13 жовтня 2025 року м. Запоріжжя
04.10.2025 року у період часу з 15 години 16 хвилин по 15 годину 51 хвилин, на відкритій ділянці місцевості яка розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Патріотична, біля будинку 5, було проведено огляд місця події, а саме: у автомобілі марки «Mercedes-Benz» моделі «Vito», в кузові білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 під час якого виявлено та в подальшому вилучено: липка ізоляційна стрічка синього кольору; підривач типу УЗРГМ; корпус гранати Ф-1.
Підставою застосування арешту вказаного майна є забезпечення його збереження у тому ж вигляді, у якому воно перебуває, з метою попередження його можливого зникнення, відчуження або пошкодження, оскільки незастосування цього заходу перешкоджатиме встановленню істини у кримінальному провадженню.
Метою арешту майна, тимчасово вилученого 04.10.2025, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України є збереження речових доказів.
Вважаючи, що тимчасово вилучені предмети та речі можуть містити сліди скоєння злочину, а також бути використані, як докази факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з чим на теперішній час виникла необхідність накласти на них арешт з метою попередження можливого пошкодження, відчуження чи знищення вказаного майна.
Слідчий підтримав подане клопотання, надавши відповідну письмову заяву.
У судове засідання власник майна не з`явився.
У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України, розгляд клопотання слідчого проведено без фіксації судового процесу.
Враховуючи те, що неявка вищезазначених осіб у судове засідання не є перешкодою для розгляду клопотання про арешт майна, слідчий суддя вважав за можливе розглянути клопотання у їх відсутність, відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України.
Вивчивши матеріали клопотання, перевіривши надані в його обґрунтування докази, слідчий суддя доходить до наступного висновку.
Вивчивши матеріали клопотання, перевіривши надані докази в його обґрунтування, слідчий суддя доходить до наступного висновку.
Під час проведення досудового розслідування було встановлено, що 04.10.2025 року у період часу з 15 години 16 хвилин по 15 годину 51 хвилин, на відкритій ділянці місцевості яка розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Патріотична, біля будинку 5, було проведено огляд місця події, а саме: у автомобілі марки «Mercedes-Benz» моделі «Vito», в кузові білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 під час якого виявлено та в подальшому вилучено: липка ізоляційна стрічка синього кольору; підривач типу УЗРГМ; корпус гранати Ф-1. Вилучені речі, визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, про що винесено відповідну постанову.
Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Огляд проведено 04.10.2025 року, клопотання слідчого про арешт майна відправлено поштою 06.10.2025 року, що свідчить про дотримання слідчим строків подання клопотання про арешт майна.
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. Частиною 2 даної статті передбачено, що повинно бути зазначено у клопотанні про арешт майна.
Клопотання слідчого про арешт майна відповідає вимогам ст.171 КПК України.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч. 1 статті 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом
У клопотанні слідчий вказав, що метою накладення арешту на майно, яке тимчасово вилучено в ході огляду місця події, є збереження речових доказів, а саме запобігання їх пошкодженню, відчуженню чи знищенню вказаного майна. Підставою для арешту майна є наявність достатніх підстав вважати, що вилучене майно може містити сліди скоєння злочину, а також може бути використане як докази факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження,
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню, в зв`язку з чим належить накласти арешт на тимчасово вилучене під час огляду майно.
Відповідно до статті 175 КПК України, ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим (дізнавачем), прокурором, на яких також покладається обов`язок визначення місця зберігання тимчасово вилученого майна.
Оскільки в матеріалах клопотання міститься достатньо відомостей про факт вчинення кримінального правопорушення та наявність підстав вважати тимчасово вилучене майно доказами в кримінальному провадженні, обмеження права власності на це майно, на думку суду, є розумним і співмірним завданням кримінального провадження.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.131, 170-173 КПК України, -
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1