УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, в рамках кримінального провадження №0000015 від 05.04.2021, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 197-1, ч. 1 ст. 275, ч. 2 ст. 298 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з клопотанням про арешт майна.

Клопотання мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000015 від 05.04.2021, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 197-1, ч. 1 ст. 275, ч. 2 ст. 298 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 31.03.2021 на сторінці інтернет-видання «На Парижі» ( ІНФОРМАЦІЯ_1 розміщено публікацію під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » із забудовником: через майбутню багатоповерхівку у центрі Вінниці можуть зникнути гаражі містян» (автор - ОСОБА_4 ).

Із змісту публікації вбачається, що у м. Вінниця по вул. Мури розпочались будівельні роботи по зведенню багатоповерхового будинку, проведення яких може призвести до руйнування сусідніх будинків та інших розташованих поруч об`єктів нерухомого майна.

Одночасно встановлено, що висвітлене у публікації будівництво здійснюється на трьох земельних ділянках з кадастровими номерами№:02:062:0014 (цільове призначення: Для будівництва і обслуговування житлового будинку), №:02:062:0013 (Цільове призначення: Для будівництва і обслуговування житлового будинку) та №:02:062:0023 (цільове призначення: для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку), а також на земельній ділянці без кадастрового номеру. Разом з тим, з долучених до публікації фотографічних зображень вбачається, що будівельні роботи проводяться поза межами земельної ділянки №:02:062:0023, що вказує на імовірне здійснення самовільного будівництва на самовільно зайнятих межуючих земельних ділянках. Також, відповідно до містобудівних умов і обмежень №50 від 19.04.2019, надано дозвіл на реконструкцію з добудовою та надбудовою багатоквартирного будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями з допустимим відсотком забудови - 50 %. Сама ж земельна ділянка розміщена в центральному історичному ареалі в умовах охорони історико-культурної спадщини.

В ході досудового розслідування, на підставі ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області проведено огляд огородженого будівельного майданчику та прилеглих територій, які розташовані на земельних ділянках з кадастровим номерами №:02:062:0014, №:02:062:0013, №:02:062:0023, прилеглої зі сходу земельної ділянки без кадастрового номеру із залученням спеціалістів ДП "Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" та Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, яким встановлено, що на земельних ділянках №:02:062:0014, №:02:062:0013 здійснюються будівельні роботи, які полягають у виготовленні котловану, а площа котловану на земельній ділянці з кадастровим номером №:02:062:0023 складає понад 50 % її площі, крім того оглядом виявлено факт обмеження доступу (захоплення) до пішохідного проходу, розташованого між земельними ділянками №:02:062:0014 та №:02:062:0023, що свідчить про самовільне будівництво на самовільно захопленій земельній ділянці.

Окрім того, під час проведення вказаного огляду було встановлено, що будівельні роботи, які здійснюються на вищевказаних земельних ділянках фактично ставлять під загрозу прилеглі нежитлові приміщення (гаражі), оскільки існує реальна загроза часткового обвалу земельної ділянки на якій розташовані останні.

Вказані дії можуть призвести до пошкодження особистого майна мешканців прилеглих територій, заподіяння шкоди життю людей або настання більш тяжких наслідків.

Разом з тим, у публічному реєстрі містобудівних умов і обмежень відсутні відомості про будівництво на земельних ділянках №:02:062:0014, №:02:062:0013.

Вказані вище, встановлені досудовим розслідуванням обставини, свідчать про імовірне здійснення самовільного будівництва на самовільно захоплених земельних ділянках.

Крім того, відповідно до містобудівних умов і обмежень №50 від 19.04.2019 наявний дозвіл на здійснення реконструкції з добудовою багатоквартирного будинку лише на земельній ділянці №:02:062:0023, яка перебуває у власності територіальної громади м. Вінниці в особі Вінницької міської ради та розміщена в центральному історичному ареалі в умовах охорони історико-культурної спадщини.

