Номер провадження: 11-кп/813/2617/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Пересипського районного суду м. Одеси від 19 вересня 2025 року про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000065, внесеному до ЄРДР 25 січня 2017 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 14, ч. 1 ст. 346, ч. 2 ст. 15 ,ч. 3 ст. 346, ч. 1 ст. 161 КК України,-

установив:

Зміст оскарженого судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою було повернуто прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000065, внесеному до ЄРДР 25 січня 2017 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 14, ч. 1 ст. 346, ч. 2 ст. 15 ,ч. 3 ст. 346, ч. 1 ст. 161 КК України.

Підставою для повернення обвинувального акту суд першої інстанції зазначив те, що у порушення вимог п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення, воно є неконкретним та незрозумілим, що є перешкодою для судового розгляду кримінального провадження по суті. Тобто, при кваліфікації діянь обвинуваченого за статтею 14 КК України прокурором не зазначено за якою частиною кваліфікується вищевказана стаття.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор зазначив, що оскаржувана ухвала є незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог КПК України, які перешкоджали суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні відповідає вимогам ст. 291 КПК України, зокрема, надана правова кваліфікація інкримінованим кримінальним правопорушенням, тобто, чітко та конкретно сформульовано обвинувачення ОСОБА_8 . Звертає увагу, що не зазначення частини статті, яка зазначена словесно у розшифруванні обвинувачення, не може бути підставою для повернення обвинувального акта.

На підставі викладеного просить ухвалу скасувати та призначити новий розгляд обвинувального акту у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Позиція учасників судового розгляду в судовому засіданні.

Прокурор у судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав з указаних у ній мотивів, просив її задовольнити та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Обвинувачений та захисник заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ст. 2 КПК України до кожного учасника кримінального провадження повинна бути застосована належна правова процедура.

За змістом п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до припису п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Перевіривши зміст обвинувального акту, колегія суддів дійшла висновку, що він вимогам ст. 291 КПК України відповідає.

Так, відповідно до положень ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 291 КПК України до обвинувального акту додається: реєстр матеріалів досудового розслідування; цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акту, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу); розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного; довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.

Отже у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам статей 291, 292 КПК України: зокрема, якщо ці документи містять положення, що суперечать одне одному; у документах наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; вони не підписані слідчим (крім випадків, коли прокурор склав їх самостійно), чи не затвердженні прокурором; до них не долучено передбачені законом додатки.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчим при складанні, а прокурором при перевірці та затвердженні обвинувального акту були дотримані вищевказані вимоги кримінального процесуального закону, а сам обвинувальний акт цілком відповідає вимогам, встановленим ст. 291 КПК України.

Так, обвинувальний акт, у відповідності до ч. 3 ст. 291 КПК України, підписаний слідчим та прокурором, який його затверджував (а.с.3,16 т.1).

У свою чергу, до обвинувального акту, як це передбачено ч. 4 ст. 291 КПК України, доданий реєстр матеріалів досудового розслідування (а.с. 17-38 т.1), розписки обвинуваченого та захисник про отримання копії обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування (а.с. 39-40 т.1).

Як вбачається з обвинувального акта щодо ОСОБА_8 при його складанні, дотримані вимоги ст. 291 КПК України, оскільки у ньому зазначені всі обов`язкові відомості, передбачені ч. 2 ст. 291 КПК України, тобто цей процесуальний документ за своєю формою та змістом повністю відповідає вимогам закону, з достатньою повнотою відобразив фактичні обставини кримінального правопорушення, які вважав встановленими, його правову кваліфікацію з посиланням на положення КК України, та виконав інші вимоги, передбачені законом.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

При цьому, під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Апеляційний суд зазначає, що у формулі кримінально-правової кваліфікації вказуються, окрім інкримінованої особі статті Особливої частини кримінального закону, статті Загальної частини кримінального закону лише у випадках зазначення стадії вчинення кримінального правопорушення (готування або замах) або ж для вказівки на роль особи, крім ролі виконавця (організатор, підбурювач або пособник). Вказівка на інші статті Загальної частини кримінального закону у формулі кримінально-правової кваліфікації є зайвою.

У цьому провадженні ОСОБА_8 обвинувачується в тому числі у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 14, ч. 1 ст. 346 КК України, за кваліфікуючими ознаками готування до викрадення народно депутата України у зв`язку з його громадською діяльністю.

Апеляційний суд погоджується, з твердженням суду першої інстанції, що стаття 14 КК України структурно складається з двох частин, а прокурором в обвинувальному акті не зазначено за якою частиною кваліфікується вищевказана стаття.

