УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2025 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в залі Вінницького міського суду Вінницької області клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_3 , про тимчасовий доступ до речей та документів, за відсутності фіксації судового розгляду технічними засобами,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ відділення поліції № 1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капітан поліції ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням, яке погоджено з прокурором про тимчасовий доступ до речей та документів.

Клопотання мотивовано тим, що в провадженні слідчого знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000036 від 16.02.2023, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, у зв`язку із чим у органу досудового розслідування постала необхідність у отриманні дозволу на тимчасовий доступ до речей та документів, що перебувають у володінні ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Під час судового розгляду, з матеріалів клопотання встановлено, що 15.02.2023 до Хмільницької окружної прокуратури надійшли матеріали з ВОКСЛП « ІНФОРМАЦІЯ_2 » про те, що службові особи органу місцевого самоврядування, зловживаючи своїми повноваженнями, незаконно прийняли рішення про передачу близько 7 га у приватну власність невідомим особам для ведення особистого селянського господарства з числа земельної ділянки з кадастровим номером 0:06:001:0002 загальною площею 38,8195га, на території Сальницької сільської ради Калинівського (Хмільницького) району Вінницької області, яка використовувалась для лісогосподарських потреб.

Крім того, в ході проведення досудового розслідування встановлено, що у 2002році ІНФОРМАЦІЯ_3 для заліснення було виділено ВОКСЛП « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ДП « ІНФОРМАЦІЯ_4 » 40га малопродуктивних і деградованих земель, на яких у 2005-2006 роках була проведена посадка лісу шпильковими породами.

У 2018 році на цю земельну ділянку ФОП ОСОБА_4 була виготовлена технічна документація та в подальшому, з 03.10.2018 була зареєстрована в Державному земельному кадастрі, де їй присвоєно кадастровий номер 0:06:001:0002 загальною площею 38,8195 га.

Однак, вищевказана земельна ділянка не була зареєстрована в Державному реєстрі речових прав та іншого речового майна, у зв`язку з відмовою органів місцевого самоврядування в затвердженні технічної документації.

Крім цього, з вищевказаної земельної ділянки було вилучено близько 7 га землі та передано у приватну власність ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 для ведення особистого селянського господарства.

У зв`язку із вищезазначеним, у ході досудового розслідування виникла необхідність у отриманні дозволу на тимчасовий доступ до документів, що перебувають у володінні ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_1 ), з можливістю вилучення завірених належним чином копій документів, а саме: розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_5 від 28.03.2008 № 147 «Про виділення земельних ділянок для заліснення малопродуктивних і деградованих земель, створення полезахисних смуг, захисних смуг вздовж річок і навколо водойм на території Калинівського району»; накази ІНФОРМАЦІЯ_1 від 12.09.2019 № 2- 15650/15-19-СГ та № 2-2998/20-15-СГ від 19.08.2015; матеріали розгляду листа ВОКСЛП « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 04.06.2019 № 254.

Відповідно до ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Частиною 1 ст. 93 КПК України передбачено, що збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до частини 2 зазначеної статті, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів, у тому числі, шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок.

Статтею 131 КПК України визначено, що з метою досягнення дієвості досудового розслідування у кримінальному провадженні застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, одним із яких є тимчасовий доступ до речей і документів.

Відповідно до ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Враховуючи викладене вище, слідчий просив слідчого суддю клопотання задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився, однак попередньо суду надано матеріали кримінального провадження та копії документів на обґрунтування клопотання, а також надав заяву про розгляд клопотання у його відсутність. Клопотання підтримав у повному обсязі.

Суд вважає за необхідне розглянути клопотання у відсутності особи, у володінні якої знаходяться речі та документи, відповідно до вимог ст. 163 КПК України.

Дослідивши матеріали клопотання, оцінивши докази в їх сукупності, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за відсутності фіксації судового процесу технічними засобами.

Згідно ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом, вилучити їх (здійснити їх виїмку). Тимчасовий доступ до електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку здійснюється шляхом зняття копії інформації, що міститься в таких електронних інформаційних системах або їх частинах, мобільних терміналах систем зв`язку, без їх вилучення.

Відповідно до ст. 160 КПК України сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються: 1) короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким подається клопотання; 2) правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 3) речі і документи, тимчасовий доступ до яких планується отримати; 4) підстави вважати, що речі і документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 5) значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні; 6) можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю; 7) обґрунтування необхідності вилучення речей і документів, якщо відповідне питання порушується стороною кримінального провадження.

Пунктом 1 ч. 5 ст. 163 КПК України передбачено, що ухвала про надання тимчасового доступу до речей і документів постановляється, якщо сторона кримінального провадження доведе наявність підстав вважати, що ці речі або документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної юридичної особи.

Відповідно ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Всупереч наведених норм дане клопотання не містить ні чіткого викладу обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким воно подається, достатнього для здійснення слідчим суддею у порядку, передбаченому КПК, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, ні обґрунтування необхідності тимчасового доступу до документів, які перебувають у володінні ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також неможливості іншим способам довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей.

Крім того, відповідно до п. 5, 6 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходами забезпечення кримінального провадження є тимчасовий доступ до речей та документів, тимчасове вилучення майна.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора.

В даному конкретному випадку слідчим не доведено в клопотанні, що вказана ступінь втручання в права та свободи осіб, можуть виправдати потреби досудового розслідування.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що старший слідчий СВ відділення поліції № 1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капітан поліції ОСОБА_3 не довів підстав для його задоволення, у зв`язку з чим дане клопотання є формальним, невмотивованим та не доведеним, а тому задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст. 2, 22, 28, 40, 159, 160, 161, 162, 163, 164, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей та документів ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Ухвала слідчого судді є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя