Справа № 713/3070/24
Провадження №1-кс/713/3/26
УХВАЛА

іменем України

19.01.2026 м. Вижниця

Вижницький районний суд в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_5

- його батька ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_4 про відвід слідчого судді Вижницького районного суду ОСОБА_7 від участі в розгляді скарги у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР 22.05.2024 за №0000104 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді Вижницького районного суду ОСОБА_7 перебуває скарга ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР 22.05.2024 за №0000104 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Під час розгляду скарги ОСОБА_4 заявила відвід слідчому судді ОСОБА_7 , посилаючись на те, що під час розгляду кримінального провадження №0000273 слідчий суддя відмовив їй у наданні захисника.

Розгляд заяви був призначений на 16.12.2025 та 23.12.2025, але за клопотанням заявника ОСОБА_4 відклався. В подальшому 30.12.2025 та 08.01.2026 розгляд заяви про відвід не відбувся у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю головуючого, та розгляд клопотання був призначений на 19.01.2026.

За вказаний період часу ОСОБА_4 доповнила заяву про відвід новими доказами, які, на її думку, підтверджують її позицію щодо упередженості судді ОСОБА_7 .

В судому засіданні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтримали клопотання, просили його задовольнити. Додатково ОСОБА_4 вказувала, що вона, також, заявляла відвід і прокурору ОСОБА_3 , і судді ОСОБА_8 , але їй було відмовлено. Вона, також, подавала скарги до Чернівецького апеляційного суду, але їй, також, було відмовлено. Судді не розглядають її скарги та заяви так, як, на вона хотіла б, щоб ці скарги та заяви розглядались. Посилалась на дії незаконні дії прокурора під час розгляду її скарг, які, на її думку, мають бути іншими.

На роз`яснення суду щодо меж розгляду заяви про відвід та необхідність повернення саме до розгляду підстав відводу судді ОСОБА_7 , зазначила, що таким чином здійснюється тиск на неї, і вона, також, звернеться до відповідних органів або залучить інших осіб до участі у справі

Крім того, вказувала, що поданням своїх скарг вона не може добитись бажаного їй результату, оскільки ухвали суду оскарженню не підлягають або апеляційний суд відмовляє їй у задоволенні апеляційний скарг. Тому вона подала скаргу до Вищої ради правосуддя.

Виходячи з викладеного, просила відвести слідчого суддю ОСОБА_7 від розгляду її скарги.

Прокурор в судому засіданні просила відмовити у задоволенні клопотання, посилаючись на те, що обставини, на які посилається ОСОБА_4 не передбачені законом.

Розглянувши заяву про відвід судді ОСОБА_7 , суд, при постановленні ухвали, виходить з наступного.

В судому засіданні безпосередньо досліджені представлені ОСОБА_4 докази: її заяви про відвід суді ОСОБА_7 та судді ОСОБА_8 від розгляду скарг ОСОБА_4 у кримінальних провадженнях за її участю, заяви до поліції, відеозаписи судових засідань.

Оцінивши всі представлені суду докази, з врахуванням пояснень, наданих в судому засіданні самою ОСОБА_4 та підтриманих ОСОБА_6 , суд у даній справі прийшов до висновку, що ОСОБА_4 заявляє відводи учасникам судових проваджень суддям та прокурору - у зв`язку з тим, що вона не погоджується з результатами процесуальних рішень, прийнятих цими учасниками під час розгляду її скарг не на її користь, або не погоджується з поведінкою цих учасників.

Так, право на захист гарантується Конституцією України та механізми його реалізації передбачені КПК.

При цьому гарантію права на захист слід розуміти так, що особа може себе захищати сама або захист може здійснюватись за допомогою залученого захисника.

Залучення захисника реалізовується як особою самостійно, так і у випадках, передбачених законом, може здійснюватись судом (слідчим суддею), якщо справа розглядається в суді.

Разом з тим, за практикою ЄСПЛ - право на захист НЕ є абсолютним.

І , випадки, коли участь захисника в судому засіданні є обов`язковою, саме ті випадки, коли суд зобов`язаний залучити захисника до участі у справі визначені в Законі, і наявність таких підстав з`ясовується безпосередньо судом у кожному конкретному випадку окремо.

