Справа № 442/5961/25
Провадження № 1-кп/442/373/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2025 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

з участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі кримінальне провадження №0000671 від 05.05.2025 відносно:

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дрогобич Львівської області, громадянина України, не працюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, з середньо-спеціальною освітою, раніше не судимого,

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Попелі Дрогобицького району Львівської області, громадянина України, не працюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою освітою, раніше не судимого, -

- обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.3 ст.357 КК України,-

- з участю прокурора - ОСОБА_5 ,

- обвинуваченого - ОСОБА_3 , його законного представника - ОСОБА_6 ,

та захисника - адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого - ОСОБА_4 , його законного представника - ОСОБА_8 ,

та захисника - адвоката ОСОБА_9 ,

встановив:

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово

продовжено, зокрема, Указом Президента України №26/2025 від 14.01.2025, затвердженим Законом України від 15 січня 2025 року №4220-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 8 лютого 2025 року строком на 90 діб.

Судом визнано доведеним, що 05 травня 2025 року, приблизно о 04.00 год., неповнолітній ОСОБА_3 , діючи за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_4 , будучи в гостях у ОСОБА_10 у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , вирішили умисно таємно викрасти майно останнього.

З метою реалізації свого протиправного умислу на заволодіння чужим майном, неповнолітній ОСОБА_3 , діючи умисно, за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_4 , в умовах воєнного стану, з метою незаконного збагачення, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, скориставшись тим, що ОСОБА_10 заснув, викрали зі столу в кухні мобільний телефон останнього марки «XIAOMI Redmi Note 9S» 64gb imeil: НОМЕР_1 imei2: НОМЕР_2 вартістю 2 167 гривень 50 копійок, з ванни - тример для гоління марки «GEEMY», PROFESSIONAL HAIR TRIMMER, моделі GM 6711, вартістю 250 грн, з коридору - рюкзак бойовий індивідуальний ННН:НОМЕР_8 чорного кольору, вартістю 1 288 гривень з вмістом у ньому паспорту громадянина України на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , серія: НОМЕР_3 , ідентифікаційного коду на ім`я ОСОБА_10 , номер: НОМЕР_4 , військового квитку на ім`я ОСОБА_10 , серія: НОМЕР_5 , після чого, склавши викрадені речі у рюкзак, вийшли з даної квартири та розпорядились викраденим на власний розсуд, чим заподіяли потерпілому майнову шкоду на загальну суму 3 705 гривень 50 копійок.

Таким чином, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вчинили викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану за попередньою змовою групою осіб, тобто вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Крім цього, 05 травня 2025 року приблизно о 04.00 год. неповнолітній ОСОБА_3 разом з неповнолітнім ОСОБА_4 , будучи в гостях у ОСОБА_10 у квартирі за адресою: АДРЕСА_4 , скориставшись тим, ОСОБА_10 заснув, таємно викрали його рюкзак бойовий індивідуальний ННН:НОМЕР_8 чорного кольору, достовірно знаючи про наявність в ньому документів потерпілого: паспорту громадянина України на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , серія: НОМЕР_3 , виданого Доманівським РСУДМС України у Миколаївській області, 21.09.2016 року, ідентифікаційного коду на ім`я ОСОБА_10 , номер: НОМЕР_4 , військового квитка на ім`я ОСОБА_10 , серії: НОМЕР_5 , виданого 06.10.2020 року, після чого вийшов з викраденим з даної квартири, в такий спосіб незаконно заволодівши паспортом та важливими особистими документами потерпілого.

Таким чином, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вчинили незаконне заволодіння паспортом та іншими важливими особистими документами, шляхом їх викрадення, тобто вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.357 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю. Пояснив, що дійсно, обставини викладені в обвинувальному акті відповідають дійсності. Він, разом з ОСОБА_4 05.05.2025 були в гостях у ОСОБА_10 на АДРЕСА_4 . Коли ОСОБА_10 заснув викрали зі столу кухні його мобільний телефон , з ванни - тример для гоління, з коридору - рюкзак. Коли вийшли з квартири, то поділили речі між собою. Паспорт та військовий квиток залишили в рюкзаку. На наступний день, коли до них приїхала поліція, всі викрадені речі повернули. У вчиненому щиросердечно розкаюється, просить суворо його не карати.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю. Дав показання, аналогічні показанням ОСОБА_3 . Він дійсно, 05.05.2025 разом з ОСОБА_4 , перебуваючи в гостях у ОСОБА_10 викрали в нього мобільний телефон, тример для гоління та рюкзак, в якому був паспорт та військовий квиток. Всі викрадені речі на наступний день повернули працівникам поліції. У вчиненому щиросердечно розкаюється, просить суворо його не карати.

Крім повного визнання своєї винності обвинуваченими, їх винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення доведена зібраними органом досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним. Судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності та істинності їх позицій відсутні.

Заслухавши думку учасників судового провадження, роз`яснивши їм зміст ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин і визнає фактичні обставини доведеними наявними у матеріалах кримінального провадження доказами.

При цьому, суд вважає доведеною винуватість обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.3 ст.357 КК України.

Їх дії вірно кваліфіковано за ч.4 ст.185 КК України, оскільки вони вчинили викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану за попередньою змовою групою осіб та за ч.3 ст.357 КК України, так як вони вчинили незаконне заволодіння паспортом та іншими важливими особистими документами, шляхом їх викрадення.

Доведеність вини і така кваліфікація дій обвинувачених в суду не викликає сумнівів. Наведені вище докази винності у своїй сукупності є логічними і послідовними та відтворюють реальні події, що мали місце.

При призначенні покарання обвинуваченим суду слід суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що покарання засуджених є їх виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.

