Справа №504/243/15-к
Провадження №1-кп/504/18/26
Доброславський районний суд Одеської області
УХВАЛА

28.11.2025с-ще Доброслав

Доброславський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 , -

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 5, заяву адвоката ОСОБА_3 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_4 , про тимчасовий доступ до матеріалів досудового розслідування (серед іншого оптичного диску), та до медичної документації потерпілих дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні з розгляду обвинувального акту, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000966 від 27.04.2013 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

за участі прокурора- ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника- адвоката ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Доброславського районного суду Одеської області перебуває вказане кримінальне провадження.

В ході судового розгляду, захисник обвинуваченої ОСОБА_3 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_4 , про тимчасовий доступ до матеріалів досудового розслідування (серед іншого оптичного диску), та до медичної документації потерпілих дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Заявниця обгрунтовує своє клопотання тим, що у представлених прокурором доказах наявна фототаблиця до протоколу огляду місця події від 27.04.2013 року, але відсутній носій інформації як доказ про те, що фіксація здійснена на носій інформації, який є в розпорядженні сторони обвинувачення, так як таблиця зроблена з первинного носія інформації, який не був наданий стороною обвинувачення до матеріалів кримінального провадження.

Також заявниця стверджує, що у матеріалах кримінального провадження відсутня медична документація хворих потерпілих дітей, і тому стороні захисту не є зрозумілим, яким чином слідчий призначав судово- медичну експертизу.

Обвинувачена ОСОБА_4 повністю підтримала клопотання захисника.

Прокурор заперечувала проти клопотання захисника, вважала доводи, необґрунтованими.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши доводи та заперечення щодо клопотання захисника, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

У ч. 2 ст. 22 КПК України гарантується, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядок їх дослідження регламентується ст. 349 КПК.

Кримінальний процесуальний закон не встановлює чітко визначеного порядку і послідовності дослідження під час судового розгляду доказів.

Відсутність встановленого єдиного порядку в цьому напрямі свідчить про те, що законом підтримується пізнавальний підхід до дослідження доказів за умови встановлення чіткого порядку проведення судового розгляду (вимоги закону до правил проведення допиту обвинуваченого, свідків, потерпілих, експертів, дослідження речових доказів, документів тощо), визначеного кримінальним процесуальним законом.

Право визначити обсяг доказів, які підлягають дослідженню, та порядок їх дослідження, належить суду, з врахуванням точки зору учасників судового провадження і специфіки конкретних обставин справи (ставлення обвинуваченого до пред`явленого обвинувачення, характер вчиненого злочину, повнота показань свідків, кількість епізодів злочинів тощо), яка стала предметом судового розгляду.

Всі учасники судового розгляду зацікавлені у встановленні найбільш доцільного і ефективного порядку дослідження доказів та їх обсягу.

Тому ще до початку судового розгляду вони можуть підготувати свої пропозиції щодо обсягу і порядку дослідження доказів, а потім надати їх суду у письмовому вигляді або усно.

Сам же обсяг доказів, які будуть досліджуватися, та порядок їх дослідження в разі необхідності можуть бути змінені ухвалою суду упродовж судового розгляду за власною ініціативою або клопотанням сторін кримінального провадження.

З урахуванням визначеного принципу змагальності сторін та інших норм КПК України вбачається, що ст. 349 КПК України встановлений чіткий термін подання кожною зі сторін доказів до суду, і недотримання цього терміну повинно мати відповідні наслідки у вигляді неможливості долучити докази на іншій стадії.

У цій справі зібрано достатньо доказів для ухвалення судом остаточного судового рішення, оцінку наявності/відсутності того чи іншого доказу суд надає в своєму остаточному рішенні в нарадчій кімнаті.

Згідно з ч. 1 ст. 333 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу II цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.

Відповідно до ч. 1 та п. 5 ч. 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, до яких належить, зокрема, тимчасовий доступ до речей і документів, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

За визначенням, наведеним у ч. 1 ст. 159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Відповідно до приписів ч. 5 ст. 163 КПК України при розгляді клопотання сторона кримінального провадження повинна довести, що речі і документи, про тимчасовий доступ до яких вона просить:

1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи;

2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні;

3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Крім того, під час розгляду клопотання про надання тимчасового доступу до речей і документів суд також враховує причини, через які доступ не був здійснений під час досудового розслідування (ч. 2 ст. 333 КПК України).

Згідно з ч. 6 ст. 132 КПК України під час розгляду клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Сторона захисту не навела суду грунтовних причин неможливості звернення до органу досудового розслідування та/чи слідчого судді на стадії досудового розслідування із даним клопотанням про тимчасовий доступ до вказаних документів та речей.

Кримінальний процесуальний закон наділяє сторону захисту та сторону обвинувачення рівними правами для звернення до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів (ст. 160, 333 КПК України).

Отже правових підстав для задоволення даного клопотання на даній стадії судового розгляду, з урахуванням тривалості розгляду справи в суді першої інстанції не має.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 159-166, 333, 369-372 КПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 про тимчасовий доступ до матеріалів досудового розслідування (серед іншого оптичного диску), та до медичної документації потерпілих дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні з розгляду обвинувального акту, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000966 від 27.04.2013 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1