Справа № 355/367/25
Провадження № 1-кс/355/357/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про скасування арешту на майно

10 вересня 2025 року слідчий суддя Баришівського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

заявника ОСОБА_3 ,

представника заявника адвоката ОСОБА_4

розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна в межах кримінального провадження № 0000025 від 18.02.2025р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, -

установив:

Адвокат ОСОБА_4 діючи в інтересах ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Баришівського районного суду Київської області з клопотанням про скасування арешту майна, а саме телефон марки Iphone 14 Pro, серійний номер НОМЕР_1 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні 0000025 від 18 лютого 2025 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України,накладений ухвалою слідчого судді Баришівського районного суду Київської області від 25 лютого 2025 року у справі №355/367/25.

В обґрунтування вимог клопотання представник зазначає, що телефон марки Iphone 14 Pro, серійний номер НОМЕР_1 є приватною власністю ОСОБА_3 та до кримінального провадження не має відношення.

ОСОБА_5 не є особою в кримінальному провадженні на майно якої може бути накладено арешт (не має жодного процесуального статусу). А відтак, накладений арешт є безпідставним обмеженням власника у користуванні своїм майном.

Вважає, що арешт накладено необґрунтовано, з порушенням права на захист, без виклику власника майна, з порушенням положень ст. 170 КПК України.

Майно не відповідає ознакам речового доказу та мета накладення арешту не відповідає дійсності. Яку саме експертизу планував провести слідчий встановити не представляється за можливе.

ОСОБА_5 є добросовісним набувачем земельних ділянок, стосовно яких в даному кримінальному провадженні проводиться досудове розслідування. Слідчі дії мова про які йде в кримінальному провадженні. Жодного відношення до посадових чи інших осіб не має.

За участі ОСОБА_3 не проводиться жодних процесуальних чи слідчих дій. Вилучені речі надав на огляд добровільно. За таких умов, яка була мета їх вилучення, зрозуміти не представляється за можливе.

Зазначений телефон використовувався власником виключно задля власних потреб. Доказів які б вказували, що арештоване майно є предметом, засобом чи знаряддям злочину, яке розслідується у вказаному кримінальному провадженні, не має.

Окрім того, арештоване майно не відповідає критеріям, визначеними ст. 98 КПК України, а у своїй сукупності дані обставини слугують підставами для скасування арешту майна.

В порушення ч. 9 ст. 170 КПК України прокурор звернувся з клопотанням про накладення арешту з порушенням строку, передбаченого вимогами КПК України (майно вилучено 08 квітня 2025 року до суду звернулись з клопотанням про арешт лише 10 квітня 2025 року). При тому прокурором умисно від суду приховано інформацію про те, де саме було вилучено телефон, інформацію про його володільця, про те, що телефон є приватною власністю та про те, що в розумінні кримінально-процесуального кодексу речовим доказом він не є та бути не може.

Тобто, на момент звернення прокурора до суду з клопотанням про арешт майна, вилучене майно вважалось тимчасово-вилученим та підлягало поверненню його законному володільцю.

Пунктом 3 частини 1 статті 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучене, у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171 КПК України. Тобто, якщо слідчим чи прокурором не було протягом наступного робочого дня подано клопотання слідчому судді про арешт тимчасово вилученого майна.

То ж враховуючи ту обставину, що хоч і з порушенням строків та численними порушеннями при розгляді клопотання про арешт майна, Ухвала суду про накладення арешту на майно все ж таки була винесена судом.

Тому ОСОБА_5 вимушений звертатись до суду із клопотанням про скасування арешту майна, в порядку ст. 174 КПК України.

В судовому засіданні ОСОБА_5 та його представник підтримали заявлене клопотання та просидили його задовольнити.

Прокурор Баришівсьої окружної прокуратури у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання про скасування арешту повідомлявся належним чином, причини поважності не явки, суд не повідомив.

Враховуючи приписи статті 174 КПК неявка сторін повідомлених належним чином не є перешкодою для розгляду клопотання.