Відповідно до ч.1 ст.69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Кримінальний закон передбачає у виключних випадках можливість застосування положень ст. 69 КК України лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Тобто, призначення покарання, нижчого від найнижчої межі, встановленої в санкції відповідної норми, можливе, якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до ч. 1 та/або ч. 2 ст. 66 КК України, та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Крім цього, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року за №7 (із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду № 18 від 10.12.2004 року), вбачається, зокрема, що призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Сама по собі тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, при відсутності інших об`єктивних та суб`єктивних обставин, які в сукупності не створюють обґрунтованої впевненості суду, зокрема, в необхідності обрання обвинуваченому більш тяжкого виду покарання, не може свідчити за його беззастережним обранням, оскільки покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

В даній справі, суд, призначаючи покарання ОСОБА_3 при виборі заходу примусу і порядку його відбування разом зі ступенем тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, враховує дані про особу обвинуваченого та всі інші обставини, які відповідно до положень КК України, у тому числі статей 66, 67 цього Кодексу, впливають на вибір заходу примусу та порядок його відбування.

При цьому до обставин, які пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та вчинення кримінального правопорушення в неповнолітньому віці.

Також суд враховує те, що обвинувачений усвідомлює про настання наслідків, які завдані кримінальним правопорушенням.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 при виборі заходу примусу і порядку його відбування разом зі ступенем тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, враховує дані про особу обвинуваченого та всі інші обставини, які відповідно до положень КК України, у тому числі статей 66, 67 цього Кодексу, впливають на вибір заходу примусу та порядок його відбування.

При цьому до обставин, які пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та вчинення кримінального правопорушення в неповнолітньому віці.

Також суд враховує те, що обвинувачений усвідомлює про настання наслідків, які завдані кримінальним правопорушенням.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Разом з тим, ті обставини, яких є більше ніж дві, а саме: те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вчинили кримінальне правопорушення вперше (тобто відсутня звичка до злочинного ремесла), визнали свою винність, щиросердечно розкаюються, обставини та характер вчинюваних ними злочинних дій, повне відшкодування шкоди, - суд вважає за такі, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особу винних ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

За наведених вище обставинах та на підставі ч. 1 ст. 69 КК України, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за ч.4 ст.185 КК України інше основне, більш м`яке покарання, не передбачене в санкції ч.4 ст. 185 КК України.

З урахуванням наведеного, а також обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи обвинуваченого ОСОБА_3 , який на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем свого проживання, згідно досудової доповіді органу пробації ймовірністю вчинення повторного правопорушення є середньою та його виправлення можливе без позбавлення волі та не становить високої небезпеки для суспільства, аналізу особи винної як у загально-соціальному плані, так і в плані її потенційної суспільної небезпеки, встановлених судом конкретних обставин події, суд вважає, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливе при застосуванні покарання у виді громадських робіт за ч.4 ст.185 КК України та штрафу - за ч.3 ст.357 КК України.

Таким чином, з урахуванням наведеного, суд вважає, що саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення та запобігання вчиненню обвинуваченим нових злочинів у майбутньому.

З урахуванням наведеного, а також обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи обвинуваченого ОСОБА_4 , який на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем свого проживання, згідно досудової доповіді органу пробації ймовірністю вчинення повторного правопорушення є середньою та його виправлення можливе без позбавлення волі та не становить високої небезпеки для суспільства, аналізу особи винної як у загально-соціальному плані, так і в плані її потенційної суспільної небезпеки, встановлених судом конкретних обставин події, суд вважає, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе при застосуванні покарання у виді громадських робіт за ч.4 ст.185 КК України та штрафу - за ч.3 ст.357 КК України.

Таким чином, з урахуванням наведеного, суд вважає, що саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення та запобігання вчиненню обвинуваченим нових злочинів у майбутньому.

Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України та скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді.

Витрати за проведення експертизи у даному кримінальному провадженні стягнути з обвинувачених в дохід держави солідарно.

Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст. ст. 100, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.4 ст.185, ч.3 ст.357 КК України та обрати покарання:

-за ч.4 ст.185 КК України, із застосуванням ст.69 КК України - у виді 120 годин громадських робіт.

-за ч.3 ст.357 КК України - у виді штрафу в розмірі 510 (п`ятсот десять) гривень.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 120 (сто двадцять) годин громадських робіт.

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.4 ст.185, ч.3 ст.357 КК України та обрати покарання:

- за ч.4 ст.185 КК України, із застосуванням ст.69 КК України - у виді 120 годин громадських робіт.

- за ч.3 ст.357 КК України - у виді штрафу в розмірі 510 (п`ятсот десять) гривень.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 120 (сто двадцять) годин громадських робіт.

Стягнути солідарно з обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в дохід держави витрати за проведення експертизи № СЕ-19/109-25/7679-ТВ від 27.05.2025 в розмірі 2674,20 грн. та за проведення експертизи № СЕ-19/109-25/7678-ТВ від 28.05.2025 в розмірі 1782,80 грн.

Речові докази:

-паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , серія: НОМЕР_3 , виданий Доманівським РСУДМС України у Миколаївській області, 21.09.2016 року, ідентифікаційний код на ім`я ОСОБА_10 , номер: НОМЕР_4 , військовий квиток на ім`я ОСОБА_10 , серія: НОМЕР_5 , виданий 06.10.2020 року, мобільний телефон марки «XIAOMI Redmi Note 9S», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , сірого кольору, серійний номер: НОМЕР_6 із вмістом у ньому сім-карти оператора «Лайфселл» із мобільним номером: НОМЕР_7 , рюкзак ( військовий) чорного кольору з біркою ЗСУ, тример для гоління марки «GEEMY», PROFESSIONAL HAIR TRIMMER, моделі GM 6711, які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_10 - залишити власнику, скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_12 від 09.05.2025.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя ОСОБА_1