Справа № 504/1173/23
Номер провадження 1-кп/504/674/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2025 рокус-ще Доброслав

Доброславський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинувачених, адвоката ОСОБА_6 ,

представника потерпілого РЛП «Тилігульський» ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000180 від 04.11.2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Южне Одеської області, українця за національністю, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, офіційно не одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.1 ст.249 КК України,-

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Дмитрівка Татарбунарського району Одеської області, українця за національністю, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні трьох малолітніх дітей, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.249 КК України,

встановив:

В провадженні Доброславського районного суду Одеської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000180 від 04.11.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.1 ст.249 КК України

З обвинувального акту вбачається, що 03.11.2022 року у ОСОБА_5 та ОСОБА_4 виник протиправний умисел, спрямований на незаконний вилов водних живих ресурсів, а саме риби-кефаль в акваторії з`єднувального каналу між Тилігульським лиманом та Чорним морем, який перебуває у складі Регіонального ландшафтного парку «Тилігульський» Одеської області, що в межах с. Сичавка Южненської міської об`єднаної територіальної громади Одеського району Одеської області.

Маючи протиправний умисел, спрямований на незаконне заняття рибним добувним промислом, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 вступили у попередню змову із двома особами, матеріали відносно яких виділені в окреме кримінальне провадження. Будучи об`єднаними єдиним протиправним спільним умислом, направленим на незаконне зайняття рибним добувним промислом, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 за попередньою змовою із двома особами, матеріали відносно яких виділені в окреме кримінальне провадження, не маючи на це відповідного законного дозволу, виданого компетентним органом, за допомогою заборонених для рибалок-любителів знарядь лову: риболовних сіток та стального неводу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення шкоди рибним запасам України шляхом їх хижацького знищення та бажаючи їх настання, посягаючи на суспільні відносини у сфері охорони й відтворення довкілля, раціонального використання природних ресурсів, 03.11.2022 року у невстановлений час, прибули на берег водойми - з`єднувального каналу між Тилігульським лиманом та Чорним морем, розташованого в акваторії Регіонального ландшафтного парку «Тилігульський» Одеської області, що в межах с. Сичавка Южненської міської об`єднаної територіальної громади Одеського району Одеської області, де за допомогою спеціальних рибацьких костюмів зеленого кольору незаконно встановили у воді чотири рибацькі сітки.

Продовжуючи реалізовувати свій єдиний протиправний умисел, спрямований на незаконний вилов водних біоресурсів, 03.11.2022 року приблизно о 19 годині 40 хвилин, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 за попередньою змовою із та двома особами, матеріали відносно яких виділені в окреме кримінальне провадження, не маючи дозвільних документів на рибний добувний промисел, у порушення:

- ст.3 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», згідно якої до природно-заповідного фонду України належить природні території та об`єкти - природні заповідники, біосферні заповідники, національні природні парки, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища;

- п.3 ст.7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», згідно якої на землях природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення забороняється будь-яка діяльність, яка негативно впливає або може негативно впливати на стан природних та історико культурних комплексів та об`єктів чи перешкоджає їх використанню за цільовим призначенням;

- п.3.1 Правил любительського та спортивного лову, затверджених наказом Держкомрибгоспу України № 19 від 15.02.1999 року, згідно якого любительський і спортивний лов риби і водних безхребетних для власних потреб дозволяється всім громадянам України, іноземцям, а також особам без громадянства у всіх водоймах України, за винятком вилову у водоймах природно-заповідного фонду, ставкових ті інших риборозподільних господарствах, водоймах, спеціальне використання яких обмежене (питні, технічні, лікувальні та інші), водоймах, де лов або добування заборонені цими Правилами рибальства;

- п.3.15 Правил любительського та спортивного лову, затверджених наказом Держкомрибгоспу України № 19 від 15.02.1999 року, згідно якого забороняється лов водних живих ресурсів із застосуванням вибухових і отруйних речовин, електроструму, колючих знарядь лову, вогнепальної та пневматичної зброї (за винятком гарпунних рушниць для підводного полювання), промислових та інших знарядь лову, виготовлених із сіткоснастевих чи інших матеріалів усіх видів і найменувань, а також способом багріння, спорудження гаток, запруд та спускання води з рибогосподарських водойм,-

