Кримінальне провадження №629/5023/25
Номер провадження 1-кп/629/306/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2025 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі:

головуючого - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Лозова кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лозова Харківської області, громадянина України, з повною середньою освітою, офіційно не працевлаштований, не є особою з інвалідністю, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 30.07.2010 Лозівським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 307, ч. 2, ст. 309 КК України до позбавлення волі строком на 6 років, 29.07.2013 звільнений умовно достроково на не відбутий термін 1 рік 11 місяців;

- 23.10.2015 Лозівський міськрайонним судом за ч. 1 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком 4 роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування від покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 09.06.2016 Лозівським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком 4 роки 2 місяці, 20.06.2019 звільнений умовно- достроково на невідбутий термін 1 рік 26 днів.

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України

у с т а н о в и в:

26.04.2025, в обідній час доби, більш точного часу в ході судового розгляду встановити не виявилось можливим, ОСОБА_5 , перебуваючи на відкритій ділянці місцевості, біля магазину «Кредо», за адресою: м. Лозова Харківської області, м-н 1, буд. 22 побачив, що на лавочці спить ОСОБА_7 , після чого у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, а саме мобільного телефону та грошей з банківської картки.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 діючи умисно, достовірно знаючи про те, що згідно з Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 на всій території України введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час, з корисливого мотиву, повторно, з метою наживи, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, який полягає у таємному викраденні чужого майна, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння майнової шкоди потерпілому та бажаючи їх настання, скориставшись тим, що за його діями ні хто не спостерігає, підійшов до ОСОБА_7 та шляхом вільного доступу таємно викрав належний ОСОБА_7 мобільний телефон марки «ОРРО» моделі «А72 4/128 GB» вартістю 3270 грн., в чорному силіконовому чохлі та банківську картку АТ «ПУМБ» № НОМЕР_1 , емітовану на ім`я потерпілого ОСОБА_7 .

Далі, ОСОБА_5 , утримуючи при собі викрадений мобільний телефон та банківську картку з місця вчинення злочину зник.

У подальшому ОСОБА_5 мобільним телефоном розпорядився на власний розсуд, а також у період часу з 26.04.2025 по 29.04.2025 здійснив зняття грошових коштів з банківської картки АТ «ПУМБ» № НОМЕР_1 , емітовану на ім`я потерпілого ОСОБА_7 , на загальну суму 12961 гривню 73 копійок.

Таким чином, потерпілому ОСОБА_7 протиправними діями ОСОБА_5 завдано майнову шкоду на загальну суму 16 231 гривня 73 копійки.

Крім того, 26.04.2025 в обідній час доби, більш точного часу в ході судового розгляду встановити не виявилось можливим, ОСОБА_5 , перебуваючи на відкритій ділянці місцевості, біля магазину «Кредо», за адресою: м. Лозова Харківської області, м-н 1, буд. 22 побачив, що на лавочці спить ОСОБА_7 , після чого у ОСОБА_5 раптово виник злочинний умисел на викрадення офіційного документу, а саме: електронного платіжного документу у вигляді банківської картки, з метою подальшого її використання для заволодіння грошовими коштами.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , знаючи про місцезнаходження вказаної банківської картки, побачивши, що ОСОБА_7 спить, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливого мотиву, з метою використання вказаної банківської картки для таємного викрадення грошових коштів з банківського рахунку ОСОБА_7 шляхом вільного доступу, таємно викрав банківську картку АТ «ПУМБ» № НОМЕР_1 , емітовану на ім`я потерпілого ОСОБА_7 , яка згідно із п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», п. 1.27 ч. 1 ст.1 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківських рахунків.

Після чого, з викраденим офіційним документом з місця вчинення кримінального правопорушення зник, отримавши можливість розпоряджатися ним на власний розсуд, діючи з корисливим мотивом та з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій, умисно, проти волі володільця ОСОБА_7 та без його відома, скориставшись електронними терміналами для оплати товарів, які синхронізовано із касовим апаратами магазинів, у період часу з 26.04.2025 по 29.04.2025 здійснив оплату товарів на загальну суму 12961 гривню 73 копійок.

Крім того, 08.06.2025 приблизно о 17:20 год, більш точного часу в ході судового розгляду встановити не виявилось можливим, ОСОБА_5 , перебуваючи на відкритій ділянці місцевості, біля магазину «Теремок», за адресою: м. Лозова Харківської області, м-н 1, побачив, що в банкоматі АТ «Приватбанк» знаходиться банківська картка. У ОСОБА_5 раптово виник злочинний умисел на викрадення офіційного документу, а саме: електронного платіжного документу у вигляді банківської картки, з метою подальшого її використання для заволодіння грошовими коштами.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , знаючи про місцезнаходження вказаної банківської картки, побачивши, що за його діями ні хто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливого мотиву, з метою використання вказаної банківської картки для таємного викрадення грошових коштів з банківського рахунку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 шляхом вільного доступу, таємно викрав банківську картку АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , емітовану на ім`я потерпілого ОСОБА_8 , яка згідно із п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», п. 1.27 ч. 1 ст.1 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківських рахунків.

