Справа № 534/1489/20
Провадження 1-кп/524/52/24
УХВАЛА

27.05.2024 року. Автозаводський районний суду м. Кременчука в складі колегії суддів:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

з участю: прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці судове засідання у кримінальному провадженні 0001043 по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Комсомольська Полтавської області, українця, громадянина України, з середньою технічною освітою, працюючого машиністом насосних установок мережі на ТОВ «Єристівський ГЗК», одруженого, маючого на утриманні троє неповнолітніх дітей, в силу ст. 89 КК України, судимості не маючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 149, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 146 КК України, -

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Макіївка Донецької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, в силу ст. 89 КК України, судимості не маючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 146 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Автозаводського районного суду м. Кременчука перебуває кримінальне провадження №0001043 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 149, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 146 КК України та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 146 КК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , зазначивши, що наразі продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_9 заперечували проти клопотання прокурора. Вважають, що прокурором не доведено неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу. Просили змінити запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт та надали суду документи з яких вбачається, що співмешканка обвинуваченого ОСОБА_7 . ОСОБА_10 надає згоду н6а те щоб обвинувачений проживав разом з нею за адресою: АДРЕСА_3 .

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_8 просили відмовити в задоволенні клопотання прокурора та змінити запобіжний захід ОСОБА_7 із тримання під вартою на домашній арешт у певний час доби.

Суд, вислухавши клопотання прокурора, думки обвинувачених та їх захисників, приходить до наступного.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ухвали суду від 02.04.2024 року строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 спливає 31 травня 2024 року.

Згідно ст.29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Наведені Конституційні гарантії права на свободу та особисту недоторканість поєднуються з такими ж вимогами статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), яка відповідно до вимог частини 1 статті 9 Конституції України ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположним свобод людини (1950 року), Першого протоколу та протоколів №№2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

У пункті 1 статті 1 цього Закону зазначено, що Україна повністю визнає на своїй території дію статті 46 Конвенції щодо визнання обовязковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського Суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції, а статтями 13, 17 Закону України «Про визнання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права» та змінюють практику застосування національного закону відповідно до Рішення цього Суду.

Тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходом та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК. При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").

Незмінність підстав для підозри, що заарештована особа вчинила правопорушення, є необхідною умовою (sine qua non) для того, щоб подальше тримання її під вартою вважалося законним. Проте через деякий час ця умова вже перестає бути достатньою. Тоді суд повинен встановити, чи інші підстави, на яких ґрунтуються рішення судових органів, продовжують виправдовувати позбавлення свободи.

З рішення ЄСПЛ у справі «Адам`як проти Польщі» від 19 грудня 2006 року вказано, наявність серйозних підозр щодо участі у вчиненні тяжкого правопорушення та перспективи ухвалення вироку про значну міру покарання самі по собі не можуть бути виправданням тривалого попереднього ув`язнення.

У п. 75 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року наголошено, що тривале тримання під вартою без визначення в рішенні суду відповідних підстав є несумісним з принципом захисту від свавілля, закріпленого в п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Також у вищевказаному рішенні ЄСПЛ зазначив, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення.

Приписами ч.4 ст.194 КПК України визначено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті (недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні), суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті.

Суд погоджується з позицією сторони захисту щодо зміни запобіжного заходу ОСОБА_7 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, а саме те, що останній має постійне місце проживання разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_10 , стан його здоров`я та вважає, що подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою є невиправданим, а застосування більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний час доби з покладенням обов`язків передбачених ч.5 ст.194 КПК України буде достатнім для запобігання наявним ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Підстав вважати, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною обвинуваченій залишати житло у певний час доби не забезпечить виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків, немає.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що підстав для задоволення клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 тримання під вартою немає, оскільки є всі підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту на певний час доби,

Керуючись ст. ст. 331, 369-372 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

У задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - відмовити.

Клопотання захисника ОСОБА_9 про зміну ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт у певний час доби - задовольнити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю м. Макіївка Донецької області, українцю, громадянину України, з середньою освітою, не працюючому, не одруженому, в силу ст. 89 КК України, судимості не маючому, проживаючому за адресою: АДРЕСА_3 , запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт у певний час доби, заборонивши обвинуваченому залишати житлове приміщення за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_3 з 20 год. до 07 год. ранку наступного дня, строком до 25 липня 2024 року включно.

Зобов`язати ОСОБА_7 прибувати за першою вимогою до суду та покласти обов`язки передбачені ст. 194 КПК України: не відлучатися з м. Горішні Плавні без дозволу суду; повідомляти суд про зміну місця свого проживання, роботи чи навчання; утриматися від спілкування зі свідками та потерпілими у вказаному кримінальному провадженні.

Строк дії запобіжного заходу та покладених обов`язків визначити до 25 липня 2024 року включно.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 з-під варти негайно в залі суду для його прибуття до місця проживання на підставі п. 2 ч. 3 ст. 202 КПК України.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_7 що відповідно до частини 5 статті 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.

Направити копію ухвали для виконання та контролю органу внутрішніх справ за місцем проживання обвинуваченої.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_11

судді:

ОСОБА_12