Справа № 712/924/26
Провадження № 1-кс/712/525/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року м. Черкаси

Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Соснівського районного суду м. Черкаси клопотання старшого слідчого СВ Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_7 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Озірне, Звенигородського району, Черкаської області, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, солдата-старшого водія мінометного взводу мінометної батареї мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у кримінальному провадженні № 0018861 від 28.05.2025 за ч. 4 ст. 185, ч. 5 ст. 407 КК України,

УСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_6 звернулася із клопотанням до слідчого судді Соснівського районного суду, погодженим прокурором Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_7 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у кримінальному провадженні № 0018861 від 28.05.2025 за ч. 4 ст. 185, ч. 5 ст. 407 КК України.

Клопотання обґрунтовує тим, що Слідчим відділом Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні 0018861 від 28.05.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до положень ст. 68 Конституції України ОСОБА_5 зобов?язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про Збройні Сили України», Збройні Сили у країни провадять свою діяльність на засадах вірності конституційному обов?язку та військовій присязі; верховенства права, законності та гуманності, поваги до людини, її конституційних прав і свобод; виховання військовослужбовців на патріотичних, бойових традиціях Українського народу, додержання військової дисципліни.

Відповідно до ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, кожен військовослужбовець зобов?язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов?язок.

Відповідно до ст. ст. 1, 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна зокрема зобов?язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у разі прийняття рішення щодо необхідності введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях Президент України видає указ про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях і негайно звертається до Верховної Ради України щодо його затвердження та подає одночасно відповідний проект закону.

У такий спосіб, з моменту видання Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-IX від 24.02.2022, на території України з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 почав діяти воєнний стан, строком на 30 діб.

У подальшому, воєнний стан на території України продовжувався, відповідно до Указів Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023, № 254/2023 від 01.05.2023 та № 451/2023 від 26.07.2023, № 254/2023 від 01.05.2023, № 451/2023 від 26.07.2023, № 734/2023 від 06.11.2023, № 49/2024 від 05.02.2024, № 271/2024 від 06.05.2024, № 469/2024 від 23.07.2024, № 740/2024 від 28.10.2024, №27/2025 від 14.01.2025, 235/2025 від 15.04.2025, № 478/2025 від 15.07.2025 та 793/2025 від 20.10.2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затверджених відповідними Законами України.

Тобто воєнний стан розпочався та діє на всій території України з моменту набрання чинності Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Указів Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, №573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023, № 254/2023 від 01.05.2023 та № 451/2023 від 26.07.2023, № 254/2023 від 01.05.2023, № 451/2023 від 26.07.2023, № 734/2023 від 06.11.2023, № 49/2024 від 05.02.2024, № 271/2024 від 06.05.2024, № 469/2024 від 23.07.2024, №740/2024 від 28.10.2024, №27/2025 від 14.01.2025, 235/2025 від 15.04.2025, №478/2025 від 15.07.2025 та 793/2025 від 20.10.2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затверджених відповідними Законами України.

17.10.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 , з урахуванням стану здоров`я та інших даних, а також відсутності визначених ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-XII від 21.10.1993 підстав для відстрочки або звільнення від призову на військову службу, здійснено призов ОСОБА_5 на військову службу під час мобілізації та направлено для подальшого її проходження до військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №264 від 01.12.2024, солдата ОСОБА_5 призначено на посаду старшого водія мінометного взводу мінометної батареї мотопіхотного батальйону вказаної військової частини, зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення.

Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», з 17.10.2024 ОСОБА_5 набув статусу військовослужбовця і у подальшому почав проходити військову службу за призовом під час мобілізації, у зв`язку з чим повинен, окрім іншого, керуватися вимогами ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов?язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Незважаючи на це, солдат ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, з мотивів тимчасово не виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово ухилитися від її проходження, в умовах воєнного стану, без дозволу командування, 11.02.2025, більш точний час досудовим розслідування встановити не вдалося, самовільно залишив розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 , що дислокувалася за адресою: АДРЕСА_2 , направився у невідомому напрямку та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів до повернення у військову частину за наявності реальної можливості до цього.