Разом з тим, частина 1 статті 14 КК України визначає поняття готування до кримінального правопорушення, як стадію вчинення кримінального правопорушення. У ній перелічено, які саме дії вважаються готуванням, зокрема: підшукування або пристосування засобів чи знарядь; підшукування співучасників; змова на вчинення правопорушення; усунення перешкод; інше умисне створення умов для вчинення кримінального правопорушення.

Водночас, частина 2 статті 14 КК України встановлює, що готування до кримінального проступку або злочину, за який статтею Особливої частини цього Кодексу передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до двох років або інше, більш м`яке покарання, не тягне за собою кримінальної відповідальності. Тобто, встановлює правило про кримінальну відповідальність (а точніше її відсутність).

Європейський суд з прав людини зазначив, що: "Обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту» ( справа "Маттоціа проти Італії").

Відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Положення ч. 1 ст. 337 КПК України мають на меті забезпечити особі можливість знати точний обсяг висунутого обвинувачення, від якого вона повинна захищатися (включаючи як фактичні обставини, які прокурор вважає встановленими та які будуть предметом доказування в суді, так і відповідну правову кваліфікацію).

Апеляційний суд аналізуючи зміст обвинувального акт у кримінальному провадженні № 0000065, внесеному до ЄРДР 25 січня 2017 року, констатує, що ОСОБА_8 був належним чином і детально поінформований про причину та суть пред`явленого йому обвинувачення.

По-перше, в обвинувальному провадженні чітко зазначено, що йому інкримінується готування до викрадення народного депутата України у зв`язку з його громадською діяльністю, із посиланням на статтю 14 та частину 1 статті 346 КК України. Таким чином, обвинуваченому було відомо як правову кваліфікацію, так і об`єкт посягання та спрямованість дій, які йому ставляться у вину.

По-друге, хоча прокурором формально не було зазначено, за якою саме частиною статті 14 КК України здійснюється кваліфікація, проте вказане не вплинуло на розуміння обвинуваченим суті обвинувачення, оскільки з тексту диспозиції та фактичних обставин випливає, що йдеться саме про готування до злочину як стадію його вчинення, визначену частиною 1 статті 14 КК України.

Отже, навіть за відсутності формального уточнення частини статті 14 КК України, обсяг і зміст обвинувачення були сформульовані достатньо чітко, а тому ОСОБА_8 був детально та однозначно поінформований про причину обвинувачення, що відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства та стандартам права на захист.

На переконання апеляційного суду, наведені в обвинувальному акті фактичні дані, які нібито мали місце, в своїй сукупності дають уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що у свою чергу дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення рішення по суті перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, кваліфікації дій особи, зобов`язувати змінювати цей обсяг та/або статтю Закону України про кримінальну відповідальність, а також повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого.

На підставі встановлених прокурором фактичних обставин кримінального правопорушення, з урахуванням п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України зміст формулювання обвинувачення як складової частини обвинувального акта, яке лише буде підлягати доведенню під час судового розгляду, та в аспекті ст. 338 КПК України, не завжди може бути остаточним на момент його надходження до суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора є слушними, а ухвалу суду першої інстанції не можна визнати законною та обґрунтованою.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Частиною 1 статті 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції застосовує на підставі ч. 6 ст. 9 КПК України загальні засади кримінального провадження, а саме: вимоги п. 2 ч. 1 ст. 7 КПК України щодо забезпечення принципу законності кримінального провадження, оскільки допущені судом істотні порушення кримінального процесуального закону, передбачені ст. 291 КПК України, не входять в перелік підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, передбачених ст. 415 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і підлягає скасуванню з направленням обвинувального акту до суду першої інстанції для здійснення судового провадження.

Керуючись ст.ст. 24, 28, 291, 315, 370, 397, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,-

ухвалив:

Апеляційну скаргупрокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Пересипського районного суду м. Одеси від 19 вересня 2025 року про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000065, внесеному до ЄРДР 25 січня 2017 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 14, ч. 1 ст. 346, ч. 2 ст. 15 ,ч. 3 ст. 346, ч. 1 ст. 161 КК України,- скасувати.

Призначити новий розгляд обвинувального акта у кримінальному провадженні №0000065, внесеному до ЄРДР 25 січня 2017 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 14, ч. 1 ст. 346, ч. 2 ст. 15 ,ч. 3 ст. 346, ч. 1 ст. 161 КК України, у суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження в іншому складі суду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3