МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 945/1310/25
Провадження № 1-кп/945/553/25
Вирок

Іменем України

18 листопада 2025 року Миколаївський районний суд Миколаївській області в складі

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ;

прокурора ОСОБА_3 ;

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000118 від 24 березня 2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Ольшанське Миколаївського району Миколаївської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , який проходив військову службу на посаді водія 2 зенітно-ракетного відділення зенітно-ракетного взводу 409 ОСБ, військове звання солдат, не одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

встановив:

Суд визнав доведеним, що ОСОБА_4 22.03.2025 приблизно о 08 годині, більш точного часу в ході досудового розслідування та судового слідства не встановлено, достовірно знаючи про введення на території України воєнного стану, їхав в маршрутному таксі, яке здійснює перевезення за маршрутом Миколаїв-Сапетня та здійснило зупинку в населеному пункті смт. Ольшанське Миколаївського району Миколаївської області. Перебуваючи в салоні цього маршрутного таксі, ОСОБА_4 побачив неповнолітнього ОСОБА_5 , який сидячі спав на одному з одиночних місць; також, на підлозі біля сидіння ОСОБА_5 . ОСОБА_4 побачив мобільний телефон Iphone, моделі 15, об`ємом накопичувача пам`яті 256 GB, рожевого кольору. У цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення цього смартфона, з метою незаконного збагачення, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно та протиправно, в умовах воєного стану, з метою наживи та збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, взяв до рук мобільний телефон Iphone, моделі 15, об`ємом накопичувача пам`яті 256 GB, рожевого кольору, який належить ОСОБА_6 та перебував у користуванні ОСОБА_5 , та вийшов з салону маршрутного таксі. З місця вчинення ОСОБА_4 зник та розпорядився мобільним телефоном на власний розсуд. Такими своїми діями ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_6 матеріальний збиток у сумі 26727 грн. 80 коп.

Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи допитаним у судовому засіданні, свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав у повному обсязі, щиро каявся і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення. Так, обвинувачений показав суду, що в той день він їхав в маршрутці з смт. Ольшанське, було багато людей та між сидіннями, на підлозі, ОСОБА_4 побачив мобільний телефон. ОСОБА_4 не повідомивши водія та пасажирів, взяв цей мобільний телефон, вийшов з маршрутки та поїхав у місто Миколаїв. У зв`язку з тим, що телефон не вмикався ОСОБА_4 здав його, а одержані гроші витратив на свої потреби. ОСОБА_4 вказує на те, що свою вину за вчинене визнає, а завдану шкоду відшкодував.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Допитавши обвинуваченого ОСОБА_4 , виконавши дії передбачені ст. 349 КПК України та з`ясувавши, що учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, пересвідчившись у добровільності їх позиції, та роз`яснивши особливості оскарження, при викладених обставинах, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненому злочині, а отже дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується нейтрально; раніше не судимий.

Відповідно до досудової доповіді, наданої органом пробації на запит суду, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_4 оцінюється, як середній; ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як середній.

Обставинами, які пом`якшують покарання є щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які обтяжують покарання не встановлено.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин що пом`якшують та обтяжують покарання.

На підставі викладеного вище, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, особу обвинуваченого, а тому відсутні законодавчі перешкоди для застосування до засудженого інституту умовного звільнення і наявна можливість досягти мету виправлення засудженого без його ізоляції від суспільства, суд вважає, що відносно ОСОБА_4 слід обрати покарання у виді позбавлення волі з одночасним встановленням іспитового строку, відповідно до ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України. Таке покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України: є пропорційним і співмірним ступеню тяжкості вчиненого, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередженню вчинення нових злочинів.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні складаються з витрат, пов`язаних із залученням експертів на суму 3183 грн. 60 коп., які підтверджені документально та, на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 .

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368, 370, 373, 374, 376 КПК України, -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 (два) роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати, пов`язані із залученням експертів у сумі 3183 грн. 60 коп.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. На вирок може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей апеляційного оскарження, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1

18.11.2025