Наявність чи відсутність підстав для залучення захисника, а так само дії щодо законності залучення (чи незалучення) захисника - можуть бути предметом перегляду рішення суду у кожній конкретній справі окремо, та їх законність не може бути перевірена під час розгляду заяви про відвід судді, та не може бути підставою для відводу судді, оскільки не можуть свідчити про упередженість судді. Аналогічно, як і будь-яке рішення суду, де приймає участь певна особа, і якщо воно ухвалено не на користь цієї особи, в жодному разі не може свідчити про упередженість судді щодо цією особи як під час розгляду справи, в якій вже рішення ухвалене, так і під час розгляду іншої справи за участі цієї особи.

Суд звертає увагу, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

Беззаперечно, інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

Водночас, такий інститут не є інструментом перегляду судового рішення чи додаткового роз`яснення мотивів його ухвалення.

Незгода з судовим рішенням має втілюватися у його апеляційному оскарженні або, якщо рішення окремому оскарженню не підлягає, - у включенні заперечень проти таких рішень до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1ст. 392 КПК.

Статтями 75 та 76 КПК України, визначений безальтернативний перелік обставин, що виключають участь судді в кримінальному провадженні.

Виходячи із обґрунтування підстав відводу, судом встановлено, що заявник посилається на підстави визначені в п.4 ч.1 ст.75 КПК України, а саме наявність інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді.

Аналіз правової підстави для відводу, зазначеної в п.4 ч.1 ст.75 КПК України показує, що під іншими обставинами слід розуміти наявність між суддею та іншими учасниками провадження не близьких родинних чи сімейних стосунків, а далеких, двоюрідних чи троюрідних ступенів споріднення чи духовної спорідненості ( куми, хрещеники) та їх заінтересованості в результатах провадження.

Під іншими обставинами також слід розуміти перебування судді в дружніх або приязних стосунках з кимось із учасників провадження, чи в матеріальній, службовій чи іншій залежності від когось з них, чи якщо суддя публічно, усно або письмово наперед висловив свою думку щодо винуватості обвинуваченого чи з інших питань ще не закінченого провадження.

Розглянувши і детально проаналізувавши підставу для відводу судді ОСОБА_7 , яка вказана ОСОБА_4 , суд знаходить, що зазначена ОСОБА_4 підстава «щодо порушення права на захист» - відноситься до сфери прийняття судом процесуальних рішень в ході кримінального провадження

Наявність безсторонності, відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як зазначає Європейський суд з прав людини в рішенні від 9.11.2006 року по справі "Білуха проти України", повинна визначатися як за суб`єктивним критерієм коли особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного, так і за об`єктивним критерієм, який обґрунтовується фактами, які б могли свідчити про безсторонність судді.

На думку суду, позиція заявника щодо упередженості судді ОСОБА_7 внаслідок прийняття процесуальних рішень, вчинення або не вчинення процесуальних дій, які виключають участь судді в кримінальному провадженні, є такою, що не ґрунтується на вимогах закону, а представлені докази не спростовують презумпцію безсторонності суду.

Даючи негативну оцінку діям судді та заявляючи про істотне порушення цими діями, норм КПК України, заявник, як сторона захисту тим самим висловлюють свою суб`єктивну думку про них, і не в повній мірі використовують своє право на оскарження цих дій, оскільки згідно положень ст.24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, в порядку передбаченому цим Кодексом.

Виходячи з цього очевидним є те, що прийняті судом (суддею) остаточні чи будь-які інші процесуальні рішення по кримінальному провадженню, визначені в ч.1 ст.392 КПК України, які не узгоджуються із позицією учасників провадження, можуть бути цими учасниками оскаржені в установленому законом порядку до апеляційного суду шляхом подачі відповідної апеляційної скарги, а також шляхом подачі заперечень на ухвали суду зазначені в ч.2 ст.392 КПК України, де визначено також і порядок подачі таких заперечень.

На думку суду, непогодження учасника провадження із процесуальним рішенням судді, суддів, суду чи прокурора та виникнення внаслідок цього, у цього учасника уяви і підозри до дій судді, являється тільки уявною та необґрунтованою підозрою до цих дій, що не можливо вважати законними підставами для вмотивованого відводу судді.

У зв`язку з чим у задоволенні заяви слід відмовити.

При цьому, як зазначено вище, таке рішення суд приймає із врахуванням всіх наданих суду доказів та у сукупності з поясненнями самої ОСОБА_4 .

Керуючись ст.ст.75, 76, 78, 80- 82 КПК України, суд,-

Постановив

У задоволенні заяви ОСОБА_4 про відвід слідчого судді Вижницького районного суду ОСОБА_7 від участі в розгляді кримінального провадження, внесеного в ЄРДР 22.05.2024 за №0000104 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 23.01.2026 о 13:30 год.

Суддя ОСОБА_9