У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2025 року м. Полтава

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава клопотання слідчого СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001388 від 03.11.2025 року щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрована та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, не працюючого, неодруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, судимого 14.01.2025 року Київським районним судом м. Полтави за ч.1 ст.297 КК України до 2 років пробаційного нагляду,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,

в с т а н о в и в :

До провадження слідчого судді надійшло вищезазначене клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В обґрунтування клопотання слідча зазначила, що в провадженні СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001388 від 03.11.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 02 листопада 2025 року, близько 12 год. 40 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу ТРЦ «КОНКОРД», що розташований за адресою: м. Полтава, вул. Європейська, 60А, на спеціально обладнаній стоянці для велосипедів, виявив велосипед «Pride Marvel 7.1», колеса діаметром 27,5 дюйма, розмір рами L, чорно-сірого кольору, 2023 року випуску, після чого у нього виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи таємно, умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу взяв до рук вищевказаний велосипед «Pride Marvel 7.1», колеса діаметром 27,5 дюйма, розмір рами L, чорно-сірого кольору, 2023 року випуску, вартістю 15330 гривень, що належить ОСОБА_6 , та розпочав на ньому рух.

В цей час, щойно ОСОБА_4 розпочав рух на викраденому ним велосипеді, останній усвідомив, що його дії, які були розпочаті таємно, були виявлені потерпілим ОСОБА_6 , який в цей час намагався його наздогнати та припинити його злочинні дії, незважаючи на це, ОСОБА_4 з метою заволодіння майном та його утримання, діючи відкрито продовжив свої злочинні дії направлені на доведення свого злочинного умислу до кінця.

Після цього, ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріального збитку на суму 15330 грн.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

03.11.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_6 , який повідомив, що бачив особу, яка здійснила кримінальне правопорушення та переслідував його; протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення; протоколом огляду відеозапису, яким зафіксовано, як ОСОБА_4 вчиняє кримінальне правопорушення; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 .

Обґрунтовуючи вимоги клопотання, слідча вказує, що наразі у кримінальному провадженні існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які обумовлюють застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зокрема: переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

З огляду на зазначені обставини, слідчий просить застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, визначивши йому заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, як альтернативу, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, виконання покладених на нього обов`язків та запобігти існуючим ризикам.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання та просила задовольнити його у повному обсязі.

Підозрюваний ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання, просив не обирати щодо нього найбільш тяжкий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з такого.

За змістом положень статті 131 КПК України запобіжні заходи застосовується з метою досягнення дієвості кримінального провадження.

Частиною 1 статті 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України (ч.2 ст.177 КПК України).

Згідно з ч.3 ст.176 КПК України слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу (ч.1 ст.183 КПК України).

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Слідчим суддею встановлено, що 03.11.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, а саме у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану.

Положеннями п.5 ч.2 ст.183 КК України передбачено, що до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки, може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

ОСОБА_4 раніше судимий, санкцією ч.4 ст.186 КК України передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, тому відповідно до законодавства України відносно нього може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказують слідчий та прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (серед інших, рішення у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Мюррей проти Об`єднаного Королівства», «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства»).

Системний аналіз положень КПК України свідчить про те, що на даному етапі кримінального провадження слідчий суддя не уповноважений вирішувати питання стосовно доведеності/не доведеності винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, правильності правової кваліфікації її діяння відповідно до норм КК України, позаяк вони підлягають вирішенню за результатами судового розгляду по суті обвинувального акта.

На цій стадії кримінального провадження слідчий суддя на підставі наданих сторонами матеріалів визначає, чи є вірогідною причетність особи до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення (за стандартом «обґрунтованої підозри»), щоб застосувати до неї запобіжний захід.

На переконання слідчого судді, викладені у клопотанні слідчого та повідомленні про підозру фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення у сукупності з наданими слідчим матеріалами досудового розслідування вказують на наявність вагомих доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з відповідним кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.4 ст.186 КК України, і такі докази на даному етапі є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування та застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Таким чином, встановлені у ході досудового розслідування факти та обставини могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_4 міг вчинити інкриміноване йому кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.186 КК України, пред`явлена підозра є обґрунтованою.

Питання щодо доведеності чи недоведеності вини підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не є предметом розгляду слідчим суддею на даній стадії.

Оцінюючи доводи сторони обвинувачення на предмет обґрунтованості ризиків, слідча суддя звертає увагу на те, що той чи інший ризик слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення підозрюваним спроб протидії кримінальному провадженню у формах, що виражені в ч.1 ст.177 КПК України. Водночас, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Виходячи саме з такого розуміння положень ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя, усупереч твердженням сторони захисту, вважає, що під час розгляду клопотання стороною обвинувачення доведено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, посилання на які міститься у клопотанні слідчого.

