Чортківський районний суд Тернопільської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" грудня 2025 р. Справа № 608/2023/25

Номер провадження1-кп/608/423/2025

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорткові в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів за допомогою онлайн сервісу відеозв`язку «ЕASYCON» клопотання прокурора про продовження строків запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному у Єдиний реєстр досудових розслідувань за 0000364 від 12 серпня 2024 року щодо обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_9 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України,

В С Т А Н О В И В:

На розгляді Чортківського районного суду Тернопільської області перебуває кримінальне провадження щодо обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_9 ..

В клопотанні вказав, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а саме: у незаконному придбанні, зберіганні, пересиланні з метою збуту а також незаконному збуті особливо небезпечних психотропних речовин у великих розмірах, у місцях позбавлення волі, вчиненого повторно за попередньою змовою групою осіб та передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України - незаконному придбанні, зберіганні, пересиланні з метою збуту а також незаконному збуті особливо небезпечних психотропних речовин у особливо великих розмірах, у місцях позбавлення волі, вчиненого повторно за попередньою змовою групою осіб.

Зібрані під час досудового розслідування докази об`єктивно зв`язують ОСОБА_9 зі злочинами, пов`язаними із незаконним придбанням, зберіганням, пересиланням з метою збуту, а також з незаконним збутом особливо небезпечних психотропних речовин у великих та особливо великих розмірах, у місцях позбавлення волі, вчинених повторно, за попередньою змовою групою осіб та вказують на його причетність до вчинення цих злочинів, а тому обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України є обґрунтованим.

04 квітня 2025 року ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області щодо ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Застосований до обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою неодноразово продовжувався, останній раз ухвалою Чортківського районного суду Тернопільської області від 21 жовтня 2025 року, термін дії запобіжного заходу до 19 грудня 2025 року включно.

Підставою продовження застосування до обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є те, що він обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України, а також у зв`язку з встановленими обставинами, які виправдовують даний запобіжний захід та підтверджують наявність зазначених ризиків.

Метою продовження застосування запобіжного заходу до ОСОБА_9 , згідно з вимогами пп 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, інших обвинувачених у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення. Вказані ризики підтверджуються тим, що ОСОБА_9 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна. Усвідомлюючи тяжкість вчинених злочинів та вид покарання, яке йому загрожує, ОСОБА_9 може умисно переховуватись від суду як на території України так і поза її межами з метою уникнення від відповідальності. Також, ОСОБА_9 володіє інформацією про осіб, які є свідками, їх місця проживання, навчання чи роботи, знає суть показань, які вони надали органу досудового росзлідування. А тому існує ризик того, що ОСОБА_9 , перебуваючи на волі, може безпосередньо або через третіх осіб незаконно впливати на свідків з метою дачі ними неправдивих, неповних показів, відмови від раніше наданих показань або умисного ухилення ними від явки до суду для надання показазь, що може негативно ввплинути на стан судового розгляду та їх результати. Крім того, ОСОБА_9 особисто або через третіх осіб може незаконно впливати, у тому числі шляхом застосування погроз, на інших обвинувачених у даному кримінальному провадженні з метою ненадання ними показів чи надання показів в його користь. Окрім цього, ОСОБА_9 , перебуваючи на волі, може продровжувати вчиняти інші злочини.

Вважає, що застосування менш суворого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого, відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються останньому, обсягу пред`явленого йому обвинувачення. До того ж, не має беззаперечних доказів, які би свідчили, що інший захід забезпечення кримінального провадження, крім тримання під вартою, зможе належним чином усунути ризики, які передбачені пп 1,3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Також не має відомостей, які б вказували на неможливість утримання ОСОБА_9 під вартою.

Вказує, що у даному кримінальному провадженні наявні реальні ознаки суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи ОСОБА_9 .

З врахуванням наведеного, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_9 та виконання ним процесуальних обов`язків, просить продовжити раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого терміном на два місяці.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав, просить задовільнити з наведених вище підстав.

Обвинувачений ОСОБА_9 та захисник адвокат ОСОБА_6 не заперечують щодо задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Разом з тим, захисник адвокат ОСОБА_6 вважає, що наявні підстави для зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, оскільки, зменшилися ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 ..

Суд, розглянувши клопотання, заслухавши думки сторін кримінального провадження, дослідивши надані матеріали, приходить до наступних висновків.

ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307 Кримінального кодексу України.

Ухвалою Чортківського районного суду Тернопільської області від 21 жовтня 2025 року ОСОБА_9 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави. Строк дії ухвали закінчується 19 грудня 2025 року.

Дійсно, згідно ст. 183 КПК України - тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод забезпечує особам, яким обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які, з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення законності позбавлення свободи, що означає необхідність перевірки не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а також і мети, з якою застосовувалися затримання та подальше тримання під вартою.

В розумінні Кримінального кодексу України, інкримінований обвинуваченому злочин, передбачений ч. 3 ст. 307 КК України, є особливо тяжким.

Оцінюючи суспільну небезпеку, суд приходить до висновку, що такий злочин має дуже високий ступінь суспільної небезпеки.

За даним кримінальним провадженням суд враховує, що у відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 , стала наявність обґрунтованої підозри у можливій причетності його до скоєння особливо тяжкого умисного злочину, а підставою для продовження дії запобіжного заходу є наявність обвинувального акту, відповідно до якого, ОСОБА_9 продовжує обвинувачуватися у незаконному придбанні, зберіганні, пересиланні з метою збуту а також незаконному збуті особливо небезпечних психотропних речовин у особливо великих розмірах, у місцях позбавлення волі, вчиненого повторно за попередньою змовою групою осіб, за що законом передбачено основне покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років.

На думку суду, вже лише ця обставина спонукає людину до вчинення дій, спрямованих на ухилення від кримінальної відповідальності, що кореспондується з позицією ЄСПЛ щодо необхідності оцінки ризику втечі у світлі фактів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення у справі «Панченко проти Росії»).

При цьому, не будучи самостійною підставою для утримання особи під вартою, тяжкість обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, що ґрунтується на позиції в рішенні ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії», у відповідності з якою суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Крім зазначеного, на теперішній час, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого, суд враховує обсяг пред`явленого ОСОБА_9 обвинувачення.

Суд вважає, що обвинувачений з огляду на викладене, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_9 у разі визнання останнього винуватим у кримінальних правопорушеннях, перебуваючи під загрозою застосування тяжкого покарання, може переховуватися від суду, скоювати інші злочини.

Не вирішуючи питання на даному етапі кримінального провадження про оцінку доказів з точки зору їх допустимості і достатності для визнання обвинуваченого винуватим чи невинуватим у вчинених злочинах, суд приходить до висновку, що вказані вище обставини, а також підвищена суспільна небезпека злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_9 , дають підстави для висновку, що з боку обвинуваченого наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому, дані про зменшення або зникнення вказаних ризиків відсутні.

Запобіжний захід - тримання під вартою, відповідає характеру та тяжкості злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_9 .. Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд виходить також з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Таким чином, суд, створивши умови для обговорення учасниками кримінального провадження можливості застосування інших, менш суворих видів запобіжних заходів, враховуючи доведені ризики, обставини кримінального провадження, його суспільний інтерес, дані про особу обвинуваченого, дійшов висновку про те, що інші менш суворі види запобіжних заходів, не зможуть забезпечити мети заходів забезпечення кримінального провадження, досягнення якої вимагається національним законодавством, що узгоджується з рішенням ЄСПЛ «Сергій Волосюк проти України».

Тому, законних підстав для зміни запобіжного заходу на даний час не вбачається. Також, будь-яких відомостей щодо незадовільного стану здоров`я та неможливості подальшого перебування обвинуваченого під вартою, до суду не надходило. Захисник обвинуваченого не навів суду підстав для зміни або скасування запобіжного заходу.

Також, суд враховує, що ОСОБА_9 обвинувачується, зокрема, у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а тому вважає за необхідне не визначати обвинуваченому розмір застави.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 331 Кримінального процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та жителю АДРЕСА_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на два місяці, тобто до 13 лютого 2026 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Чортківський районний суд Тернопільської області протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду не зупиняє її виконання.

Копію ухвали направити прокурору, обвинуваченому ОСОБА_9 , начальнику ДУ «Чортківська УВП № 26».

Згідно з оригіналом

Суддя : ( підпис)

Оригінал ухвали знаходиться в матеріалах справи № 608/2023/25

Ухвала набрала законної сили «____»____________року

Суддя: ОСОБА_1

Копію ухвали видано «____»____________року

Секретар: