Провадження №11-сс/801/788/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисниці ОСОБА_7 в режимі відеоконференції,

підозрюваного ОСОБА_8 в режимі відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисниці ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 12 вересня 2025 року,

якою задоволено клопотання слідчого та застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб до 20 год. 05 хв. 10.11.2025 включно без визначення розміру застави стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, тракториста - машиніста ФГ «Велес Віта», раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.272 КК України,

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені слідчим суддею обставини

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 .

Клопотання мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000877 від 11.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України.

У клопотанні слідчий зазначив, що близько 13:00 години 11.09.2025 тракторист машиніст ФГ «Велес Віта» ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керував трактором «FENDT 1050 Vario», державний номерний знак НОМЕР_1 , із спеціальним навісним обладнанням силосним катком, що згідно п. 109 Переліку робіт з підвищеною небезпекою, затверджених наказом Державного комітету України з нагляду за охороною праці від 26.01.2005 №15, відноситься до робіт з підвищеною небезпекою.

Так, у зазначений час ОСОБА_8 , під час виконання робіт по заготівлі та укладанні зеленої подрібненої маси рослин кукурудзи у спеціалізованій силосній ямі, що згідно п. 117 вищевказаного Переліку, відноситься до робіт з підвищеною небезпекою, здійснював рух заднім ходом трамбуючи силос.

Під час такого руху пов`язаного із виконання робіт з підвищеною небезпекою у силосній ямі, що знаходиться на території ФГ «Велес Віта», яке розташоване в с. Дружба Мурованокуриловецької ОТГ Могилів-Подільського району Вінницької області, ОСОБА_8 відволікся від управління трактором обладнаним спеціальним навісним обладнанням силосним катком, всупереч вимогам п. 5 Розділу ІІІ Правил охорони праці у сільськогосподарському виробництві затверджених Наказом Міністерства соціальної політики України від 29.08.2018 № 1240, не дотримався безпечної дистанції та допустив наїзд на працівників вказаного господарства: ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які здійснювали улаштування покриття поліетиленовою плівкою на вказаній силосній ямі.

Унаслідок даної пригоди ОСОБА_10 та ОСОБА_11 від отриманих тілесних ушкоджень загинули на місці події.

Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України, тобто порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на виробництві або будь-якому підприємстві особою, яка зобов`язана їх дотримувати, якщо воно спричинило загибель людей.

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з середньою-спеціальною освітою, тракторист машиніст ФГ «Велес Віта», раніше не судимий.

11.09.2025 о 20 годині 05 хвилин ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

12.09.2025 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- протоколом огляду місця події від 11.09.2025;

- висновком медичного огляду на стан сп`яніння;

- протоколом допиту ОСОБА_8 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ;

- сукупністю інших доказів, зібраних у кримінальному провадженні.

ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена у виді позбавлення волі на строк до восьми років. Унаслідок вказаного кримінального правопорушення загинули дві особи, що зумовлює необхідність обрання йому запобіжного заходу. При цьому існують ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які полягають у тому, що підозрюваний ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків, експертів у цьому кримінальному провадженні або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Також, слідчий зазначає, що ОСОБА_8 вчинив вказане кримінальне правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, що є обставиною, яка обтяжує покарання. Окрім того, ОСОБА_8 у 2015 році притягався до відповідальності за ст. 130 КУпАП, тобто керування транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння, однак належних висновків для себе не зробив та знову допустив грубе порушення пов`язане з керуванням транспортного засобу, яке спричинило летальні наслідки.

Тому існує високий ступінь ризику того, що ОСОБА_8 під страхом ймовірної кримінальної відповідальності та загрози призначення йому в подальшому судом реальної міри покарання, переховуватиметься від органу досудового розслідування, суду. З огляду на те, що санкція інкримінованої статті вчиненого злочину є такою, що спроможна в значній мірі обмежити його права й свободи, в тому числі право на свободу пересування, то думки останнього з приводу можливої ізоляції до установи виконання покарань закритого типу сприятимуть наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також, підозрюваний ОСОБА_8 офіційно не одружений, не має на утриманні дітей, тобто відсутні міцні соціальні зв`язки та чинники, які могли б забезпечити його належну процесуальну поведінку.

У зв`язку з тим, що показання свідків, потерпілих та висновки експертів мають ключове доказове значення під час встановлення винуватості особи у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_8 з метою ухилення від кримінальної відповідальності може здійснювати незаконний вплив на свідків, потерпілих та експертів у даному кримінальному провадженні, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Ураховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки у вигляді смерті двох осіб, вид передбаченого покарання, відсутність міцних соціальних зв`язків, характеризуючі дані, єдиним запобіжним заходом, який забезпечить належну поведінку підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків, є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 12 вересня 2025 року задоволено клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_9 . Застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб. Строк тримання під вартою ухвалено рахувати з моменту затримання особи, тобто з 20:05 год. 11.09.2025. Установлено строк дії ухвали суду до 20:05 год. 10.11.2025 включно.

