Житомирський апеляційний суд
Справа №279/6086/25 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/272/26
Категорія ст.537 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря: ОСОБА_5

за участю:

засудженого: ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 13 жовтня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні його клопотання про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 13 жовтня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_6 про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким.

Своє рішення суд обґрунтував тим, що за результатами комплексної оцінки поведінки засудженого, його ставлення до праці, відношення до вчинення кримінального правопорушення, а також ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення ДУ "Коростенська виправна колонія (№ 71)" дійшла висновку , що ОСОБА_6 не характеризується як особа, яка за весь час відбування покарання довела своє виправлення, тому підстав для задоволення поданого клопотання не має.

В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, замінивши невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на пробаційний нагляд.

Вказує, що суд прийшов до помилкового висновку, що він не став на шлях виправлення. Крім того, вважає, що підставою для заміни невідбутої частини покарання на більш м`яке є неналежні, не людські умови тримання його в слідчому ізоляторі як компенсація.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_6 , який просив задовольнити апеляційну скаргу, заперечення прокурора, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст.539 цього Кодексу має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Частиною 2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного з виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання у разі необхідності вирішення питань, передбачених п.3 ч.1 ст.537 цього кодексу.

Відповідно до ст.82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення та, враховуючи вимоги ч.4 ст.82 КК України, відбув певну частини строку покарання, призначеного судом.

Відповідно до роз`яснень викладених у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким» №2 від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття рішення про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

З матеріалів судового провадження вбачається, що засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання в Коростенській ВК №71 з 13.07.2025 року за вироком Подільського районного суду міста Києва від 13.06.2022 року за ч.3 ст.15, ч.2 ст.186, ст.71 КК України до 4 років позбавлення волі. Згідно вимог ч.5 ст.72 КК України у строк відбуття покарання зараховано попереднє ув`язнення в період з 07.09.2021 року по 13.06.2022 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Початок строку покарання відраховується з 09.06.2023 року.

Кінець строку покарання 03.09.2026 року.

Станом на 03.09.2024 року ОСОБА_6 відбув 1/2 частину призначеного строку покарання.

05.09.2024 року засіданням комісії державної установи «Житомирська установа виконання покарань №8» з питань заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, відповідно до ст.100, 101 КВК України, вирішено не направляти матеріали в суд з питання заміни невідбутої частини покарання більш м`яким засудженому ОСОБА_6 , оскільки він не довів своє виправлення, про що складено протокол №36, витяг з якого наявний в справі.

Відповідно до характеристики на засудженого, затвердженої начальником ДУ "Коростенська виправна колонія № 71" від 10.09.2025 року зазначено, що ОСОБА_6 за час відбування покарання заохочень не мав, до нього 12 разів застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення, у т.ч. 3 стягнення, які у силу ч.14 ст.134 КВК України, є непогашеними.

Згідно з висновком щодо ступеня виправлення засудженого за встановленими критеріями оцінки ступінь виправлення ОСОБА_6 визначено у 27 балів, що свідчить про те, що засуджений не став на шлях виправлення та до нього не може бути застосовано заміну невідбутої частини покарання на більш м`яке.

Суд першої інстанції, розглянувши заяву ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, цілком обґрунтовано відмовив у його задоволенні, оскільки дані про особу ОСОБА_6 не дозволяють зробити переконливий висновок про те, що засуджений став на шлях виправлення та не можуть слугувати підставою для застосування щодо останнього положень ст.82 КК України. З таким рішенням погоджується і апеляційний суд.

Також, апеляційний суд звертає увагу на те, що для застосування щодо засудженого положень ст.82 КК України необхідно враховувати його поведінку за весь період відбування покарання.

Так, засуджений ОСОБА_6 за час відбування покарання заохочень не мав, 12 разів застосованого заходи дисциплінарного стягнення, 3 з яких є непогашеними.

З огляду на вищенаведене, апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Доводи засудженого про необхідність пом`якшення йому покарання, як компенсації за нелюдські або такі, що принижують гідність, умови тримання не ґрунтуються на вимогах кримінального закону, а зокрема ст. 82 КК України, яка критеріями для її застосування визначає відбуття певного строку покарання та становлення засудженого на шлях виправлення.

Стаття 537 КПК України регламентує порядок вирішення судом питань, що виникають під час виконання вироку не передбачає підстав для заміни покарання на які вказує засуджений.

Вона не надає суду повноважень переглядати призначене покарання, змінювати його вид або розмір з підстав, які не пов`язані з виконанням вироку у розумінні кримінального та кримінально-виконавчого законодавства.

Неналежні або нелюдські умови тримання не стосуються порядку виконання вироку, як такого та не впливають на законність і обґрунтованість призначеного покарання. Фактично засуджений порушує питання компенсації за можливе порушення прав, що виходить за межі предмета розгляду, визначеного статтею 537 КПК України та ст. 82 КК України.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 13 жовтня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні його клопотання про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким - без змін.

Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді: