суд задовольнив клопотання прокурора, змінивши запобіжний захід на тримання під вартою 60 діб, тому вважає накладене грошове стягнення та клопотання прокурора є безпідставними.

Вважає, що доводи прокурора ґрунтувалися лише на неявці ОСОБА_7 в судове засідання 04.11.2025 року та на положеннях про можливі ризики, викладені у статті 177 КПК України.

Зазначає, що в судовому засіданні не доведено підстави для зміни запобіжного заходу, а стаття 183 КПК України встановлює, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується, коли застосування інших заходів є неможливим.

Вважає, що суд не взяв до уваги, що ОСОБА_7 є несудимим, під час досудового розслідування співпрацював зі слідством, визнав пред`явлену підозру і обвинувачення, пом`якшуючого обставиною є його щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку шляхом повернення викраденого майна, потерпілий претензій до ОСОБА_7 не має.

Зазначає, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання і, проживає у квартирі разом з інвалідом, який пересувається на візку, допомагає йому у життєдіяльності, працює без офіційного працевлаштування.

Заслухавши суддю-доповідача, в судових дебатах обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, просять її задовольнити, думку прокурора, яка заперечила апеляційну скаргу, вважає ухвалу законною та обґрунтованою, просить її залишити без змін, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Ухвала, яку оскаржує захисник, постановлена судом 15.01.2026 року під час підготовчого судового засідання кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за клопотанням прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

При вирішенні питання обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд взяв до уваги, що ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомленим про час та місце судових засідань, не з`являвся в судові засідання, не повідомляв про причини своєї неявки та не надавав доказів, котрі підтверджують причини такої неявки.

При цьому суд врахував, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення, вказав про наявність ризиків, визначених в ст.177 КПК України, а саме - може переховуватись від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, тому з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого суд дійшов правильного висновку про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, що в даному випадку відповідає його особі, обставинам вчиненого кримінального правопорушення і на даному етапі судового розгляду такий захід забезпечення кримінального провадження виправдовує втручання у право обвинуваченого на особисту свободу та недоторканість.

При цьому, колегія суддів бере до уваги, що обвинуваченому ОСОБА_7 визначено альтернативний запобіжний захід у виді застави, що в межах, передбачених п.3 ч.5 ст.182 КПК України, який достатньою мірою, у разі внесення застави, гарантуватиме виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Також, суд, приймаючи до уваги особу обвинуваченого, зокрема, що ОСОБА_7 не виконував процесуальні обов`язки, що покладаються у кримінальному провадженні на обвинуваченого, тим самим ухилявся від суду, суд дійшов правильного висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави є достатнім та дієвим.

За таких обставин, ухвала суду про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави, є законною, обґрунтованою, підстав для її скасування чи зміни немає.

Щодо заявлених вимог про скасування ухвали Тернопільського міськрайонного суду від 04 листопада 2025 року та ухвали Тернопільського міськрайонного суду від 26 листопада 2025 року, якими накладено на ОСОБА_7 грошового стягнення та про відмову у скасуванні накладеного стягнення, то такі вимоги, відповідно до ст. 147 КПК України, розглядає суд, який виніс таку ухвалу, тому апеляційному оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 січня 2026 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді