Справа № 571/2587/24
Провадження № 1-кс/571/479/2025
УХВАЛА

іменем України

09 грудня 2025 року селище Рокитне

Рокитнівський районний суд Рівненської області, в складі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного-адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділення відділення поліції №2 Сарненського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000311 від 24.11.2024 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Полтава, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта повна загальна середня, не одруженого, не працюючого, зайнятого доглядом за інвалідом 1 групи, відповідно до ст.89 КК України вважається таким, що не має судимості,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України,

в с т а н о в и в:

Слідчий слідчого відділення відділення поліції № 2 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 (далі слідчий), за погодженням із прокурором Рокитнівського відділу Сарненської окружної прокуратури ОСОБА_3 (далі прокурор), звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, з визначенням розміру застави.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, 24.11.2024 року о 15 год. 10 хв. прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» на східній околиці населеного пункту с. Вежиця Сарненського району Рівненської області, спільно з співробітниками СБУ та сектором кримінальної поліції ВП №2, було виявлено групу осіб: гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 , гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_3 , гр. ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителя АДРЕСА_4 , гр. ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителя АДРЕСА_5 , які мали намір незаконно перетнути державний кордон України, за грошову винагороду. Вказані особи рухалися на автомобілі марки "BMW X5", реєстраційні номери НОМЕР_1 , під керуванням неповнолітнього ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , жителя АДРЕСА_6 .

24 листопада 2024 року відомості про кримінальне правопорушення за даним фактом внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000311, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.332 КК України та розпочато досудове розслідування.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у зв`язку з початком 24 лютого 2022 року військової агресії російської федерації проти України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, ст. ст. 2, 5, 6 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, Указом Президента України ОСОБА_12 № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на всій території України введено воєнний стан строком на 30 діб.

Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

Одночасно із введенням в Україні військового стану, з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, Указом Президента України ОСОБА_12 № 69/2022 від 24 лютого 2022 року, який затверджено Законом України від 3 березня 2022 року № 2105-ІХ, оголошено проведення загальної мобілізації на території України строком 90 діб.

У подальшому, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України, на підставі пропозицій Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України та ст.ст. 2, 5, 6 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався та триває по даний час.

На підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» строк проведення загальної мобілізації неодноразово продовжувався.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-XII, перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону.

Частиною другою вказаної статті визначено, що правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України.

У відповідності до абзацу 1 пункту 2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2010 року № 724), перетинання громадянами України (далі - громадяни) державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю (далі - пункти пропуску), якщо інше не передбачено законом, за одним з таких документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт; службовий паспорт; проїзний документ дитини (чинний протягом строку, на який він виданий); посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу.

Водночас, згідно абзацу 4 пункту 2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, які затвердженні постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2010 року № 724), у випадках, визначених законодавством, для перетинання державного кордону громадяни, крім паспортних документів, повинні мати також підтверджуючі документи.

Окрім того, перелік осіб, які мають право виїзду з України, визначено п. 2-1, 2-18, п.3,4,5,6 зазначених вище Правил перетинання державного кордону громадянами України, до переліку яких громадяни ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 не відносяться.

У разі не підтвердження мети поїздки уповноважені службові особи Державної прикордонної служби України відмовляють особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, в перетинанні державного кордону в порядку, визначеному частиною першою статті 14 Закону України «Про прикордонний контроль».

Так, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою із невстановленою в ході досудового розслідування групою осіб, у середині листопада 2024 року, точної дати досудовим розслідування не встановлено, в порушення вищевказаних нормативно-правових актів, переслідуючи корисливий мотив і мету отримання грошової винагороди, достовірно знаючи про тимчасові обмеження щодо виїзду військовозобов`язаних чоловіків з території України, організували незаконне переправлення через державний кордон України чотирьох громадян України призовного віку, а саме ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителя АДРЕСА_4 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителя АДРЕСА_5 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_3 , які мали намір незаконно перетнути державний кордон України поза пунктами пропуску у воєнний час за грошову винагороду, не зважаючи на діючі обмеження воєнного стану.

Так, в обідню пору доби, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, 22 листопада 2024 року ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою із невстановленими в ході досудового розслідування особами, перебуваючи в невстановленому досудовим розслідуванням місці, за допомогою телефону надали поради ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 щодо незаконного перетину державного кордону України та роз`яснили, що вони зможуть безперешкодно перетнути державний кордон України у період дії воєнного стану в напрямку республіки Білорусь, який організували на 24 листопада 2024 року. Дії ОСОБА_4 полягали у перевезені вказаних осіб з населених пунктів місць їх проживання до селища Рокитне, Сарненського району, Рівненської області та в подальшому організації перевезення їх іншими особами з селища Рокитне, Сарненського району, Рівненської області до державного кордону України з республікою Білорусь.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_4 на автомобілі марки «TOYOTA» моделі «LAND CRUISЕR 120», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , 24 листопада 2024 року, приблизно о 07 год. 00 хв. прибув до м. Черкаси, де зустрів ОСОБА_10 та з ним продовжив рух на вказаному вище автомобілі до м. Бровари, Київської області, де зустрів ОСОБА_7 , продовжив рух з вказаними особами на згаданому вище автомобілі до м. Києва, де в Оболонському районі зустрів ОСОБА_9 та разом з ним і вказаними вище особами продовжив рух на автомобілі та приблизно о 13 год. 30 хв. того ж дня прибули до АЗС «Олас», що по вул. Івана Франка, 12а в селищі Рокитне, Сарненського району, Рівненської області.

Знаходячись на АСЗ «Олас», ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в якості оплати за організацію та сприяння в перетині державного кордону України передали ОСОБА_4 по 8000 (вісім тисяч) доларів США кожний, а ОСОБА_7 домовився про перерахунок 8000 (восьми тисяч) доларів США останньому на банківську картку після перетину кордону.

В подальшому того ж дня ОСОБА_4 організував перевезення ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 з селища Рокитне, Сарненського району, Рівненської області до державного кордону України з республікою Білорусь автомобілем марки «BMW» моделі «X5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням неповнолітнього ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , жителя АДРЕСА_6 .

Однак, 24 листопада 2024 року, приблизно о 15 год. 00 хв., рухаючись автомобілем марки «BMW» моделі «X5», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням неповнолітнього ОСОБА_11 з пасажирами ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 у напрямку державного кордону України з республікою білорусь, неподалік с. Вежиця Сарненського району Рівненської області, протиправні дії останніх були припинені працівниками правоохоронних органів.

Таким чином, ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, тобто організації незаконного переправлення особи через державний кордон України, керівництві такими діями, сприянні його вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, вчиненому щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

На підставі зібраних матеріалів, 05.12.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Причетність ОСОБА_13 до вчинення злочину підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами та доказами.

Слідчий вказує на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме:

- може переховуватися від органів досудового розслідування та суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України);

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (п.2 ч.1 ст.177 КПК України);

- може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні (п.3 ч.1 ст.177 КПК України);

- може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п.4 ч.1 ст.177 КПК України);

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється (п.5 ч.1 ст.177 КПК України).

Обставини, що свідчать про можливість настання ризиків слідчий вказує те, що враховуючи тяжкість покарання за кримінальне правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_4 , останній після вчинення злочину до правоохоронних органів не з`явився, з метою ухилення від відповідальності може переховуватися від органу досудового розслідування або суду на не підконтрольній частині України, де наразі ведуться бойові дії. Беручи до уваги те, що ОСОБА_4 маючи можливість вільно пересуватись, через свої знайомства зможе і сам незаконно перетнути кордон в місці, куди він транспортував трьох осіб і з метою уникнення відповідальності залишити межі території України та переховуватись. У зв`язку з цим, беручи також до уваги суспільну небезпеку вчиненого діяння, тяжкість злочину, застосування відносно нього запобіжного заходу тримання під вартою повністю відповідає тяжкості вчиненого ним злочину та є необхідним для того, щоб запобігти спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Також, ОСОБА_4 перебуваючи на волі, з метою ухилення від відповідальності за вчинення тяжкого злочину, може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , які в подальшому можуть змінити свої показання, що є підставою шляхом умовлянь та погроз незаконно впливати на вказаних осіб з метою зміни останніми своїх показань та покращення становища ОСОБА_4 . З метою уникнення кримінальної відповідальності може домовитись з особами з якими вчинив зазначене кримінальне правопорушення. Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Тобто, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Оскільки підозрюваний ОСОБА_4 координував дії осіб, які за грошову винагороду в розмірі 8000,00 доларів США кожен, мали намір незаконно перетнути кордон України, а саме ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , через свій мобільний телефон (телефони), в якому (яких) знаходиться інформація, яка має істотне значення для встановлення обставин вчинення ним кримінального правопорушення, ОСОБА_4 , маючи можливість вільно пересуватись матиме можливість знищити його чи видалити інформацію.

Також, підозрюваний ОСОБА_4 може перешкоджати шляхом не прибуття та несвоєчасного прибуття на виклики слідчого для проведення слідчих дій, що в подальшому може позбавити орган досудового розслідування можливості забезпечити розслідування кримінального провадження та завершення провадження у розумні строки.

Оскільки підозрюваний ОСОБА_4 вчинив злочин пов`язаний із переправленням осіб через Державний кордон України, маючи відповідні знайомства та злочинні зв`язки, й надалі може незаконно переправляти осіб до Республіки Білорусі. Так 17.06.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України. Окрім того і сам має таку можливість незаконно перетнути кордон в місці, куди він транспортував осіб, а отже перебуваючи на волі останній може продовжувати вчиняти аналогічні правопорушення.

Вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення (злочин), викликає негативне ставлення у населення, підриває загальноприйняті норми та правила поведінки в суспільстві, зважаючи на те, що інші, менш суворі, запобіжні заходи не забезпечать можливості уникнення вищевказаних ризиків, виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків і його належної поведінки, до останнього слід застосувати найбільш суворий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Просив застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів та визначити альтернативний запобіжний захід у виді застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242 240,00 гривень.

Під час судового розгляду прокурор ОСОБА_3 клопотання слідчого підтримав, посилаючись на обставини викладені у ньому та доповнив, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні зазначеного злочину, а інші менш суворі запобіжні заходи не забезпечать можливості уникнення ризиків, наведених у клопотанні. Просив клопотання задовольнити та застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, відповідно до ст.183 КПК України, а у разі внесення застави покласти на підозрюваного декілька обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 повідомив, що частково визнає свою провину у зазначеному кримінальному правопорушенні. Заперечує ризики, що наведені у клопотанні. Після повідомлення його про підозру самостійно прибув до селища Рокитне та чекав виклику до суду. Більш того, близько півроку назад Черкаські слідчі повідомили про наявність даного кримінального провадження та те, що ймовірно його будуть повідомляти про підозру у вчиненні даного кримінального провадження. Якби він мав намір переховуватися від слідства, то з літа міг це вчинити. Разом з тим, весь цей час знаходився вдома. Крім того, просить врахувати, що проживає з батьком інвалідом 1 групи та здійснює за ним постійний догляд. В силу хвороби, батько пересувається на візку, а інших осіб, які могли б ним опікуватися відсутні, мати та брати перебувають за кордоном. Також, як член благодійної організації інвалідів, згідно рішення загальних зборів, виконує обов`язки голови Організації та має постійно опікуватися будинком милосердя та його утриманцями. Просив відхилити клопотання слідчого та застосувати до нього більш м`яких запобіжний захід.

Захисник підозрюваного-адвокат ОСОБА_5 зазначив, що наведені у клопотанні ризики ґрунтуються на припущеннях, а сама тяжкість покарання, не може слугувати підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу. Погоджується, що у кримінальному провадженні необхідно застосувати якийсь запобіжний захід, однак, слід врахувати, що ОСОБА_4 має міцні соціальні зв`язки, здійснює постійний догляд на непрофесійній основі за батьком інвалідом 1 групи. Також, ОСОБА_4 є членом благодійної організації «Коло друзів» , займається благодійністю за що неодноразово отримував подяки. Підозрюваний має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно, є несудимим. Вважає, що більш м`який запобіжний захід забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного. Просить відмовити у клопотанні слідчого та обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням декількох обов`язків.

