Справа № 162/1104/20
Провадження № 1-кп/162/96/2025
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2025 року селище Любешів

Любешівський районний суд Волинської області у складі

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 30.08.2020 року за №0000197 обвинуваченому у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.121, ч.2 ст.146 Кримінального кодексу України (далі КК України)

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_1 , українцю, громадянину України, з професійно-технічною освітою, одруженому, офіційно не працевлаштованому, несудимому

ВСТАНОВИВ:

Від прокурора 07.11.2025 до суду надійшло вказане клопотання, мотивоване тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.121, ч.2 ст.146 КК України. Із часу застосування та продовження обвинуваченому запобіжного заходу на даний час не змінились ризики, які стали підставою обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінилася обстановка, яка б свідчила про те, що належну процесуальну поведінку останнього може забезпечити більш м`який запобіжний захід. Так, обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи під заставою з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), порушив умови запобіжного заходу, через що внесену заставу у розмірі 80520 гривень звернено у дохід держави. Злочини, які інкримінуються обвинуваченому, стосуються кола близьких родичів, що свідчить про відсутність у ОСОБА_5 міцних соціальних зв`язків. Зазначені обставини вказують на доцільність продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Більш м`які запобіжні заходи, на думку прокурора, не забезпечать належної процесуальної поведінки ОСОБА_5 . На підставі викладеного просить продовжити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Прокурор та представник потерпілого у судовому засіданні підтримали вказане клопотання та просили його задовольнити.

Захисник заперечив проти задоволення клопотання прокурора та просив змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, що забезпечить на його думку належне виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків.

Обвинувачений підтримав захисника.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши подане клопотання та матеріали кримінального провадження, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Згідно з ч.3 ст.331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Ухвалою Любешівського районного суду Волинської області від 16.09.2025 обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 14.11.2025.

При вирішенні клопотання прокурора суд враховує, що ОСОБА_5 було визначено розмір застави та він був звільнений з-під варти у зв`язку із її внесенням, однак суму застави звернуто в дохід держави у зв`язку з визнанням ОСОБА_5 винуватим у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124, ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, вчинених під час дії ухвали суду про встановлення обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_5 обвинувачується в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, вчиненого способом, що має характер особливого мучення, що спричинило смерть потерпілого, та у незаконному позбавленні волі, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Водночас тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для застосування суворих запобіжних заходів, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не обравши до особи запобіжні заходи, а саме тримання під вартою. Зважаючи на тяжкість злочинів, які інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_5 , покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, дані про особу обвинуваченого, суд установив наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор в обґрунтування клопотання про продовження строку тримання під вартою.

Разом з тим слід констатувати, що вказані ризики посилились у зв`язку з військовою агресією росії проти України, що обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку. Зазначене дає обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_5 може не дотриматися покладених на нього процесуальних обов`язків у разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного із позбавленням волі, та вказує на високу суспільну небезпечність особи і можливість вчинення нових кримінальних правопорушень. Більш м`які запобіжні заходи, зазначені в ст.176 КПК України, не зможуть забезпечити виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, тому не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу в судовому засіданні не встановлено.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що тримання під вартою в даному випадку є виправданим, оскільки цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи конкретно в цьому кримінальному провадженні.

Обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Оцінюючи потреби судового провадження по даному кримінальному провадженню у контексті засад верховенства права, беручи до уваги гарантії невідворотності кримінальної відповідальності за вчинення злочину, з огляду на обставини інкримінованих злочинів та положення п. 3 ч.4 ст. 183 КПК України, відповідно до яких суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею, суд не вбачає підстав для визначення розміру застави.

З огляду на вказане, клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 177, 183, 197, 199, 331, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Застосований щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжити строком на 60 днів до 09 січня 2026 року.

Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим - з моменту отримання її копії.

Суддя Любешівського районного суду Волинської області ОСОБА_7