ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/660/26 Провадження 1-кс/636/110/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2026 місто Чугуїв

Слідчий суддя Чугуївського міського суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Чугуїв клопотання прокурора Чугуївської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000010 від 22.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, про арешт майна,

ВСТАНОВИЛА:

23.01.2026 до суду надійшло вказане клопотання, яке, з врахуванням уточнення, яке надійшло 26.01.2026, обґрунтоване тим, що старшим дізнавачем СД Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000010 від 22.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення - кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за фактом того, 21.01.2026 року о 18:29 надійшло повідомлення зі служби "102" про те, що 21.01.2026 о 18:29 за адресою: АДРЕСА_1 , заявниця ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомила про те, що її співмешканець наніс їй тілесні ушкодження.

Відомості про кримінальне правопорушення - кримінальний проступок, відповідно до вимог ч.1,4 ст.214 КПК України сектором дізнання Чугуївського РУП внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000010 від 22.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Встановлено, що 21.01.2026 о 18:29 надійшло повідомлення зі служби "102" про те, що 21.01.2026 о 18:29 за адресою: АДРЕСА_1 , заявниця ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомила про те, що її співмешканець ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , наніс їй тілесні ушкодження, у вигляді порізів ножем в ліве плече.

21.01.2025 дізнавачем СД Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області капітаном поліції ОСОБА_6 , у період часу з 19:55 год. до 20:39 год. було фактично проведено огляд місця події за адресою: АДРЕСА_1 , за участю власниці домоволодіння, яка добровільно надала письмовий дозвіл працівникам поліції на огляд та слідчі дії на території домоволодіння.

В ході проведення огляду домоволодіння в кімнаті № 1, з метою відшукання та вилучення, предметів, знарядь, що могли б свідчити про причетність невстановленої особи, до скоєння вищевказаного кримінального правопорушення, через існування ризиків та реальних загроз зміни або знищення предметів, які мають істотне значення для проведення досудового розслідування, було виявлено та вилучено: ніж кухонний нескладний, загальною довжиною 21 см, який було поміщено до паперового конверту, опечатаного бирко НПУ, на якому зазначені пояснювальні надписи та підписи всіх учасників слідчої дії; кофта жіноча зеленого кольору з довгим рукавом, має механічні пошкодження на лівому рукаві у вигляді розрізу лінійної форми в кількості 2 шт, 1.5 см довжина кожного розрізу та нашарування речовини бурого кольору, який було поміщено до паперового конверту, опечатаного бирко НПУ, на якому зазначені пояснювальні надписи та підписи всіх учасників слідчої дії.

Постановою дізнавача СД Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області капітан поліції ОСОБА_6 від 21.01.2026 вказані речі були визнані речовим доказом у кримінальному провадженні №0000010 від 22.01.2026.

Згідно ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Частиною 5 статті 38 КПК України передбачено, що орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно з ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим майном може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначались (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до положень ст. ст. 167-169 КПК України вилучене в ході огляду місця події 22.01.2026 - є тимчасово вилученим майном.

Так, згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення речових доказів, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Таким чином, встановлено достатньо об`єктивних даних які свідчать, що зазначених предмети, є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому на підставі п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України на них доцільно накласти арешт з метою збереження речових доказів та недопущення їх знищення, пошкодження, приховування, перетворення або відчуження.

Також, необхідність накладення арешту на вищевказані речі зумовлюється тим, що в подальшому буде забезпечено проведення ряду судових експертиз, які будуть відігравати суттєву роль для встановлення об`єктивної істини у вищевказаному кримінальному провадженні.

Слід звернути увагу на те, що не застосування цього заходу буде перешкоджати встановленню істини по справі внаслідок того, що вилучене майно може бути спотворене чи взагалі знищеним.

Відповідно до ч. 2 ст. 100 КПК України зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 4 «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 р. № 1104 «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України» встановлено: - п. 4 - речові докази, зберігаються до передачі їх суду в органі, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, або інших місцях зберігання, визначених у цьому Порядку.

На підставі викладеного та зважаючи на те, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів, а завданням арешту є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження речових доказів.

Враховуючи викладене прокурор просив накласти арешт на вказане майно.

Прокурор надав заяву, в якій просив розглянути клопотання без його участі.

Дослідивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя встановив наступне.

22.01.2026 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за №0000010 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України за фактом нанесення тілесних пошкоджень ОСОБА_7

21.01.2025 дізнавачем СД Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області капітаном поліції ОСОБА_6 , у період часу з 19:55 год. до 20:39 год. було фактично проведено огляд місця події за адресою: АДРЕСА_1 , за участю власниці домоволодіння, яка добровільно надала письмовий дозвіл працівникам поліції на огляд та слідчі дії на території домоволодіння.

В ході проведення огляду домоволодіння в кімнаті № 1, з метою відшукання та вилучення, предметів, знарядь, що могли б свідчити про причетність невстановленої особи, до скоєння вищевказаного кримінального правопорушення, через існування ризиків та реальних загроз зміни або знищення предметів, які мають істотне значення для проведення досудового розслідування, було виявлено та вилучено: ніж кухонний нескладний, загальною довжиною 21 см, який було поміщено до паперового конверту, опечатаного бирко НПУ, на якому зазначені пояснювальні надписи та підписи всіх учасників слідчої дії; кофта жіноча зеленого кольору з довгим рукавом, має механічні пошкодження на лівому рукаві у вигляді розрізу лінійної форми в кількості 2 шт, 1.5 см довжина кожного розрізу та нашарування речовини бурого кольору, який було поміщено до паперового конверту, опечатаного бирко НПУ, на якому зазначені пояснювальні надписи та підписи всіх учасників слідчої дії.

Постановою дізнавача СД Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області капітан поліції ОСОБА_6 від 21.01.2026 вказані речі були визнані речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000010 від 22.01.2026 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України установлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно до змісту частин 2, 4 статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Слідчий суддя вважає, що прокурор довів підставу накладення арешту, яка полягає у необхідності збереження речових доказів.

На підставі викладеного слідчий суддя вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя враховує правову підставу для арешту майна, розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність вагомих ризиків його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження та вважає, що арешт указаних предметів не призведе до порушення інтересів інших осіб.

Керуючись ст. ст. 170, 172, 173,175, 309, 310, 369-372, 376, 392, 532 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання прокурора Чугуївської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000010 від 22.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000010 від 22.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, на вилучене 21.01.2026 під час проведення огляду місця події адресою: АДРЕСА_1, майно: ніж кухонний нескладний, загальною довжиною 21 см, який було поміщено до паперового конверту, опечатаного бирко НПУ, на якому зазначені пояснювальні надписи та підписи всіх учасників слідчої дії; кофта жіноча зеленого кольору з довгим рукавом, має механічні пошкодження на лівому рукаві у вигляді розрізу лінійної форми в кількості 2 шт, 1.5 см довжина кожного розрізу та нашарування речовини бурого кольору, який було поміщено до паперового конверту, опечатаного бирко НПУ, на якому зазначені пояснювальні надписи та підписи всіх учасників слідчої дії.

Вирішення питання щодо визначення місця зберігання арештованого майна та осіб, відповідальних за його зберігання, покласти на орган досудового розслідування.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1