знаходячись на березі з`єднувального каналу між Тилігульським лиманом та Чорним морем, розташованого в акваторії Регіонального ландшафтного парку «Тилігульський» Одеської області, що в межах с. Сичавка Южненської міської об`єднаної територіальної громади Одеського району Одеської області, маючи єдиний протиправний умисел на незаконний вилов водних живих ресурсів, а саме риби - кефаль, за відсутності дозвільних документів на промисел, використовуючи спеціальні рибацькі костюми, металеві труби та заборонені для рибалок-любителів знаряддя лову - три ліскові сітки, довжиною 90 метрів, висотою 1 метр, одну ліскову сітку, довжиною 70 метрів, висотою 1 метр, стальний невід, дістали із водойми раніше встановлені ними риболовні сітки, в яких знаходилась свіжовиловлена риба-кефаль у кількості 43 одиниці. Таким чином, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 за попередньою змовою з двома особами, матеріали відносно яких виділені в окреме кримінальне провадження, здійснили незаконний вилов водних живих ресурсів, чим завдали державі в особі Регіонального ландшафтного парку «Тилігульський» матеріальний збиток у розмірі 71466 грн.

Відповідно до додатку №7 постанови Кабінету Міністрів України № 575 від 10.05.2022 року «Про затвердження спеціальних такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд», своїми протиправними діями ОСОБА_5 та ОСОБА_4 за попередньою змовою з двома особами, матеріали відносно яких виділені в окреме кримінальне провадження, здійснили незаконний вилов водних живих ресурсів, а саме риби-кефаль у кількості 43 одиниці, вартістю 1662 грн кожна, загальною вартістю 71466 грн., чим заподіяли істотну шкоду рибним запасам України.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.2 ст.28 ч.1 ст.249 КК України - незаконне зайняття рибним промислом, що заподіяло істотну шкоду, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.2 ст.28 ч.1 ст.249 КК України - незаконне зайняття рибним промислом, що заподіяло істотну шкоду, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

20.11.2025 року захисник обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , адвокат ОСОБА_6 звернувся з клопотанням, в якому просив звільнити обвинувачених від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.1 ст.249 КК України КК України, у зв`язку із закінченням строків, передбачених п.2 ч.1 ст.49 КК України та закриття кримінального провадження відносно них.

В підготовчому судовому засіданні захисник обвинувачених ОСОБА_6 підтримав заявлене клопотання та просив суд задовольнити його з підстав, викладених у ньому.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтримали клопотання свого захисника та просили його задовольнити.

Судом встановлено, що обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 правильно розуміють свої права, визначені ч.3 ст.285 КПК України, підставу звільнення від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України, а також наслідки закриття кримінального провадження, яке здійснюється за нереабілітуючих підстав і бажають такого звільнення.

Прокурор ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні не заперечував щодо задоволення заявленого клопотання.

Представник потерпілого РЛП «Тилігульський» ОСОБА_7 в підготовчому судовому засіданні не заперечував щодо задоволення заявленого клопотання.

Суд, заслухавши позицію учасників процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження, прийшов до наступного висновку.

Згідно п.2 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.4 ст.286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Частиною 1 ст.285 КПК України визначено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст.44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності виключно судом у випадках, передбачених цим Кодексом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.249 КК України, відповідно до положень ст.12 КК України є кримінальним проступком.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Обставини, передбачені ч.2, 3 ст.49 КК України за наявності яких перебіг давності зупиняється, або переривається, судом не встановлено.

З матеріалів справи вбачається, що з дня вчинення інкримінованого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 кримінального правопорушення пройшло більше трьох років.

Згідно з ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Суд враховує правову позицію, викладену Касаційним Кримінальним Судом у складі Верховного Суду в постанові від 19.11.2019 року в справі №345/2618/16-к, відповідно до якої звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч.1 ст.49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

При цьому, в постанові від 25 лютого 2021 року в справі № 192/3301/16-к Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду вказав, що системне тлумачення норм кримінального та процесуального закону свідчить про те, що до особи можуть бути застосовані положення ст.49 КК України у випадках, передбачених цією статтею та за наявності клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності. При цьому таке клопотання подається стороною кримінального провадження, а не виключно підозрюваним, обвинуваченим або засудженим. Разом з тим кримінальний процесуальний кодекс вказує на обов`язковість згоди обвинуваченого на звільнення його саме від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України.