Заслухавши учасників судового провадження, вивчивши матеріали клопотання, суд прийшов до наступного висновку.

Встановлено, що у провадженні слідчого відділення відділення поліції №2 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №0000311 від 24.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

05 грудня 2025 року ОСОБА_4 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За приписами ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини справи.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного і його поведінки.

У ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_4 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України і подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст.184 КПК України.

Суд погоджується з доводами прокурора, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину, що узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (рішення від 20.05.2010 у справі «Москаленко проти України»).

Разом з тим, сама по собі тяжкість кримінальних правопорушень не може бути підставою для тримання особи під вартою, що слідує із усталеної практики Європейського суду з прав людини. Оцінка ризику переховування від органів досудового розслідування та суду має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику, або вказати, що втеча маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватись в світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення Бакчиєв проти Молдови).

В ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_4 є фігурантом іншого кримінального провадження №0000321 від 04.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України, (17.06.2025 повідомлено про підозру), що вказує на навність ризику вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється (п.5 ч.1 ст.177 КПК України).

При цьому, на думку суду, є передчасний висновок про наявність ризику впливу на свідків у кримінальному провадженні, оскільки слідчим у клопотанні не наведено достатніх та обґрунтованих доказів про необхідність ОСОБА_4 чинити на них будь-який вплив чи схиляти до дачі неправдивих показань.

Також, під час розгляду клопотання встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 в силу вимог ст.89 КК України вважається таким, що не має судимості; має постійне місце проживання; проживає з батьком інвалідом 1 групи, який потребує постійного сторонного догляду; здійснює за батьком постійний догляд на непрофесійній основі.

Також з`ясовано, що ОСОБА_4 є членом БО «Смілянська міськрайонна благодійна організація осіб з інвалідністю «Коло друзів», за активну участь і підтримку людей з інвалідністю отримував подяки від будинку-інтернату, Урядового уповноваженого з прав осіб з інвалідністю в Черкаській області та Голови правління Смілянської ТПО УТОС, за місцем проживання характеризується позитивно.

На переконання суду, стороною обвинувачення не наведено переконливих доказів у підтвердження того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

За таких обставин суд вважає, що процесуальна поведінка підозрюваного ОСОБА_4 може бути дотримана із застосуванням до нього менш суворого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.

Відповідно ст.181 КПК України, домашній арешт полягає у забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Слідчий суддя вважає, що забезпечити належну поведінку підозрюваного можливо шляхом застосування до нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, а в разі недотримання ним умов такого запобіжного заходу, орган досудового розслідування не позбавлений права звернутися до слідчого судді з клопотанням про зміну запобіжного заходу на більш суворий.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обгрунтування клопотання.

Зважаючи на обставини, встановлені у судовому засіданні, вагомість наявних доказів, що вказують на обґрунтовану підозру вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, яке загрожує у разі визнання його винуватим, даних про особу підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, наявності постійного місця проживання, обставин досудового розслідування, та беручи до уваги мету і підстави застосування запобіжних заходів, що передбачені ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби та з покладенням декількох обов`язків, визначених ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись ст.ст.176-178,181,184,193,194,196,309 КПК України,

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання слідчого слідчого відділення відділення поліції №2 Сарненського районного відділу поліції головного управління Національної поліції в Рівненській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 - відмовити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк два місяці, у період з 22 години до 06 години наступної доби, тобто до 09 лютого 2026 року, з покладенням на підозрюваного обов`язків:

- не відлучатися з місця постійного проживання: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, у період з 22 години до 06 години наступної доби, крім випадків надання медичної допомоги та у випадку повітряної тривоги;

-прибувати за викликом до слідчого, прокурора;

-повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання;

-утриматися від спілкування із свідками ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 ;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд і в`їзд в Україну;

Ухвала діє до 09 лютого 2026 року.

Попередити підозрюваного ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворіший запобіжний захід.

Ухвала про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покладається на слідчого у провадженні якого перебуває дане кримінальне правадження.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено о 16.00 год. 10.12.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1