Разом з тим, відповідно до висновку ДП «Науково-дослідний центр «охоронна Археологічна служба України» №201-в/01-21 від 20.07.2021 в ході проведення археологічних досліджень на земельній ділянці по вул. Мури, 7 у м. Вінниця, Вінницька обл., кадастровий номер №:02:062:0023 в межах історичного ареалу в зоні охорони археологічного культурного шару було зафіксовано окремі об`єкти 17-18 ст. та залишки підземного приміщення другої половини 19 ст. В зв`язку з вищевикладеним, за результатами даних отриманих під час археологічних вишукувань, будь-які земельні роботи пов`язані з будівництвом на досліджуваній ділянці можливі лише після укладення окремого договору на проведення археологічних досліджень на вказаній ділянці в обсягах, що відповідатимуть вимогам чинного памяткоохоронного законодавства.

Враховуючи викладене, виникла необхідність у накладенні арешту на земельну ділянку з кадастровим номером №:02:062:0023, власником якої є ВМР , з метою недопущення подальшого незаконного будівництва.

Прокурор ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Частиною 2 ст. 172 КПК України, визначено, що клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Слідчий суддя, враховуючи вимоги ст. 172 КПК України, вважає за можливе розглянути клопотання за відсутності власника майна.

Відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Слідчим відділенням розслідування злочинів у сфері службової та господарської діяльності слідчого відділу Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000015 від 05.04.2021, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 197-1, ч. 1 ст. 275, ч. 2 ст. 298 КК України, за фактом можливо незаконного зведення багатоповерхового будинку у м. Вінниця по вул. Мури.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

На підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст.94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Як зазналось вище, згідно зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до п. 2 ч. 3. ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Отже, процесуальний закон ставить в чітку залежність застосування заходів забезпечення кримінального провадження з обов`язком слідчого довести слідчому судді, що такі заходи виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який слідчий зазначає у своєму клопотанні.

Разом з тим, матеріалами клопотання не доведено існування правових підстав для накладення арешту на вказане у клопотанні майно та не надано доказів, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 та меті зазначеній у ст. 170 КПК України.

Зокрема до клопотання не додано будь-яких доказів на підтвердження того, що земельна ділянка з кадастровим номером: №:02:062:0023, що за адресою м. Вінниця, вул. Мури, є самовільно зайнятою, те, що на ній здійснюється незаконне будівництво, та того, що на вказаній земельній ділянці порушуються правила експлуатації будівель.

Під час розгляду клопотання встановлено, що Вінницькою окружною прокуратурою у 2023 році подавався позов в інтересах держави про визнання протиправними та скасування рішень. Постановою Верховного Суду від 06.11.2025 у справі № 120/2426/23 позовну заяву залишено без розгляду.

Крім того, з матеріалів клопотання встановлено, що попередньо в рамках вказаного кримінального провадження було накладено арешт на земельну ділянку №:02:062:0023.

В подальшому постановою слідчого від 18.04.2024 вказане кримінальне провадження було закрито, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Однак 24.11.2025 постановою першого заступника керівника Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_5 вказану постанову слідчого про закриття провадження скасовано.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що за час досудового розслідування жодній особі не було повідомлено про підозру, було прийнято рішення про закриття провадження у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення та фактично через 1,5 роки після закриття кримінального провадження, прокурор просить повторно накласти арешт на майно, однак, матеріали додані до клопотання не містять будь-яких доказів на підтвердження того, що вказана земельна ділянка зберегла на собі сліди вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 197-1, ч. 1 ст. 275 КК України або містять інші відомості які встановлюються в рамках кримінального провадження №0000015.

Відповідно до статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Під час розгляду клопотання про арешт майна судом не встановлено наявності жодної з вище перелічених підстав для накладення арешту на вищевказане майно.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Враховуючи відомості встановлені в судовому засіданні, а також те, що прокурором не надано доказів, що вказана у клопотанні земельна ділянка відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, не доведено наявності обставин та мети, передбаченої ч. 2 статті 170 КПК України, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 171, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, в рамках кримінального провадження №0000015 від 05.04.2021, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 197-1, ч. 1 ст. 275, ч. 2 ст. 298 КК України відмовити.

На ухвалу судді може бути подана апеляція протягом п`яти діб з дня її винесення до Вінницького апеляційного суду.

Слідчий суддя