У Х В А Л А

про арешт майна

19 грудня 2025 року слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в м. Біла Церква, у відкритому судовому засіданні, клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про арешт тимчасово вилученого майна, у кримінальному провадженні № 0002586 від 14 грудня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

У С Т А Н О В И В:

згідно із вищезазначеним клопотанням, прокурор ОСОБА_3 зазначала, що 13 грудня 2025 року о 10:10 год., трапилася ДТП, в ході якої водій ОСОБА_4 , керуючи електорскутером «Forte», без н.з., рухаючись по правому узбіччю почала виконувати маневр повороту ліворуч, унаслідок чого на нерегульованому перехресті в смт. Рокитне, Білоцерківський район, Київська область, скоїла зіткнення з автомобілем «ЗАЗ», н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_5 , який рухався в попутному напрямку. Унаслідок ДТП водій ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження: перелом лівої ноги, закрита черепно-мозкова травма, СГМ.

У ході огляду місця ДТП виявлений та вилучений автомобіль марки «ЗАЗ», р.н. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_7 .

14 грудня 2025 року транспортний засіб визнаний речовим доказом.

З ним необхідно провести експертизу, а також слідчий експеримент.

Прокурор вважала, що якщо на нього не накласти арешт, це може призвести до його приховування, пошкодження, знищення або псування та унеможливить використання, як речового доказу та проведення необхідних судових експертиз та слідчого експерименту.

Отож, з метою збереження речових доказів, прокурор ОСОБА_3 просила:

- накласти арешт на майно, яке вилучене 13 грудня 2025 року, під час огляду місця події, а саме автомобіль марки «ЗАЗ», р.н. НОМЕР_1 , який згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_7 ;

- заборонити використовувати вказане майно за призначенням, а також розпоряджатися ним будь-яким чином до прийняття рішення у кримінальному провадженні.

19 грудня 2025 року прокурор та третя особа, щодо майна якої вирішується питання ОСОБА_7 до суду не прибули, про дату, час та місце розгляду повідомлялись належним чином, надали заяви про розгляд справи без їх участі.

Слідчий суддя дослідивши надані ним матеріали, дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання про арешт майна.

Згідно із ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Вимогами ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна, з метою збереження речових доказів, слідчий суддя повинен враховувати:

- правову підставу для арешту майна;

- можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні;

- розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою;

- розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

- наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

До того ж, на виконання вимог ч. 3 ст. 132 КПК України, слідчий суддя має перевірити:

- чи існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

- чи потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

- чи може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Вирішуючи клопотання, в межах заявлених вимог, слідчий суддя установив, що Білоцерківським районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002586 від 14 грудня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Згідно з витягом, предметом досудового розслідування є дорожньо-транспортна пригода, яка трапилася 13 грудня 2025 року о 10:10 год., в ході якої водій ОСОБА_4 , керуючи електорскутером «Forte», без н.з., рухаючись по правому узбіччю почала виконувати маневр повороту ліворуч, унаслідок чого на нерегульованому перехресті в смт. Рокитне, Білоцерківський район, Київська область, скоїла зіткнення з автомобілем «ЗАЗ», н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_5 , який рухався в попутному напрямку. Унаслідок ДТП водій ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження: перелом лівої ноги, закрита черепно-мозкова травма, СГМ.

Згідно з протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 13 грудня 2025 року, за результатами огляду місця ДТП виявлений та вилучений автомобіль марки «ЗАЗ», р.н. НОМЕР_1 , на якому зафіксовані механічні пошкодження.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отож, автомобіль марки «ЗАЗ», р.н. НОМЕР_1 , відповідає ознакам речового доказу, оскільки містить на собі отримані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пошкодження.

Своєю чергою, відповідно до постанови про визнання речовим доказом та приєднання його до кримінального провадження від 14 грудня 2025 року, автомобіль визнаний речовим доказом.

Автомобіль марки «ЗАЗ», р.н. НОМЕР_1 , згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_7 .

Слідчий суддя погоджується, що іншим чином, аніж шляхом накладення арешту на автомобіль, забезпечити його збереження, як речового доказу неможливо, оскільки з ним буде проводитися експертиза та слідчий експеримент, а тому необхідно забезпечити його збереження в стані, який існував на момент дорожньо-транспортної пригоди.

Слідчий суддя вважає, що потреби досудового розслідування виправдовують такий спосіб втручання у право власності власника майна, а наслідки для нього, які настануть внаслідок арешту є виправданими. У даному випадку необхідність виконання завдання кримінального провадження, зокрема забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування, переважає приватний інтерес власника майна.

Отож, виходячи з викладеного, враховуючи вимоги розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, з метою збереження речових доказів, слідчий суддя вважає за необхідне: накласти арешт на майно, яке вилучене 13 грудня 2025 року, під час огляду місця події, а саме арешт на майно, яке вилучене 13 грудня 2025 року, під час огляду місця події, а саме автомобіль марки «ЗАЗ», р.н. НОМЕР_1 , який згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_7 , із забороною використовувати вказане майно за призначенням, а також розпоряджатися ним будь-яким чином до прийняття рішення у кримінальному провадженні.

Керуючись ст. 170-175, 309-310 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про арешт тимчасово вилученого майна, - задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке вилучене 13 грудня 2025 року, під час огляду місця події, а саме автомобіль марки «ЗАЗ», р.н. НОМЕР_1 , який згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_7 , із забороною використовувати вказане майно за призначенням, а також розпоряджатися ним будь-яким чином до прийняття рішення у кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку, безпосередньо до Київського апеляційного суду, протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала виконується негайно слідчим, прокурором.

Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1