Дослідивши матеріали клопотання про скасування арешту, слідчий суддя дійшов до наступного.

Під час розгляду клопотання встановлено, що Слідчим відділом ВП № 1 Броварського управління поліції ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0000025 від 18 лютого 2025 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Ухвалою слідчого судді Баришівського районного суду Київської області від 25.02.2025 року було задоволено клопотання начальника слідчого СВ ВП №1 Броварського РУ ГУНП у Київській області - ОСОБА_6 про накладення арешту на майно, телефон марки Iphone 14 Pro, серійний номер НОМЕР_1 .

Власником телефон марки Iphone 14 Pro, серійний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_5 .

Відповідно до ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається, в тому числі, і з метою збереження речових доказів.

Речовими доказами є матеріальні об`єкти:

1.1. які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення,

1.2. зберегли на собі його сліди,

1.3. або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження,

2. в тому числі:

2.1. предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій,

2.2. гроші,

2.3. цінності

2.4. та інші речі,

3. набуті кримінально протиправним шляхом

4. або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.(ч. 1 ст. 98 КПК України.)

Відповідно до ч.1 ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання органу державної влади у мирне володіння майном має бути законним. «Nedilenko and others v. Ukraine», п.74 вимога законності, за змістом Конвенції, вимагає дотримання відповідних положень внутрішнього законодавства і відповідності верховенства права, яке включає в себе свободу від свавілля «Polimerkonteyner, TOVv.Ukraine», п.16 також в рішенні ЄСПЛ «Nedilenko and others v. Ukraine» зазначено, що національне законодавство, у тлумаченні ні компетентних судових органів, не забезпечувало ефективної можливості пергляду необмеженої свободи розсуду, наданої правоохоронним органам при вирішенні того, яке майно підлягає вилученню та зберіганню в рамках розгляду кримінального провадження. ЄСПЛ прийшов до висновку, що національне законодавство не передбачило необхідних процесуальних гарантій проти свавілля при застосуванні зазначених заходів і, таким чином, не відповідало вимозі «якості законодавства» для цілей Конвенції.

п.75-77 Конвенції передбачає, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (стаття 2 КПК України).

Порядок скасування арешту майна визначений ст. 174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя з повідомленням особи, яка заявила клопотання, та особи, за клопотанням якої було арештоване майно.

З аналізу ст. 171-174 КПК України вбачається, що у клопотанні про скасування арешту в обов`язковому порядку має бути зазначено наступне: хто звертається із клопотанням про скасування арешту майна /власник майна тощо/; перелік і вид майна, арешт, який має бути скасовано; яким процесуальним документом та коли був накладений арешт; мотивація чому слід скасувати арешт.

Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Між тим, при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключною прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.

ч. 2 ст. 132 КПК України передбачено, що клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого загального суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Згідно ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Виходячи з даних, що були здобуті під час розслідування кримінального провадження, а також ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя, з метою дотримання конституційного права володіти, вважає клопотання про скасування арешту підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Впродовж тривалого періоду власник телефону марки Iphone 14 Pro Max - ОСОБА_5 позбавлений можливості володіти та користуватись належним йому майном. На даний час ОСОБА_5 не має жодного процесуального статусу в даному кримінальному провадженні. Після вилучення телефону було проведено його огляд, однак протягом тривалого періоду слідчим не було проведено жодної експертизи стосовно цього майна. Підстав для подальшого тримання телефону марки Iphone 14 Pro в правоохоронних органах судом не вбачається та слід повернути власнику. Враховуючи вищенаведене суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.170-174, 376 КПК України, слідчий суддя,-

постановив:

Клопотання адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна в межах кримінального провадження № 0000025від 18.02.2025р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України задовільнити.

Скасувати арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Баришівського районного суду Київської області від 10.04.2025р. у справі № 355/367/25, а саме на телефон марки Iphone 14 Pro, серійний номер НОМЕР_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_3 .

Копію ухвали надіслати прокурору.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 10.09.2025 р.

Слідчий суддя Баришівського районного суду ОСОБА_1