У подальшому, 28.11.2025 ОСОБА_5 був затриманий працівниками Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області в порядку ст. 208 КПК України в м. Черкаси за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, у зв`язку з чим, даний злочин закінчено.

Крім цього, ОСОБА_5 , в умовах воєнного стану, 25.10.2025 близько 13 год. 00 хв., діючи з прямим умислом на таємне заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки свого діяння та бажаючих їх настання, перебуваючи поруч з магазином «Делікат», що за адресою: м. Черкаси, вул. Козацька, , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, тобто таємно, продовжуючи свій злочинний умисел, заволодів велосипедом марки «Bulls Urban 11S», вартість якого відповідно до висновку експерта №СЕ-19/124-25/16749-ТВ від 27.11.2025 становить 10 175 гривень 00 копійок, після чого з викраденим майном зник, чим завдав матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_8 на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_5 , обгрунтовано підозрюється у самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що до вчинення кримінальних правопорушень причетний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Озірне, Звенигородського району, Черкаської області, громадянин України, українець, з середньою спеціальною освітою, не одружений, утриманців немає, старший водій мінометного взводу мінометної батареї мотопіхотного батальйону, військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», учасником бойових дій, інвалідом, ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС не являється, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.

28.11.2025 ОСОБА_5 затримано в порядку п. 1 ч. 1 ст. 208 КПК України.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 276 КПК України, 28.11.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 5 ст. 407 КК України.

Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 29.11.2025 стосовно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без можливості внесення застави.

Згідно з ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Згідно до ч. 3 ст. 197 КПК України строк дії тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Так, обраний ОСОБА_5 запобіжний захід діє до 26.01.2026, а завершити досудове розслідування до закінчення строку дії ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 29.11.2025 не представляється можливим у зв`язку зі складністю даного кримінального провадження та необхідністю проведення значного обсягу слідчих дій у ньому.

У зв`язку з чим постановою керівника Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону 20.01.2026 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 28.02.2026.

Враховуючи викладене, з метою забезпечення кримінального провадження, зокрема запобігання ризикам, визначеним ст. 177 КПК України, які на цей час не змінились та продовжують існувати, виникла необхідність у продовженні обраного запобіжного заходу.

Заявлені при обранні ОСОБА_5 запобіжного заходу ризики, обґрунтовуються наведеним нижче, а саме:

- переховуватись від органів досудового розслідування та суду;

- незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Обставинами, які дають підстави зробити висновки про наявність вищевказаних ризиків є:

1. п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, так ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років позбавлення волі, під тягарем відповідальності за скоєні злочини, а також можливості бути засудженим до позбавлення волі на певний строк, може залишити місце свого проживання, таким чином переховуватися від органів досудового розслідування та суду, зокрема треба враховувати той факт, що у підозрюваного відсутнє офіційне місце працевлаштування, на утриманні малолітніх-неповнолітніх дітей немає, що вказує про відсутність міцних соціальних зав`язків.

2. п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків та потерпілих, у цьому ж кримінальному провадженні, а саме приймаючи до уваги те, що ОСОБА_5 проживає у населеному пункті зі свідками та потерпілими та йому відомі їх адреси проживання, а тому він матиме реальну можливість здійснювати незаконний вплив, об`єктивно тиснути на них шляхом вмовлять, погроз чи шантажу з метою зміни останніми раніше наданих показань на його користь чи відмови від надання показань, з метою уникнення ним кримінальної відповідальності;

3. п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України перебуваючи на свободі, ОСОБА_5 може продовжувати вчиняти протиправні дії, в яких підозрюється. Якщо особа вже вчинила злочин на фоні воєнного стану, є підстави вважати, що вона може продовжити протиправну поведінку. Крім цього, усвідомлюючи осуд співслужбовців, наслідки відповідальності за місцем проходження військової служби, в тому числі дисциплінарної влади командирів, настання можливої кримінальної відповідальності, існують підстави вважати, що останній не повернеться для подальшого проходження військової служби, незаконно перебуватиме за її межами, внаслідок чого може продовжувати вчиняти кримінальне правопорушення передбачене ст. 407 КК України.

Кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_5 має високий ступінь суспільної небезпеки, так як скоєно в умовах правового режиму воєнного стану військовослужбовцем.

Кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_5 зумовлене тяжкими наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому, наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, встановлений ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням має забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що саме по собі вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Крім цього, запобіжний захід застосовується для того, щоб підозрюваний (обвинувачений) не перешкоджав компетентному органу в перевірці обставин, які можуть свідчити про вчинення злочину. Отже, на момент повідомлення особі про підозру існує лише припущення щодо її винуватості, для обґрунтування або спростування якого триває процедура збирання доказів.

З урахуванням того, що підозрюваний є військовослужбовцем, має доступ до інформації з обмеженим доступом, зв`язки у середовищі військовослужбовців, а також можливість переміщення у зону бойових дій, існує обґрунтований ризик його переховування від органів досудового розслідування та суду.

Неможливість застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту полягає в тому, що ОСОБА_5 вчинив тяжкі злочини в умовах воєнного стану, проживає у м. Черкаси, фактично матиме можливість спілкуватися зі свідками та потерпілими у цьому кримінальному провадженні, що також в свою чергу унеможливить здійснення належного контролю за його поведінкою.

Інші запобіжні заходи, окрім тримання під вартою, у даному випадку не спроможні забезпечити належну поведінку підозрюваного, оскільки, така особа завжди матиме перешкодити встановленню істини у справі, з урахування вище викладених обставин.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив продовжити застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 в межах строку досудового розслідування, зазначив, що ризики передбачені ч.1 ст.177 КПК, а саме, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється не перестали існувати та не зменшилися, протягом встановленого строку досудове розслідування завершити не виявилося можливим з об`єктивних причин, тому строк досудового розслідування було продовжено, наразі є необхідність у продовженні застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що має травми, які потребують подальшого лікування, має двох неповнолітніх дітей, просив застосувати більш м`який запобіжний захід.

Захисник ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення клопотання, зазначила, що ОСОБА_5 потрапив у ДТП під час військової служби, після якої перебував на лікуванні, у зв`язку з чим і не мав змоги повернутися до служби. Ризики, зазначені стороною обвинувачення, є не обґрунтованими, жодними доказами не підтверджені, просила застосувати більш м`який запобіжний захід.

Згідно ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку запобіжного заходу до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч. 2 ст. 177 КПК України).

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу, суд, відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Слідчим відділом Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні 0018861 від 28.05.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 185 КК України

28.11.2025 ОСОБА_5 затримано в порядку п. 1 ч. 1 ст. 208 КПК України.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 276 КПК України, 28.11.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 5 ст. 407 КК України.

Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 29.11.2025 стосовно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без можливості внесення застави, який діє до 26.01.2026.

Постановою керівника Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону 20.01.2026 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 28.02.2026.

Необхідність у продовженні строку досудового розслідування обґрунтована необхідністю отримати відповідь з медичних закладів лікування, де перебував ОСОБА_5 , проведенні інших слідчих та процесуальних дій.

Причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінальних правопорушень підтверджується матеріалами досудового розслідування, зокрема матеріалами службового розслідування військової частини НОМЕР_1 , відеозаписом подій 25 жовтня 2025 року біля магазину «Делікат» по вул. Козацька, 1/1 у місті Черкаси, поясненнями матері підозрюваного, охоронця магазину та потерпілої ОСОБА_8 .

При цьому надаючи оцінку обґрунтованості підозри, варто звернути увагу, що згідно практики Європейського суду з прав людини термін «обґрунтована підозра» у скоєнні кримінального правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому тлумачення поняття «обґрунтованості» залежить від усіх обставин справи (рішення від 22.10.1997р. у справі «Ердагоз проти Туреччини», № 21890/93, §51; рішення від 30.08.1990р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», серія A № 182, § 32).

Також слід зауважити, що слідчий суддя на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального кодексу ця особа підлягає відповідальності.

Оцінивши додані до клопотання докази, слідчий суддя вважає доведеною наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочинів, передбачених ч. 4 ст. 184, ч. 5 ст. 407 КК України.

Стороною обвинувачення доведено, що на теперішній час є необхідність у продовженні ОСОБА_5 запобіжного заходу тримання під вартою, оскільки продовжують існувати достатні підстави вважати, що підозрюваний, знаходячись на волі може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків та потерпілу у цьому кримінальному провадженні; вчинити нове кримінальне правопорушення. ОСОБА_5 , усвідомлюючи невідворотність покарання за вчинення інкримінованих злочинів, може вчинити спробу ухилитися від органів досудового розслідування, суду

з метою уникнення покарання. Крім того, підозрюваний ОСОБА_5 не має міцних соціальних зв`язків, що також свідчить про наявність ризику можливих спроб переховування від органів досудового розслідування та суду.

Перебуваючи на волі, ОСОБА_5 матиме змогу незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки обізнаний про місце їхнього проживання, зв`язки, може вжити заходів до зміни ними показів.

Крім того, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, що свідчить про можливість продовження ним злочину проти встановлено порядку несення військової служби, вчиненого в умовах воєнного стану.

Отже, строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного закінчується 26.01.2026 року, але в судовому засіданні встановлено, що на даний час ризики передбачені ст. 177 КПК України, які існували на момент обрання запобіжного заходу, в повному обсязі не відпали, продовжують існувати та не зменшилися.

Розглядаючи заявлене клопотання, слідчий суддя відповідно до ст. 178 КПК України враховує, що підозрюваний притягається до кримінальної відповідальності за вчинення тяжких злочинів, неодружений, раніше не судимий.

Аргументи підозрюваного та захисника щодо необґрунтованості неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу суд відхиляє, оскільки, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, їх характер, наявні ризики, відомості про особу підозрюваного, більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Крім того, суддею враховуються положення ч. 8 ст. 176 КПК України, якою регламентовано, що під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті (тримання під вартою), а тому жоден із більш м`яких запобіжних заходів у даному випадку не може бути застосований.

Так, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-ІХ від 24.02.2022, на території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, строк дії якого неодноразово продовжувався та триває і наразі.

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійсненого з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину або її втечі після його вчинення.

Вирішуючи дане питання, суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини з приводу того, що серйозність пред`явленого обвинувачення і ризик втечі може бути аргументом при обранні запобіжного заходу і суспільний інтерес в даному конкретному випадку полягає у виконанні завдань, які передбачені ст.2 КПК України, зокрема, у захисті інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та інтересів інших учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинувачених, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п.79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України (ч. 4 ст. 183 КПК України).

Враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, тяжкість можливого покарання, слабкість соціальних зв`язків за місцем проживання та відсутність доказів про наявність утриманців, слідчий суддя не знаходить підстав для визначення застави.

При цьому слідчим суддею також враховано запровадження у країні військового стану, високу суспільну небезпечність злочинів, в яких підозрюється ОСОБА_5 , інтереси кримінального провадження (а саме необхідність проведення необхідних слідчих дій із підозрюваним) та інтерес суспільства (що полягає в притягненні до відповідальності осіб, які вчиняють злочини проти порядку несення військової служби), що в сукупності переважає право особистої свободи ОСОБА_5 та свідчить про відсутність підстав для визначення застави принаймні на початковому етапі досудового розслідування.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Керуючись ст. ст. 132, 176 178, 183-184, 194, 196-199, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 38 днів, в межах строку досудового розслідування, тобто до 28.02.2026 включно, без визначення розміру застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Копію ухвали направити Державній установі «Черкаський слідчий ізолятор», вручити підозрюваному, захиснику підозрюваного, прокурору та слідчому.

Строк дії ухвали до 28.02.2026, включно.

Для утримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою, останній підлягає направленню до Державної установи «Черкаський слідчий ізолятор».

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали проголошено 26.01.2026.

Слідчий суддя: ОСОБА_1