ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2930/25 Справа № 192/1505/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 , прокурора ОСОБА_7 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 07 серпня 2025 року стосовно

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Солоне Солонянського району Дніпропетровської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у провадженні за поданням Дніпровського районного сектору № 2 філії Державної установи Центр пробації у Дніпропетровській області про звільнення від покарання по закінченню іспитового строку відповідно до ст. 78 Кримінального кодексу України (далі - КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_9

засудженого ОСОБА_8

захисника ОСОБА_6

представника органу пробації ОСОБА_10

ВСТАНОВИВ :

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції та короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 07 серпня 2025 року відмовлено в задоволенні подання начальника Дніпровського районного сектору № 2 філії Державної установи Центр пробації у Дніпропетровській області про звільнення від покарання засудженого ОСОБА_8 по закінченню іспитового строку відповідно до ст. 78 КК.

В обґрунтування прийнятого рішення, суд першої інстанції зазначив, що фактично подання зводиться до незгоди начальника Дніпровського РС № 2 філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області з ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2025 року, якою відмовлено в задоволенні аналогічного подання, та ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 01 травня 2025 року та намагання ініціюванням повторного вирішення питання, здійснити перегляд судових рішень, які набрали законної сили.

Начальник Дніпровського РС № 2 філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області, повторно направляючи матеріали для вирішення питання про звільнення ОСОБА_8 від призначеного покарання не навів будь-яких нових обставин, які не були предметом розгляду судом при прийнятті рішення, оформленого ухвалою суду від 10 лютого 2025 року.

Таким чином суд вважає, що питання про звільнення ОСОБА_8 від призначеного покарання по закінченню іспитового строку вже вирішено судом і повторному вирішенню не підлягає, у зв`язку з чим в задоволені подання слід відмовити.

При цьому суд також зауважив, що саме по собі подання не містить будь-якої прохальної частини, що також виключає можливість задоволення подання, оскільки не зрозуміло, яке саме прохання до суду ініціює начальник в поданні.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг і узагальненні доводи осіб, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу суду першої інстанції у зв`язку з порушенням вимог ч. 1 ст. 409 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) та постановити нову, якою задовольнити подання начальника установи.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що суд не дослідив матеріали особової справи на ОСОБА_8 , що свідчить про неповноту судового розгляду. Первинне подання органу пробації, в задоволенні якого було відмовлено, взагалі не містило будь-яких посилань на положення ч. 2 ст. 166 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі - КВК), відповідно до яких систематичним вчиненням адміністративних правопорушень є вчинення трьох і більше адміністративних правопорушень, що посягають на громадський порядок.

Відповідно до повторного подання органу пробації та матеріалів особової справи, яку судом не було досліджено, ОСОБА_11 вчинив адміністративні правопорушення за ч.ч. 2, 4, 5 ст. 126 КУпАП, які згідно з приписами КУпАП відносяться до Глави 10 щодо адміністративних правопорушень на транспорті, в галузі шляхового господарства і зв`язків та відповідно не відносяться до Глави 14 КУпАП щодо адміністративних правопорушень, що посягають на громадський порядок і громадську безпеку. Також як встановлено в судовому засіданні органу пробації до початку розгляду первинного подання не було відомо, що ОСОБА_8 вчиняв адміністративні правопорушення на транспорті, оскільки згідно з наданою інформацією будь-яких відомостей про вчинення ним цих правопорушень не містило. У зв`язку з чим в порушення вимог ст. 166 КВК із засудженим не проводилася індивідуальна профілактична бесіда та не застосовувалося письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направленням його для відбування призначеного покарання. В подальшому як ОСОБА_8 дізнався в судовому засіданні, що вчинення адміністративних правопорушень тягнуть за собою скасування іспитового строку, він не вчиняв жодні адміністративні правопорушення. Суд не врахував також положення ч. 3 ст. 166 КВК.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою задовольнити подання начальника установи.

