Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

15 грудня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_5 , яка діє в інтересах Міністерства юстиції України, на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 1 травня 2025 року,

у с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 01.05.2025 у задоволенні скарги ОСОБА_6 , поданої в інтересах Міністерства юстиції України, на бездіяльність уповноважених осіб (слідчого) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві (далі - ТУ ДБР), яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) після отримання заяви про вчинене кримінальне правопорушення № 35542/9.1.4/15-25 від 12.03.2025, відмовлено.

Ухвала слідчого судді мотивована тим, в заяві не наведено об`єктивних даних та не подано доказів, які б свідчили про ознаки кримінальних правопорушень.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник заявника - Міністерства юстиції України - ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову, якою задовольнити скаргу на бездіяльність слідчого і зобов`язати уповноважених осіб (слідчого) ТУ ДБР внести відомості за заявою Міністерства юстиції України № 35542/9.1.4/15-25 від 12.03.2025 до ЄРДР.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, вказує, що Міністерство юстиції України звернулося до ДБР із заявою від 12.03.2025, в якій повідомляло обставини, які можуть свідчити про вчинення невстановленими особами органів державної влади кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.364, 365, 367 КК України, відносно ОСОБА_7 , внаслідок чого Державному бюджету України було завдано збитки у зв`язку з виплатою ОСОБА_7 відшкодування в розмірі 33 729 гривень 44 копійки на виконання рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) «Пєвнєв та інші проти України».

Так, ЄСПЛ розглянув справу «Пєвнєв та інші проти України», в тому числі за заявою ОСОБА_7 , та прийняв рішення, яким встановив порушення Державою Україна п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та зобов`язав сплатити заявнику 800 євро як відшкодування моральної та матеріальної шкоди. ОСОБА_7 у заяві вказував про надмірну тривалість цивільного провадження (7 років 9 місяців та 9 днів) і відсутність у національному законодавстві ефективного засобу юридичного захисту. ЄСПЛ дійшов висновку, що у цій справі тривалість провадження була надмірною та не відповідала вимозі «розумного строку».

З огляду на те, що ЄСПЛ виносить рішення проти держави, а не конкретних фізичних/юридичних осіб та встановлює порушення Конвенції, яка є частиною національного законодавства України, Міністерство юстиції України не має можливості встановити, внаслідок чиїх саме дій завдано збитки Державному бюджету України та більш конкретні обставини вчинення вказаних дій. До заяви про вчинення кримінального правопорушення Міністерством юстиції України було долучено додатки - всі наявні документи, які могли бути використані як докази.

Проте ТУ ДБР листом № 5910зкп/к/11-03-5906/25 від 26.03.2025 повідомило про відмову у внесенні відомостей до ЄРДР. Вказана бездіяльність була оскаржена до слідчого судді, який вказав в ухвалі, що в заяві не наведено об`єктивних даних та не подано доказів, які б свідчили про ознаки кримінального правопорушення, а тому відсутня бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР.

Між тим, на переконання представника, приписи ч.1 ст.214 КПК України, у відповідності з якими слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР, є імперативними і не передбачають права слідчого, прокурора не вносити відомості до ЄРДР. Якщо зі звернення особи вбачається, що вона порушує перед органом досудового розслідування питання про вчинення кримінального правопорушення, ініціюючи здійснення ним дій, передбачених КПК України, то такі відомості мають бути внесені до ЄРДР з подальшим закриттям провадження. Отже, як особа, бездіяльність якої оскаржується, так і слідчий суддя здійснили поверхневий та формальний аналіз заяви Міністерства юстиції України без вивчення в повному обсязі доданих матеріалів, що свідчить про незаконність ухвали.

Крім того, апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку оскарження ухвали слідчого судді, поважність причин пропуску якого ОСОБА_5 мотивує тим, що ухвала надійшла в електронний кабінет Міністерства юстиції України лише 30.06.2025.

У судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_8 і слідчий ТУ ДБР, які належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду, не прибули і не повідомили про причини неприбуття. А тому відповідно до вимог ч.4 ст.405 КПК України їх неприбуття не перешкоджає апеляційному розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи клопотання та апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог п.3 ч.2, ч.3 ст.395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Згідно з ч.1 ст.117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 подала 01.07.2025, тобто з пропуском встановленого законом строку. Представник Міністерства юстиції України ОСОБА_6 , яка подала скаргу, викликалась в судове засідання, що підтверджується копіями повісток про виклик, у зв`язку з чим строк оскарження ухвали обчислюється з дня її оголошення (а.с.7, 8). Участь у розгляді скарги представник Міністерства юстиції України не брав, оскільки вже представник ОСОБА_5 надіслала до суду клопотання з проханням розглянути скаргу без участі представника міністерства. Копія ухвали отримана представником ОСОБА_9 30.06.2025, що підтверджується долученою до апеляційної скарги карткою реєстрації вхідного документа. Оскільки виготовлення обґрунтованої апеляційної скарги потребує ознайомлення зі змістом оскарженого рішення, і сама апеляційна скарга була подана без невиправданої затримки, строк апеляційного оскарження пропущений з поважних причин і підлягає поновленню.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, 03.04.2025 представник Міністерства юстиції України ОСОБА_6 подала скаргу слідчому судді, в якій зазначала, що Міністерство юстиції України 12.03.2025 звернулося до ДБР із заявою № 35542/9.1.4/15-25, в якій повідомляло про обставини, які можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.364, 365, 367 КК України, просило внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР, здійснити досудове розслідування та встановити осіб, внаслідок дій або бездіяльності яких ЄСПЛ прийняв рішення проти України, з метою можливого подання позову до винної особи. У заяві йшлося про рішення ЄСПЛ у справі «Пєвнєв та інші проти України», зокрема, суть заяви ОСОБА_7 та висновки ЄСПЛ про порушення п.1 ст.6, ст.13 Конвенції через надмірну тривалість цивільного провадження, у зв`язку з чим зобов`язано Державу Україна сплатити заявнику 800 євро. ТУ ДБР листом № 5910зкп/к/11-03-5906/25 від 26.03.2025 повідомило, що аналізом змісту заяви не встановлено обставин, які можуть свідчити про вчинення конкретними особами кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим підстав для внесення відомостей до ЄРДР не вбачається.

На переконання представника заявника, така бездіяльність слідчого ДБР суперечить вимогам ч.1 ст.214 КПК України, і у скарзі ОСОБА_6 просила зобов`язати уповноважену особу ТУ ДБР внести до ЄРДР відомості за заявою та провести досудове розслідування.

Відмовляючи у задоволенні скарги, слідчий суддя в ухвалі послався на підстави кримінальної відповідальності відповідно до ч.1 ст.2 КК України і вказав, що реєстрації в ЄРДР підлягають лише ті заяви чи повідомлення, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення, тобто об`єктивні дані, які свідчать про ознаки злочину і підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини). Враховуючи те, що в заяві, поданій першим заступником міністра ОСОБА_10 , не наведено таких даних, в діях уповноважених осіб ТУ ДБР відсутня бездіяльність.

Колегія суддів з таким висновком погоджується і доводи апеляційної скарги його не спростовують.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно з ч.1 ст.214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

У відповідності до вимог ч.5 ст.214 КПК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань, серед іншого, вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Як правильно зазначив слідчий суддя, посилаючись на приписи цих норм, внесенню до ЄРДР підлягають відомості не з будь-якої заяви чи повідомлення, а лише з тих, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення. Достатніми відомостями є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення і підтверджують реальність його конкретної події (час, місце, спосіб та інші обставини).

Стадія ініціювання кримінального провадження є важливою і покликана, з одного боку, забезпечити оперативне реагування на кожне повідомлення про злочин, що є гарантією швидкого та повного його розкриття, притягнення винних до відповідальності, а з іншого - виключити незаконне і необґрунтоване залучення громадян до кримінального процесу, а також марне витрачання сил і засобів правоохоронних органів. Спрощена процедура початку досудового розслідування не означає, що, взагалі, відсутні критерії для внесення чи невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, оскільки існує необхідність у перевірці змісту самої заяви.Отже, будь-яка заява про вчинене кримінальне правопорушення виключно з огляду на її назву не набуває статусу цього документа і її подання не тягне за собою процесуальні наслідки у виді внесення відомостей до ЄРДР.

Зі змісту скарги випливає, що Міністерство юстиції України в особі першого заступника міністра ОСОБА_10 , посилаючись на рішення ЄСПЛ у справі «Пєвнєв та інші проти України», вказує, що Державному бюджету було завдано збитки в результаті дій невстановлених осіб органів державної влади, які мають ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.364, 365, 367 КК України. Однак метою подання заяви є встановлення осіб, внаслідок дій або бездіяльності яких ЄСПЛ прийняв рішення проти України, з метою подання Міністерством юстиції України позову, що вочевидь суперечить загальним засадам та завданням кримінального провадження.

Отже, ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Поновити ОСОБА_5 строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 1 травня 2025 року.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 1 травня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 , поданої в інтересах Міністерства юстиції України, на бездіяльність уповноважених осіб (слідчого) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про вчинене кримінальне правопорушення № 35542/9.1.4/15-25 від 12 березня 2025 року, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3