Так, ризик переховування від органу досудового розслідування та суду обґрунтовується можливістю притягнення підозрюваного до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для підозрюваного наслідками і суворістю передбаченого покарання, оскільки кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.186 КК України, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_4 , є тяжким злочином, його санкцією передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років. Тому існує об`єктивна ймовірність того, що з метою уникнення кримінальної відповідальності ОСОБА_4 може вдатися до дій, що передбачені п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Ризик незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні обґрунтовується тим, що обстановка вчинення інкримінованого діяння характеризує ОСОБА_4 як особу, яка має підвищений рівень суспільної небезпечності, об`єктивно здатну незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, залякуючи їх з метою зміни ними показань в судовому засіданні, оскільки вказані особи йому відомі, в тому числі із матеріалів кримінального провадження. Також на даний час слідством не встановлені особи, яким підозрюваний збував викрадене майно, та вказані особи не надавали свідчень у суді, а отже, є ризик того, що вмовляннями, підкупом або погрозами ОСОБА_4 може змусити їх змінити свої показання на свою користь, що негативно вплине на хід кримінального провадження.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 є не працевлаштованим, не має будь-якого офіційного джерела доходу, інкриміноване кримінальне правопорушення вчинене з корисливих мотивів, тому наявні об`єктивні підстави вважати, що у випадку застосування менш суворого запобіжного заходу, останній може вчинити інше кримінальне правопорушення, в тому числі й аналогічне. При цьому слідчий суддя враховує й те, що підозрюваний раніше судимий, на розгляді Подільського районного суду міста Полтави знаходиться обвинувальний акт, згідно якого він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, дане кримінальне правопорушення вчинено під час відбування ОСОБА_4 покарання у виді апробаційного нагляду. Наведені обставини свідчать про те, що попередня судимість підозрюваного не сприяла його виправленню, не змінила ставлення до вимог закону, останній схильний до антисоціальної поведінки, а отже, обґрунтованими є доводи сторони обвинувачення про наявність ризику, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення.

З урахуванням обґрунтованої підозри та встановлених ризиків кримінального провадження, на даному етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного є об`єктивно необхідним з метою досягнення дієвості кримінального провадження та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

У відповідності до вимог статті 178 КПК України слідчий суддя, окрім вищезазначеного, враховує також дані про особу підозрюваного в їх сукупності, у тому числі, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим, вік та стан його здоров`я, міцність соціальних зв`язків у місці проживання, наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей, репутацію, майновий стан, а також те, що ОСОБА_4 судимий.

Оцінивши наведені обставини у своїй сукупності, слідчий суддя дійшла висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є пропорційним запобіганню встановленим ризикам. Водночас, застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, у світлі конкретних обставин не зможе знівелювати існуючі ризики, не забезпечить досягнення мети запобіжного заходу та належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Зокрема, особисте зобов`язання не можливо застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , оскільки цей запобіжний захід вимагає наявності особливої довіри до підозрюваного в підтвердження можливості дотримання ним процесуальних обов`язків, проте в даному випадку, враховуючи тяжкість злочину та наявність ризику вчинення останнім нового злочину, вимагається постійний контроль за поведінкою підозрюваного, що може бути досягнуто лише при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою; особиста порука - не можливо застосувати, оскільки жодна особа не звернулась до органу досудового розслідування з метою поручитись за підозрюваного та такого прохання від нього самого не надходило; домашній арешт - не можливо застосувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 підлягає постійному візуальному контролю з метою запобігання вищевказаним ризикам.

Отже, надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України; наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, на які вказують слідчий та прокурор, а також про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним ризикам.

Відтак, установлені у кримінальному провадженні факти та обставини вказують на наявність визначених законодавцем правових підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно з ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

При цьому слідчий суддя враховує, що при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України (ч.3 ст.183 КПК України).

Згідно з ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.182 КПК України щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави визначається у розмірі від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях стверджує, що розмір застави має оцінюватись, з огляду на, з-поміж іншого, ступінь вірогідності того, що перспектива втрати застави або вжиття заходів проти його поручителів у випадку неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі («Гафа проти Мальти» (Gafa v. Malta) від 22.05.2018, заява № 54335/14, § 70; «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28.09.2010, заява № 12050/04, § 78).

Отже, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки. З іншого боку, розмір застави не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов застави, це фактично призвело б до подальшого безальтернативного ув`язнення підозрюваного.

На підставі викладеного, враховуючи характеристику особи підозрюваного, його майновий стан, наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному заставу у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (із розрахунку 3028 грн), вважаючи, що саме такий розмір застави є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, та в той же час відповідає вимогам ст.ст.178, 182, 183 КПК України і не є завідомо непомірним для останнього.

При цьому в разі внесення застави слід покласти на підозрюваного такі обов?язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України: 1) прибувати за кожним викликом до слідчого, прокурора, суду; 2) не відлучатись з м. Полтава без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та/або місця навчання, роботи; 4) утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками по кримінальному провадженні; 5) за наявності здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.176, 177, 183, 182, 194, 196, 372 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

Клопотання слідчої - задовольнити.

Застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, який обчислювати з 15 год. 00 хв. 04 листопада 2025 року.

Кінцевим днем тримання під вартою визначити 02 січня 2026 року, 15 год. 00 хв.

Визначити підозрюваному альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок: отримувач - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26304855, банк отримувача ДКСУ, м. Київ, код банку отримувача (МФО) 820172, рахунок отримувача UA0015950, призначення платежу - застава, прізвище, ім?я, по-батькові особи, за кого вноситься застава, сума застави, дата внесення застави, № ухвали суду та назва суду.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь - який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

В разі внесення застави покласти на підозрюваного такі обов?язки: 1) прибувати за кожним викликом до слідчого, прокурора, суду; 2) не відлучатись з м. Полтава без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та/або місця навчання, роботи; 4) утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками по кримінальному провадженні; 5) за наявності здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії вказаних обов`язків визначити до 02 січня 2026 року включно.

Роз?яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному в цій ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на вказаний депозитний рахунок коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув?язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув?язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю. У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у цій ухвалі, підозрюваний зобов?язаний виконувати покладені на нього обов?язки, пов?язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв?язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з часу проголошення.

Повний текст ухвали складено 05 листопада 2025 року о 14 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1