Провадження № 11-сс/4808/315/25
Категорія ст.303 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

скаржника ОСОБА_8 ,

представника скаржника адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_9 , який діє в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 серпня 2025 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 серпня 2025 року відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_9 на бездіяльність уповноваженої особи Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, адвокат ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу. Просив скасувати ухвалу слідчого судді та прийняти нову ухвалу, якою зобов`язати уповноважену особу СВ Івано-Франківського РУП ГУНП внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР за заявою ОСОБА_8 від 23.05.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 161 КК України.

Вважає, що слідчий суддя неправильно застосував норми права, вийшов за межі компетенції та фактично відмовив у внесенні відомостей до ЄРДР, що суперечить ст. 214 КПК України.

В обґрунтування апеляційних вимог адвокат посилається на те, що 23.05.2025 року бабуся малолітнього ОСОБА_10 (2018 р.н.) ОСОБА_11 , проти волі дитини, намагалась забрати його з ліцею №11 м. Івано-Франківська для примусового відвідування релігійних зібрань «Свідків Єгови». Такі дії є систематичними та спричинили негативні психоемоційні наслідки у дитини, що підтверджується діагностикою психоемоційного стану, а також застереженнями матері. У зв`язку з чим, матір дитини ОСОБА_8 звернулася до поліції із заявою про вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 161 КК України.

Згідно відповіді органу досудового розслідування від 07.08.2025 року, відомості до ЄРДР не внесено, що свідчить про бездіяльність останнього. Натомість слідчий суддя фактично дав оцінку наявності/відсутності складу злочину, чим вийшов за межі повноважень.

Під час апеляційного розгляду:

- ОСОБА_8 та її представник адвокат ОСОБА_9 підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити;

- прокурор заперечив з приводу апеляційної скарги, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи представника, перевіривши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін з наступних підстав.

Згідно ст. 370 КПК України ухвала слідчого судді за результатами перевірки законності і обґрунтованості рішень, дій чи бездіяльності слідчого має бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Слідчий суддя в повній мірі дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

З матеріалів судового провадження вбачається, що 25 травня 2025 року ОСОБА_8 звернулася до начальника відділу ювенальної превенції УПД ГУНП в Івано-Франківській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Зокрема, у заяві ОСОБА_8 зазначала про те, що 23.05.2025 приблизно з 11:00 до 12:10 на території ліцею №11, де вчиться її син, ОСОБА_12 , учень 1-Б класу, перебували ОСОБА_13 та ОСОБА_11 (дідусь та бабуся її сина) ОСОБА_11 підійшла до ОСОБА_14 , дала йому « ОСОБА_15 », почала погано говорити йому про неї і пообіцяла, що дасть грошей, якщо він піде з нею. Також питала, чи хоче дитина побачити свого тата, і що останній чекає його в машині з дідусем. Як вона вже потім дізналася під час розмови з сином, він відмовився йти з ними. Згодом, коли вона прийшла за сином до школи, ОСОБА_11 йшла за ними по вулиці, дуже сварилася, принижувала її, звинувачувала. Заявниця вважає, що якби прийшла пізніше в школу, то її дитину могли викрасти. Пізніше, під час телефонної розмови з ОСОБА_11 , з уст останньої прозвучали погрози, що вона забере у неї сина і сховає так, що вона ніколи його не побачить. Запис цієї розмови додала до заяви. При цьому, заявниця вказала, що це все має під собою релігійне підґрунтя. Ці люди фанатичні сектанти і вимагають щоб вона з дитиною ходили з ними до секти і жили по їх догмам. Вважала, що дії цих людей були спрямовані на викрадення дитини, а тому просила прийняти її заяву і дати правову оцінку діям згідно зі ст. 146 КК України, внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати досудове розслідування.

Проте, відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_8 не внесено та досудове розслідування не розпочато. Зокрема, згідно з листом Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області за № від 07.08.2025 адвоката ОСОБА_16 повідомлено про те, що заяву ОСОБА_8 , яка зареєстрована в інформаційно-комунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» Івано-Франківського РУП за №26457 від 18.06.2025 не вносились, а розглянуто згідно Закону України «Про звернення громадян».

