УХВАЛА

08.10.2025 м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , її представника - адвоката ОСОБА_4 , прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву адвоката ОСОБА_4 , який представляє інтереси ОСОБА_3 , про відвід слідчого в ОВС СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000014 від 20.02.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.114-1, ч.1 ст.263, ч.3 ст.368 КК України,

ВСТАНОВИВ:

01.10.2025 адвокат ОСОБА_4 , який представляє інтереси ОСОБА_3 , звернувся до Київського районного суду міста Одеси із заявою про відвід слідчого в ОВС СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000014 від 20.02.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.114-1, ч.1 ст.263, ч.3 ст.368 КК України.

В обґрунтування своєї заяви про відвід адвокат ОСОБА_4 зазначив, що в провадженні старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_6 перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР №0000014 від 20.02.2025 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.114-1, ч.1 ст.263, ч.3 ст.368 КК України.

Під час здійснення досудового розслідування старшим слідчим ОСОБА_6 були допущені дії, які свідчать про його упереджене ставлення до ОСОБА_3

01.09.2025 ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеси у справі №947/25798/25 було надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_3 .

У тексті ухвали йдеться про, нібито, причетність адвоката ОСОБА_3 до так званої «схеми бронювання військовозобов`язаних» та зазначається, що адвокат ОСОБА_3 підшукала особу, охочу за неправомірну вигоду ухилитися від мобілізації, шляхом бронювання на ТОВ «Вітоле», а саме свідка ОСОБА_7 , від якого отримала 10000 доларів США та розподілила дані грошові кошти між учасниками злочинної схеми.

Проте сама адвокат ОСОБА_3 зазначає, що їй нічого не відомо про ТОВ «Вітоле» чи його посадових осіб, а жодні обставини, наведені у клопотанні, не підтвердилися навіть під час обшуку. Припущення щодо будь-якої можливої її змови з вказаними особами чи з адвокатами ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не ґрунтуються на жодних належних та допустимих доказах і не отримали підтвердження навіть під час проведеного обшуку.

Адвокат ОСОБА_3 категорично заперечує будь-яку свою причетність до інкримінованих їй дій та наголошує, що жодних грошових коштів, окрім офіційної оплати від клієнта свідка ОСОБА_7 за договором про надання правової допомоги від 11.07.2025 року у розмірі 12 606 гривень, вона ніколи не отримувала і ні з ким не розподіляла. Заяви про отримання нібито 10 000 доларів США не відповідають дійсності, не підтверджуються жодними доказами та розцінюються нею як умисне перекручування фактів з боку слідства з метою дискредитації її як адвоката та створення підстав для подальшого тиску.

З метою спростування зазначених тверджень та забезпечення реалізації права на захист, 23.09.2025 року адвокатом ОСОБА_4 , діючи в інтересах ОСОБА_3 , було подано клопотання старшому слідчому в ОВС СУ ГУНП в Одеській області капітану поліції ОСОБА_6 про проведення її, ОСОБА_3 , допиту у режимі відеоконференції відповідно до ст.232 КПК України, а також про забезпечення проведення одночасного допиту (очної ставки) між ОСОБА_3 та свідком ОСОБА_7 .

Клопотання було мотивовано тим, що з 14.08.2025 року ОСОБА_3 перебуває за межами України у зв`язку зі складними сімейними обставинами. На її утриманні перебуває малолітня донька ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання якої відповідно до рішення Київського районного суду м. Одеси від 17.08.2021 року у справі №947/16773/21 визначено саме з матір`ю ОСОБА_3 .

Вимушений виїзд за кордон був зумовлений тим, що малолітня дитина не могла перебувати на території України через постійні обстріли, які створювали реальну загрозу її життю та здоров`ю. Небезпечні умови та систематичний стрес негативно впливали на психоемоційний стан дитини, що підтверджується висновком спеціаліста.