Постановлене рішення мотивовано тим, що в судовому засіданні прокурором доведено обґрунтованість підозри та існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а тому більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою не будуть достатнім стримуючим фактором, не забезпечать належну процесуальну поведінку ОСОБА_8 , не забезпечать можливості здійснення дієвого контролю за поведінкою підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисниця ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного менш суворий запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Основні доводи апеляційної скарги :

сама лише тяжкість вчиненого інкримінованого правопорушення не може бути єдиною підставою для застосування найбільш суворого запобіжного заходу;

у кримінальному провадженні відсутні ризики, зазначені стороною обвинувачення;

підозрюваний визнає вину, щиро кається, активно сприяє слідству, не перебуває на спеціальних обліках, проживає разом з матір`ю та двома братами, походить із багатодітної сім`ї.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні захисниця ОСОБА_7 та підозрюваний ОСОБА_8 підтримали доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, та просили її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 заперечував щодо задоволення апеляційної скарги сторони захисту, вказав, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, заявлені ризики доведені.

Мотиви і висновки апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників, перевіривши матеріали судового провадження та апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Положеннями ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування чи/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу.

Статтею 194 КПК України передбачено, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку колегії суддів, при обранні ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ці вимоги закону слідчим суддею були дотримані.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що під час перевірки вмотивованості поданого слідчим клопотання, слідчим суддею встановлено, що у кримінальному провадженні №0000877 від 11.09.2025 ОСОБА_8 повідомлено про підозру за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України. Причетність ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення достатньою мірою, для даної стадії кримінального провадження, доводиться доказами, які долучені слідчим до матеріалів клопотання, та доведена прокурором при розгляді даного клопотання.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на спростування доводів сторони захисту, колегія суддів вважає, що слідчий суддя також дійшов до правильного висновку про наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

Так, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що обвинувачений однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити в майбутньому.

Отже, ризики слід вважати наявними за умови встановлення їх імовірності. Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. При встановленні ризиків апеляційний суд застосовує стандарт достатності підстав вважати, що підозрюваний може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про те, що усвідомивши невідворотність покарання у вигляді позбавлення волі на можливий тривалий строк такого позбавлення, ОСОБА_8 , при застосуванні менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, може переховуватись від слідчого, прокурора та суду, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватим у вчиненні злочину, безумовно не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

Також обґрунтованим є і ризик можливого впливу на свідків у даному провадженні, який обумовлений тим, що відповідно до норм кримінального процесуального законодавства України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише тими свідченнями, які він сприйняв безпосередньо під час судового засідання або які отримані у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею, та не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому та/або прокурору, а також і посилатися на такі показання, а тому ризик впливу на свідків існує не лише на стадії досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та їх дослідження.

Особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку підозрюваного, обвинуваченого, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід ураховувати, що якась ймовірність того, що підозрюваний, обвинувачений зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

Наразі досудове розслідування перебуває на початковому етапі, проводяться першочергові слідчі дії для встановлення всіх обставин кримінального провадження, що також вказує на існування зазначених ризиків.

Під час апеляційного розгляду захисниця підозрюваного не навела достатніх підстав та не обґрунтувала доцільність застосування підозрюваному більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні та не довела, що обрання підозрюваному запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, буде достатнім для забезпечення неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_8 .

Окрім того, колегія суддів звертає увагу і на те, що вимоги апеляційної скарги захисниці, яка заперечує доведеність передбачених ст.177 КПК України ризиків та одночасно просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, є суперечливими, оскільки за змістом ст.194 КПК України будь-який запобіжний захід може бути застосований лише за наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із наведених ризиків.

Посилання сторони захисту на те, що підозрюваний ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, раніше не судимий, визнає вину, щиро кається, активно сприяє слідству, не перебуває на спеціальних обліках, проживає разом з матір`ю та двома братами, походить із багатодітної сім`ї, самі по собі не спростовують висновків слідчого судді щодо необхідності застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та не зменшують існування ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, зазначених у оскаржуваній ухвалі. Крім того, вказані обставини не стали перешкодою для настання події, у якій підозрюється ОСОБА_8 .

Зрештою, наведені захисницею в апеляційній скарзі доводи не переважують вимог суспільного інтересу, який полягає у встановленні істини у кримінальному провадженні, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки підозрюваного і виконання процесуальних рішень у кримінальному провадженні.

Тому, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів уважає, що слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність обставин, які виправдовують тримання підозрюваного ОСОБА_8 під вартою. При цьому слідчий суддя на законних підставах не визначав альтернативний запобіжний захід у виді застави, так як відповідно до п.2 ч.4 ст.183 КПК України суд має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, що спричинив загибель людей.

Жодних медичних документів про неможливість утримання підозрюваного в умовах слідчого ізолятора, апеляційному суду не надано.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів законність та обґрунтованість постановленого у справі слідчим суддею рішення, не вбачається.

З огляду на викладене, оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому, вказане судове рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисниці - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407 та 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисниці ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 12 вересня 2025 року - залишити без змін.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4