Адвокат ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_8 , в порядку ст. 303 КПК України, оскаржив бездіяльність щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та просив зобов`язати СВ Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР за повідомленням ОСОБА_8 від 25.05.2025 року, правова кваліфікація якого ч.1 ст.161 КК України та розпочати досудове розслідування.

Слідчий суддя відмовив у задоволенні скарги адвоката, мотивуючи тим, що в заяві про кримінальне правопорушення, як і в скарзі слідчому судді, заявником не наведено вагомих обставин, які можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, а тому зміст заяви не відповідає вимогам ч. 5 ст. 214 КПК України. Зі змісту заяви про злочин вбачається, що між ОСОБА_8 та ОСОБА_11 (бабусею хлопчика) є невирішені питання, спір щодо участі у вихованні онука, оскільки бабуся та дідусь мають право на спілкування з онуком. Вказаний спір слід вирішувати між собою добровільно, в органах опіки та піклування або в суді в порядку цивільного судочинства.

За змістом ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

Відповідно до ч. 4 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

За вимогами ч. 5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема, про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Разом з тим, ч. 1 ст. 214 КПК України не передбачено обов`язку слідчого, дізнавача чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого діючим КК України.

Згідно ч. 1 ст. 11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Детальний аналіз положень КПК України дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають тільки ті повідомлення про кримінальне правопорушення, які містять дані про обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення та дають можливість здійснити попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення.

Колегія суддів вважає, що повідомлення про злочин повинно мати посилання на реальні події, не містити характер припущення та не порушувати право інших осіб на захист своїх інтересів від безпідставного звинувачення у вчиненні злочину до якого вони явно не причетні. При цьому, особа яка стверджує про вчинення правопорушення повинна бути в установленому законом порядку повідомлена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про злочин.

Колегія суддів звертає увагу на те, що судовий розгляд здійснюється у відповідності до принципу змагальності сторін, відповідно до якого кожна із сторін самостійно доводить правильність її правової позиції та надає суду відповідні докази на підтвердження своїх доводів.

Колегія суддів вважає, що кримінальне процесуальне законодавство не містить правових норм, які зобов`язують заявника довести наявність обставин, на які він посилається та які свідчать про вчинення правопорушення. Слідчий суддя повинен тільки встановити, що заява про правопорушення містить достатні дані для внесення відповідних відомостей до ЄРДР та дозволяє встановити попередню правову кваліфікацію вчиненого правопорушення.

Відповідно до висновку, зробленого у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Під час апеляційного розгляду представник заявниці адвокат ОСОБА_9 вважав, що зазначені у заяві про вчинення правопорушення обставини події дозволяли органу досудового розслідування прийти до переконання про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.161 КК України.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у своїй заяві про вчинення кримінального правопорушення до начальника відділу ювенальної превенції УПД ГУНП в Івано-Франківській області заявниця ОСОБА_8 просила внести відповідні відомості до ЄРДР за ст. 146 КК України та розпочати досудове розслідування.

Так, ст. 146 КК України передбачено відповідальність за незаконне позбавлення волі або викрадення людини, сутність якого полягає в протиправному утримуванні особи та у створенні штучних перешкод, які не дозволяють потерпілій особі вільно пересуватися у просторі та вибирати місце свого перебування.

Разом з тим, ч.1 ст.161 КК України передбачено кримінальну відповідальність за порушення рівноправності громадян залежно від їх расової, національної, регіональної належності, релігійних переконань, інвалідності та за іншими ознаками.

Детальний аналіз змісту заяви ОСОБА_8 свідчить про відсутність даних, які дозволяли виявити наявність ознак кримінального правопорушення та прийти до висновку про необхідність внесення відомостей до ЄРДР за вказаною нею правовою кваліфікацією.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя повно, всебічно і об`єктивно дослідив необхідні матеріали провадження та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_9 на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 , який діє в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 серпня 2025 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5