Після чого, з викраденим офіційним документом з місця вчинення кримінального правопорушення зник, отримавши можливість розпоряджатися ним на власний розсуд, діючи з корисливим мотивом та з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій, умисно, проти волі володільця ОСОБА_9 та без його відома, скориставшись електронними терміналами для оплати товарів, які синхронізовано із касовим апаратами магазинів.

Прокурором пред`явлено обвинувачення, у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного часу, за ч. 1 ст. 357 КК України, як викрадення офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів.

У відповідності до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Обвинувачений в судовому засіданні свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, надав покази, підтвердивши обставини вчинення кримінальних правопорушень, викладених в обвинувальному акті. З правовою кваліфікацією своїх дій за ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України був згодний, фактичні обставини вчинення кримінальних правопорушень не оспорював, щиро каявся у вчиненому та просив суд суворо не карати.

Враховуючи показання обвинуваченого ОСОБА_5 , а також те, що він не оскаржує фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржувати дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду немає сумнівів в добровільності та правдивості його позиції, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним, суд обмежив їх дослідження допитом обвинуваченого, дослідженням даних, які характеризують його особу, довідки про вартість висновків експертів, даних щодо речових доказів.

Таким чином, аналізуючи показання обвинуваченого, суд находить його вину повністю доказаною, а його дії кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного часу, за ч. 1 ст. 357 КК України, як викрадення офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів.

При призначенні покарання відповідно до статей 65-69 КК України суд ураховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, сукупність усіх обставин, що його характеризують (форма вини, мотив, спосіб, характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків тощо), особу винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачений скоїла кримінальні проступки та тяжкий злочини.

Дослідженням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше судима, не працює, одружений, має на утриманні малолітню дитину, військовозобов`язаний, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, нарколога не перебуває, з 2006 року перебував на обліку у лікаря нарколога з приводу синдрома залежності від опіоїдів, проживає за постійним місцем проживання, де характеризується формально.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання, суд визнає рецидив злочину.

Згідно висновку, викладеного в досудовій доповіді про обвинуваченого у кримінальному провадженні, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення, ризик небезпеки для суспільства оцінюються як високі, відділ з питань пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі може становити небезпеку для суспільства ( у т.ч. окремих осіб).

При призначенні покарання, суд враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який є неодноразово судимим, одруженим, має на утриманні малолітню дитину, не працює, раніше відбував покарання реально, діяв умисно, з корисливих мотивів, вчинив три кримінальні правопорушення, з огляду на встановлені судом обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд призначає обвинуваченому покарання в межах санкцій ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, застосовує ч. 1 ст. 70 КК України, та доходить висновку, що виправлення обвинуваченого можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства на певний строк, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи особу обвинуваченого, який є судимим, раніше відбував покарання реально, діяв умисно, з корисливих мотивів, вчинив три кримінальні правопорушення, суд вважає за необхідне обрати у відношенні обвинуваченого міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою, взявши під варту із залу суду. Початок строку відбування покарання обвинуваченому обчислювати з моменту фактичного затримання.

Підстави для застосування до обвинуваченого ст.ст. 69, 75 КК України відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Згідно положень ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Відповідно до ст. 124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-25/10960-ТВ від 08.05.2025 у розмірі 1782 гривні 80 копійок.

Питання щодо речових доказів суд вирішує в поряду ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 331, 349, 369, 370, 373, 374, 395 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити покарання:

-за ч. 1 ст. 357 КК України у виді ОДНОГО року обмеження волі

-за ч. 4 ст. 185 КК України у виді П`ЯТИ років позбавлення волі

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим призначити покарання у виді ПОЗБАВЛЕННЯ ВОЛІ строком на П`ЯТЬ років.

Обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою до вступу вироку по даній справі у законну силу, взявши під варту із зали суду. Початок строку відбування покарання рахувати з моменту його фактичного затримання.

Речові докази: мобільний телефон марки «ОРРО», серії НОМЕР_3 в корпусі блакитного кольору, банківську картку АТ «ПУМБ» № НОМЕР_1 , які передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 , - залишити йому ж.

-чотири частини зламаної банківської картки бордового кольору, які в своїй сукупності складають банківської картки з останніми цифрами номеру « 2564-4607», DVD-R диск білого кольору, на якому маються відеофайли з камер відеоспостереження, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження, залишити там же.

Зняти арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 30.04.2025 на мобільний телефон марки «ОРРО», серії НОМЕР_3 в корпусі блакитного кольору, банківську картку АТ «ПУМБ» № НОМЕР_1 .

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-25/10960-ТВ від 08.05.2025 у розмірі 1782 гривні 80 копійок, які необхідно стягнути на наступні реквізити:отримувач ГУК Харків обл/МТГ Харків/24060300, Код отримувача (ЄДРПОУ) 37874947, банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.), номер рахунку UA0020649, код класифікації доходів бюджету 24060300 з відміткою платежу - за експертні послуги.

Долю речових доказів вирішити по вступу вироку в законну силу.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим який знаходиться під вартою, в той же строк, з дня отримання копії даного вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_10