У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2025 року м. Полтава

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 0000154 від 24.04.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111-2 КК України,

в с т а н о в и л а:

Прокурор звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт майна, в обґрунтування якого зазначив, що слідчим відділом Управління Служби безпеки України в Полтавській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000154 від 24.04.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111-2 КК України.

Згідно повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, що надійшло з 2 відділу ГВ ЗНД УСБУ в Полтавській області, службові особи та власники ТОВ «Турбінні запасні частини» () та ТОВ «Українська енергосилова компанія» () вчиняють умисні дії, спрямовані на допомогу державі-агресору (пособництво), з метою завдання шкоди Україні, шляхом передачі матеріальних ресурсів та інших активів (проектно-конструкторської документації щодо паротурбінного обладнання) представникам держави-агресора.

Встановлено, що до початку повномасштабної агресії рф проти України службові особи ТОВ «Українська енергосилова компанія» на систематичній основі експортували продукцію власного виробництва (частини до парових турбін: лопатки, діафрагми, колодки, клапани, пружини, сегменти бандажу, кільця ущільнюючі тощо) на адресу компанії ООО «Невская Силовая Компания» (ИНН , ОГРН 583, г. санкт-петербург, рф).

При цьому, встановлено, що після початку повномасштабної агресії рф проти України, службові особи вказаних компаній, реалізуючи власні інтереси, в інтересах урядових організації та спецслужб рф, з метою забезпечення держави-агресора аналогічною продукцією, що виробляє вітчизняна компанія, будучи обізнаними про заборону вивозу товарів з України на митну території рф, впровадили протиправну схему із пособництва у виробництві підконтрольною компанією на території рф власної продукції для потреб підприємств ВПК та критичної інфраструктури держави-агресора, шляхом передачі проектно-конструкторської документації та надання технічних рекомендацій і консультацій по її виробництву та експлуатації.

Зокрема, з цією метою директором ТОВ «Українська енергосилова компанія» громадянином України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровано ТОВ «Турбінні запасні частини».

В подальшому, будучи директором та власником ТОВ «Турбінні запасні частини» ОСОБА_4 реалізуючи власні інтереси, з метою забезпечення держави-агресора продукцією інтелектуального змісту, впровадив протиправну схему передачі проектно-конструкторської документації критично важливої продукції, на адресу пов?язаної компанії ООО «Турбинные запасные части» (ОГРН 253, ИНН , рф, м. санкт-петербург, ул. матроса железняка, 57, пом. 111-Н, оф. 1, директор та засновник ОСОБА_5 ) для потреб підприємств військово-промислового комплексу та критичної інфраструктури держави-агресора.

За наявними даними, директор ТОВ «Турбінні запасні частини» ОСОБА_4 на систематичній основі передає інформацію технічно-інтелекту ального характеру головному інженеру ООО «Турбинные запасные части» ОСОБА_6 , який в подальшому її використовує з метою виробництва критично-важливих деталей для об?єктів критичної інфраструктури рф.

Так, в ході виконання оперативним підрозділом доручення слідчого в порядку ст.ст.39-41 КПК України отримано інформацію про можливу причетність до вчинення вказаного кримінального правопорушення громадян України: ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Встановлено, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , являється бухгалтером ТОВ «Турбінні запасні частини».

18.09.2025 року на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Полтави було проведено обшук житлового приміщення за місцем проживання головного бухгалтера ТОВ «Турбінні запасні частини» ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено документальні матеріали на 80 арк.

Вищевказане майно визнано речовим доказом, оскільки воно містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також з ним необхідно провести експертизи.

Таким чином, з метою забезпечення проведення необхідних слідчих та інших процесуальних дій та в подальшому збереження речових доказів, необхідно накласти арешт на вищевказане майно.

Зберігання вищевказаних речей і документів у його власника може спричинити приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вказаних предметів підозрюваним та/або його близькими родичами та/або особами, які проживають разом з ним, що зашкодить встановленню судом об`єктивної істини у вказаному кримінальному провадженні, а також не дозволить досягнути завдання Кримінального кодексу України, передбаченого ч.1 ст.1 КК України, зокрема правове забезпечення охорони громадської безпеки та конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням.

В судове засідання прокурор ОСОБА_3 не з`явився, надіслав заяву, в якій розгляд клопотання просив проводити без його участі, клопотання підтримав, просив задовольнити.

Власниця майна ОСОБА_8 та її представник - адвокат ОСОБА_10 у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлені належним чином. Про причини свого неприбуття суду не повідомили, про відкладення судового засідання не клопотали. Їх неприбуття у відповідності до положень ч.1 ст.172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання, тому слідчий суддя розглянула клопотання за відсутності прокурора, власниці майна та її представника.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Відповідно до положень ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом скоєння кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За правилами ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Речовим доказом у розумінні положень ст.98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно з ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до п.п.1, 2, 5 і 6 ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як слідує зі змісту клопотання, метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів, що узгоджується із вимогами п.1 ч.2 ст.170 КПК України.

Постановою слідчої від 18.09.2025 року вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Аналізуючи матеріали клопотання, слідчий суддя дійшла таких висновків.

Прокурором доведено, що документальні матеріали на 80 арк., вилучені 18.09.2025 року в ході обшуку житлового приміщення за місцем проживання головного бухгалтера ТОВ «Турбінні запасні частини» ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , є доказом злочину та містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідають критеріям речових доказів, зазначеним у статті 98 КПК України.

Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту надасть можливість провести із вказаним майном необхідні органу досудового розслідування слідчі та процесуальні дії, експертні дослідження. Висновки, сформульовані за результатами виконання таких процесуальних дій слугуватимуть доказами у справі.

Вказане майно підлягає арешту, так як не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню.

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України прокурор довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для арешту, вказаного в клопотанні сторони обвинувачення майна, враховує можливість використання його як доказу у зазначеному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.98, 131, 132, 170, 173, 372 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и л а:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 18.09.2025 року під час обшуку за місцем проживання головного бухгалтера ТОВ «Турбінні запасні частини» ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: документальні матеріали на 80 арк., - до скасування арешту майна у порядку, встановленому нормами КПК України.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1