Так, відповідно до висновку психодіагностичного обстеження від 13.08.2025 року, проведеного кандидатом психологічних наук, сімейним психологом та психотерапевтом ОСОБА_11 , перебування Аріни в Україні вкрай негативно позначається на її здоров`ї та психоемоційному стані. У висновку зазначено, що перебування в Україні має згубний вплив на здоров`я та стан Аріни. Постійна ретравматизація руйнує на базовому рівні як фізичне, так і психологічне здоров`я дівчинки. В Україні, доки не завершилася війна, для дитини неможливе одужання та повернення до нормального функціонування її психіки.

23.09.2025 року на електронну пошту адвоката ОСОБА_4 надійшла постанова про відмову у задоволенні вищенаведеного клопотання.

Старшим слідчим ОСОБА_6 у межах даного кримінального провадження активно здійснюються слідчі та процесуальні дії. Проте їх спрямованість і зміст свідчать не про забезпечення всебічного, повного й неупередженого розслідування, а про системне надання переваги стороні обвинувачення, що суттєво підриває засади змагальності, рівності сторін та об`єктивності досудового розслідування.

Таким чином, дії старшого слідчого ОСОБА_6 , на думку адвоката ОСОБА_4 , свідчать про його небажання встановити всі обставини кримінального провадження всебічно, повно та неупереджено. Незважаючи на надані докази та обґрунтоване клопотання про допит ОСОБА_3 у режимі відеоконференції, слідчим не вжито жодних заходів для забезпечення реалізації її права. Це свідчить про вибірковий підхід слідчого у проведенні досудового розслідування, спрямований виключно на підтримку позиції сторони обвинувачення, без спроби об`єктивно з`ясувати істину у справі. У своїй діяльності слідчий проявляє однобічну зацікавленість, що виключає можливість його подальшої участі у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 232 КПК України, допит осіб, впізнання осіб чи речей під час досудового розслідування можуть бути проведені у режимі відеоконференції при трансляції з іншого приміщення (дистанційне досудове розслідування), у томі числі з інших поважних причин, які на думку адвоката ОСОБА_4 , наявні у ОСОБА_3 .

Тому, адвокат ОСОБА_4 , вважає, що слідчий в ОВС СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 на підставі п.3 ч.1 ст.77 КПК України, не має права брати участь у кримінальному провадженні, оскільки існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 підтримав поданий ним відвід і просив відвід задовольнити. Крім того, адвокат додав, що слідчим клопотання сторони захисту не задовольняються, слідство прийняло обвинувальний ухил, що шкодить досудовому розслідуванню.

Заявник ОСОБА_3 , підтримала поданий адвокатом ОСОБА_4 відвід і просила відвід задовольнити. Також ОСОБА_3 наголосила, що слідчий займається переслідуванням адвокатів, а не проведенням об`єктивного досудового розслідування.

Згідно ч.3 ст.81 КПК України при розгляді відводу має бути вислухана особа, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення.

Слідчий в ОВС СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 до слідчого судді не прибув, був належним чином сповіщений про судове засідання, заявив клопотання про проведення судового засідання без його участі. Його явка не є обов`язковою, а тому заява про відвід розглянута без участі слідчого.

Разом з тим, слідчий надав письмові заперечення на заявлений відвід в яких зазначив, що обставини, викладені в заяві про відвід, не відповідають дійсності, ґрунтуються на припущеннях та хибних твердженнях та мають на меті втручання та вплив сторонньої особи на досудове розслідування у кримінальному провадженні, в якому остання не є стороною кримінального провадження.

Слідчий наголошує, що у кримінальному провадженні №0000014 було проведено санкціонований обшук за місцем проживання ОСОБА_3 .

Крім цього, в рамках вказаного кримінального провадження слідчим було винесено постанову про відмову у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , щодо проведення допиту в режимі відеоконференції ОСОБА_3 та одночасного допиту останньої з свідком ОСОБА_7 .

Відмова слідчого у проведенні допиту ОСОБА_3 в режимі відеоконференції мотивована тим, що його проведення порушує положення ч.ч.5, 6 ст.232 КПК України, якими власне регламентоване проведення таких допитів, що в свою чергу свідчить про те, що проведення такої слідчої (розшукової) дії на даний момент є неможливим та призведе до недопустимості доказів, отриманих за результатами проведення такого допиту.