Також, при ухваленні вказаного рішення, суд враховує позицію Верховного Суду колегії суддів Касаційного кримінального суду у постанові від 26 березня 2020 року у справі № 730/67/16-к, в якій вказано, що передбачений законом (ст.49 КК України) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину. Таким чином, невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.

Постановою Верховного суду Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 24 травня 2021 року у справі № 522/2652/15-к зауважено, що суддя районного суду при постановленні ухвали, відповідно до ст.372 КПК України, не повинен вирішувати питання про встановлення вини обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення.

Наведені висновки Верховного суду дотримані судом, тому суд не пов`язує звільнення від кримінальної відповідальності із фактом визнання обвинуваченими своєї винуватості у скоєнні кримінального правопорушення, або ж за фактом його відсутності.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність закриття кримінального провадження та звільнення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.1 ст.249 КК України, оскільки, строки притягнення до кримінальної відповідальності, передбачені ст.49 КК України сплинули.

Вирішуючи питання щодо цивільного позову РЛП «Тилігульський» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно роз`яснень, які містять в п.7 постанові Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» у разі закриття справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

У постанові від 16.08.2021 у справі №644/7193/17 Верховний Суд зазначив, що у випадку звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України та закриття кримінального провадження цивільний позов у кримінальному провадженні не підлягає вирішенню по суті.

Отже, цивільний позов РЛП «Тилігульський» про відшкодування шкоди, завданої природно-заповідному фонду України, внаслідок кримінального правопорушення слід залишити без розгляду, роз`яснивши позивачу, що заявлений ним позов може бути вирішений в порядку цивільного судочинства.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинувачених у кримінальному провадженні не обирався.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Южного міського суду Одеської області від 09.11.2022 року скасувати.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само зокрема, ч.1 ст.249 КК України.

Спеціальна конфіскація застосовується на підставі ухвали суду про звільнення особи від кримінальної відповідальності (п.2 ч.2 ст.96-1 КК України).

Згідно з ч.1 ст.96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: 1) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; 4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Таким чином, на підставі ст.ст.96-1, 96-2 КК України, спеціальній конфіскації, тобто примусовому безоплатному вилученню у власність держави, підлягають: 4 захисні костюми-заброди для риболовства, зеленого кольору; металеві труби у кількості 4 штуки; 2 ліскові сітки, довжиною 90 м, висотою 1 м, вічко 22 мм; ліскова сітка, довжиною 90 м, висотою 1 м, вічко 25 мм; ліскова сітка, довжиною 70 м, висотою 1 м, вічко 20 мм; стальний невід, розміром 2x4 м, вічко 10 мм; риба-кефаль в кількості 43 одиниці.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12,44,49,249 КК України, ст.ст.100,129,284-286,314,369,370,372 КПК України, суд,

постановив:

Клопотання захисника обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 про звільнення від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строку для притягнення до кримінальної відповідальності задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.1 ст.249 КК України, у зв`язку із закінченням строку для притягнення до кримінальної відповідальності.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.1 ст.249 КК України, у зв`язку із закінченням строку для притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.1 ст.249 КК України - закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Южного міського суду Одеської області від 09.11.2022 року скасувати.

На підставі ст. ст. 96-1, 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію та конфіскувати в дохід держави речові докази: 4 захисні костюми-заброди для риболовства, зеленого кольору; металеві труби у кількості 4 штуки; 2 ліскові сітки, довжиною 90 м, висотою 1 м, вічко 22 мм; ліскова сітка, довжиною 90 м, висотою 1 м, вічко 25 мм; ліскова сітка, довжиною 70 м, висотою 1 м, вічко 20 мм; стальний невід, розміром 2x4 м, вічко 10 мм; риба-кефаль в кількості 43 одиниці.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Доброславський районний суд Одеської області протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1