Прокурор зазначає, що суд в порушення вимог ст. 78 КК, ч. 2 ст. 165 та ч. 3 ст. 166 КВК необґрунтовано відмовив в задоволенні подання органу пробації. Вказує, що не відповідають дійсності наведені судом обставини, що орган пробації в подані не навів нові обставини, які не були предметом розгляду первинного подання. Суд залишив поза увагою, що первинне подання не містило посилання на ч. 2 ст. 166 КВК та інших додаткових обставин, які дають підстави для звільнення засудженого відповідно до ст. 78 КК, зокрема, що останній вчинив три адміністративні правопорушення, які не відносяться до адміністративних правопорушень, що посягають на громадський порядок. Крім того дані обставини не були відомі органу пробації до початку розгляду первинного подання. Суд всупереч підпункту 3 пункту 2 частини 1 статті 372 КПК не послався на конкретне положення Закону, яким передбачено, що наслідком відмови в задоволенні подання про звільнення засудженого від призначеного покарання є ініціювання питання про направлення особи для відбування покарання, призначеного судом. Натомість судом не враховано положення ч. 3 ст. 166 КВК щодо повторного направлення до суду такого подання у порядку, визначеному цією статтею, із зазначенням додаткових обставин, які свідчать про обґрунтованість такого скасування.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні прокурор, захисник та засуджений підтримали апеляційні скарги захисника та прокурора, та з підстав, викладених в них, просили їх задовольнити.

Представник органу пробації підтримав апеляційні скарги захисника та прокурора, просив їх задовольнити та звільнити на підставі ст. 78 КК засудженого від відбування покарання, призначеного вироком суду.

Мотиви суду.

Заслухавши суддю-доповідача, думки учасників провадження, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, апеляційний суд вважає їх достатньо обґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 78 КК після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, звільняється судом від призначеного йому покарання.

Частиною 2 цієї норми визначено, що якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

За вимогами ст. 165 КВК іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.

Отже, виходячи із змісту вказаних положень закону органу, виконання покарань в особі уповноваженого органу з питань пробації належать дискреційні повноваження з визначення ступеню виправлення особи, яка звільнена від відбування покарання з випробуванням та звернення до суду із клопотанням про звільнення такої особи від відбування покарання по закінченню іспитового строку або із клопотанням про направлення для відбування покарання за вироком суду.

З матеріалів провадження слідує, що ОСОБА_8 був засуджений вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 09.12.2022 за ч. 1 ст. 121 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років та на підставі ст. 75, 76 КК звільнений від відбування покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку 2 роки. З 30.06.2023 засуджений перебуває на обліку у Дніпровського районному секторі № 2 філії ДУ Центр пробації у Дніпропетровській області.

Згідно з поданням органу пробації ОСОБА_8 з порядком та умовами відбування призначеного покарання ознайомлений 17.07.2023, останній виконав покладені на нього судом обов`язки, на реєстрацію з`являвся в установлені дні, протягом іспитового строку жодної неявки до сектору не допустив, не змінив місце проживання та навчання, заходи, визначені відповідно до індивідуального плану роботи, виконав. Також виконав заходи, передбачені пробаційною програмою Подолання агресивної поведінки з високим ступенем досягнення мети такої програми. Засуджений не вчинив нового кримінального правопорушення, а також відповідно до повідомлень органу поліції, наявних в матеріалах особової справи, не вчинив адміністративних правопорушень.

09.12.2024 орган пробації звернувся до суду першої інстанції з поданням на підставі ч. 1 ст. 78 КК та ст. 165 КВК для вирішення питання про звільнення від призначеного покарання по закінченню строку випробування.

Під час розгляду Солонянським районним судом Дніпропетровської області вказаного подання було встановлено, що ОСОБА_8 притягався до адміністративної відповідальності 31.12.2023 за ч. 2 ст. 126 КУпАП, 28.08.2024 за ч. 5 ст. 126 КУпАП та 11.10.2024 за ч. 4 ст. 126 КУпАП. Ухвалою суду першої інстанції від 10.02.2025 відмовлено в задоволенні подання, яка залишена без змін ухвалою апеляційного суду від 01.05.2025.

09.07.2025 начальник Дніпровського районного сектору № 2 філії ДУ Центр пробації повторно звернувся з поданням про звільнення засудженого від покарання по закінченню строку випробування, в обґрунтування якого навів доводи, що ОСОБА_8 не допускав невиконання покладених на нього вироком суду обов`язків, нового кримінального правопорушення за час перебування на обліку не вчинив, а відповідно до отриманої інформації від органу поліції не вчинив адміністративних правопорушень. Таким чином, сектор не мав жодних законних підстав для направлення до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання. Про те, що ОСОБА_8 вчинив три адміністративних правопорушень стало відомо під час розгляду судом первинного подання. При цьому положеннями КВК та Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.01.2019 №272/5, не передбачено процедуру контролю за виконанням засудженим покладених на нього обов`язків після закінчення іспитового строку. А до функцій уповноваженого органу з питань пробації не входить перевірка достовірності наданої органом поліції інформації. Крім того, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 166 КВК, вчинені засудженим адміністративні правопорушення за ч. ч. 2, 4, 5 ст. 126 КУпАП не відносяться до передбачених Главою 14 КУпАП адміністративних правопорушень, що посягають на громадський порядок.

Відмовляючи в задоволенні подання, суд першої інстанції зазначив, що фактично подання зводиться до незгоди начальника сектору з прийнятим рішенням та намагання ініціювати повторного вирішення даного питання, здійснити перегляд судових рішень, які набрали законної сили, при цьому в поданні не наведено будь-яких нових обставин, які не були предметом розгляду судом при прийнятті відповідного рішення.

Проте з такими висновками суду першої інстанції апеляційний суд не може погодитися в повній мірі.

За вимогами ст. 166 КВК у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, покладеного на нього обов`язку, вчинення адміністративного правопорушення із засудженим проводиться індивідуальна профілактична бесіда та застосовується письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. Письмове попередження не застосовується, якщо покладений обов`язок не був виконаний з поважних причин. У разі ухилення засудженого від прибуття за викликом уповноваженого органу з питань пробації письмове попередження вважається винесеним, якщо його було направлено поштою за останнім відомим місцем проживання засудженого та отримано підтвердження про його отримання засудженим.

У разі систематичного невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, покладених на нього, систематичного вчинення адміністративних правопорушень уповноважений орган з питань пробації надсилає до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Систематичним невиконанням покладених на засудженого обов`язків є невиконання протягом іспитового строку три і більше разів одного або кількох обов`язків без поважних причин.

Систематичним вчиненням адміністративних правопорушень є вчинення трьох і більше адміністративних правопорушень, що посягають на громадський порядок.

З матеріалів справи та подання видно, що ОСОБА_8 не допускав невиконання покладених на нього вироком суду обов`язків, нового кримінального правопорушення за час перебування на обліку не вчинив та відповідно до отриманої інформації від органу поліції засуджений не вчинив адміністративних правопорушень. Про вчинення ОСОБА_8 адміністративних правопорушень не було відомо органу пробації до початку розгляду первинного подання про звільнення від призначеного покарання.

За таких обставин у зв`язку з відсутністю в уповноваженого органу з питань пробації інформації про вчинення засудженим адміністративних правопорушень, останній був позбавлений можливості у відповідності до ст. 166 КВК провести індивідуальну профілактичну бесіду з ним та застосувати письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

При цьому, положеннями КВК та Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.01.2019 №272/5, не передбачено процедуру контролю за виконанням засудженим покладених на нього обов`язків після закінчення іспитового строку, а до повноважень органу пробації не входить перевірка достовірності наданої органом поліції інформації.

Слушними також є доводи апеляційних скарг, що вчинені засудженим адміністративні правопорушення не відносяться до адміністративних правопорушень, передбачених Главою 14 КУпАП, що посягають на громадський порядок, враховуючи вимоги ст. 166 КВК, якою визначено, що систематичним вчиненням адміністративних правопорушень є вчинення трьох і більше адміністративних правопорушень, що посягають на громадський порядок.

Таким чином, вказані обставини свідчать про те, що засуджений належним чином виконав покладені на нього вироком суду обов`язки, що відповідно до ч.1 ст.78 КК, ч.2 ст.165 КВК є підставою для звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

При цьому, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами захисника та прокурора, що необґрунтоване перебування (за відсутності двох передбачених законодавством підстав: вчинення нового злочину і невиконання обов`язків без поважних причин) ОСОБА_8 на обліку уповноваженого органу з питань пробації призводить до порушення його прав.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що подання підлягає задоволенню.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та захисника підлягають задоволенню, а ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню із постановленням нової ухвали про звільнення засудженого від призначеного покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку.

Керуючись статтями 78, 404, 405, 407 КПК, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 , прокурора ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 07 серпня 2025 року про відмову в задоволенні подання начальника Дніпровського районного сектору № 2 філії Державної установи Центр пробації у Дніпропетровській області про звільнення від покарання засудженого ОСОБА_8 по закінченню іспитового строку відповідно до ст. 78 КК України скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою задовольнити подання начальника Дніпровського районного сектору № 2 філії Державної установи Центр пробації у Дніпропетровській області про звільнення від покарання засудженого ОСОБА_8 по закінченню іспитового строку відповідно до ст. 78 КК України.

На підставі ст. 78 КК України звільнити засудженого ОСОБА_8 від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку, визначеного вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2022 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

_____________________ ______________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4