Відмова слідчого у проведені одночасного допиту ОСОБА_3 з свідком ОСОБА_7 , згідно постанови слідчого, була мотивована відсутністю у ОСОБА_3 та її адвоката правосуб`єктності, яка наділяли б останніх на ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні в порядку, передбаченому ч.6 ст.223 КПК України.

Враховуючи викладене, постанова слідчого про відмову у задоволенні клопотання була належним чином обґрунтованою, а сам факт у винесенні такого процесуального рішення не може свідчити про вибірковий підхід у проведенні досудового розслідування, спрямований на підтримку сторони обвинувачення, без спроби об`єктивну з`ясувати істину у справі, як на це посилається ОСОБА_3 у заяві про відвід слідчого.

При цьому, у заяві про відвід ОСОБА_3 повідомляє суд про те, що слідчим активно здійснюються слідчі та процесуальні дії, проте їх спрямованість і зміст свідчать про системне надання переваги стороні обвинувачення.

Разом з тим, на даний час ОСОБА_3 не має відповідного процесуального, статусу у кримінальному провадженні, який наділив би її правом ознайомлюватись з матеріалами досудового розслідування, в тому числі протоколами та результатами проведених слідчих (розшуковик) дій.

А тому, слідчий зазначає, що незрозумілими є твердження ОСОБА_3 про активність вчинюваних слідчим у кримінальному провадженні слідчих та процесуальних дій та її висновки про їх спрямованість, оскільки в рамках вказаного кримінального провадження ОСОБА_3 ознайомлена тільки з протоколом проведення обшуку за місцем її проживання, який був вручений присутньому при проведені даної слідчої дії адвокату, який діяв в її інтересах.

Враховуючи викладене, слідчий просить у задоволенні заяви про відвід відмовити.

В судовому засіданні також приймав участь прокурор Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_5 , який підтримав письмові доводи, викладені слідчим, та заперечив проти задоволення відводу слідчому. Вважав, що заявник ОСОБА_3 , та її представник - адвокат ОСОБА_4 , взагалі не мають права заявляти відводи слідчому.

Дослідивши заяву про відвід, заперечення слідчого, додані до заяви про відвід документи, заслухавши заявника ОСОБА_3 , її представника - адвоката ОСОБА_4 , та думку прокурора ОСОБА_5 , слідчий суддя дійшов висновку про те, що заява про відвід не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Згідно з ч.2 ст.80 КПК України, за цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Системний аналіз положень пунктів 16-1, 19, 25, 26 ч.1 ст.3, ст.ст.220, 221 та ч.2 ст.80 КПК України дає підстави вважати, що заявник та її представник у даному випадку мали право на подачу заяви про відвід слідчого.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_6 перебуває кримінальне провадження №0000014 від 20.02.2025, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.114-1, ч.1 ст.263, ч.3 ст.368 КК України. В рамках вказаного кримінального провадження було проведено санкціонований обшук за місцем проживання ОСОБА_3 .

Більш того, уповноваженим слідчим було винесено вмотивовану постанову про відмову у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , щодо проведення допиту ОСОБА_3 в режимі відео конференції.

Факт постановлення названого процесуального рішення не свідчить про існування інших обставин, які викликають обґрунтовані сумніви в неупередженості слідчого.

Відповідно до ч.5 ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Для того, щоб відвід слідчого був задоволений, необхідно довести наявність об`єктивних обставин, які можуть поставити під сумнів його неупередженість під час розслідування конкретної справи.

Разом з тим, адвокатом не надано і не доведено наявність об`єктивних обставин, передбачених п.3 ч.1 ст.77 КПК України, які можуть поставити під сумнів неупередженість слідчого.

Заява про відвід слідчого ґрунтується виключно на незгоді заявника та його представника із ходом досудового розслідування.

Таким чином, слідчий суддя приходить висновку, що законних підстав для задоволення заяви про відвід немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.77, 81, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви адвоката ОСОБА_4 , який представляє інтереси заявника ОСОБА_3 , про відвід слідчого в ОВС СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000014 від 20.02.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.114-1, ч.1 ст.263, ч.3 ст.368 КК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1