Провадження № 1-кп/344/604/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та зареєстрованої в АДРЕСА_1 , проживаючої по АДРЕСА_2 , українки, громадянки України, неодруженої, з середньою освітою, офіційно непрацюючої, має на утриманні матір пенсіонерку, депутатом та особою з інвалідністю не є, раніше судима:

вироком ІНФОРМАЦІЯ_2 від 23.03.2011 року за ч. 2 ст. 121 КК України, яким призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років,

вироком ІНФОРМАЦІЯ_2 від 13.04.2017 року за ч. 2 ст. 186 КК України, яким призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки,

вироком ІНФОРМАЦІЯ_3 від 20.09.2017 року за ч. 1 ст. 186 КК України, яким призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік та на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири роки),

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_7 вчинила умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Кримінальне правопорушення вчинені за наступних обставин.

06 вересня 2024 року в обідню пору доби ОСОБА_7 спільно із ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 перебували в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , де розпивали алкогольні напої.

Цього ж дня близько 12 год. 20 хв. під час розпивання алкогольних напоїв між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин у кімнаті вище вказаної квартири виник словесний конфлікт. Під час словесного конфлікту ОСОБА_9 направився із приміщення кімнати в коридор. У цей час у ОСОБА_7 виник протиправний умисел на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 .

Надалі, ОСОБА_7 , реалізуючи свій протиправний умисел, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, правою рукою зі столу взяла ніж та направилася в коридор квартири вслід за ОСОБА_9 .

У подальшому ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні коридору квартири АДРЕСА_3 , під час словесного конфлікту із ОСОБА_9 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, реалізуючи свій злочинний умисел на заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_9 , передбачаючи настання суспільного-небезпечних наслідків і свідомо бажаючи їх настання, умисно нанесла йому один цілеспрямований удар ножем у ділянку грудної клітки зліва.

У результаті протиправних дій ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_9 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді проникаючої рани грудної клітки зліва з ушкодженням лівої легені крововиливом в ліву плевральну порожнину, яке згідно з висновком судово-медичної експертизи відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент спричинення.

Обвинувачена ОСОБА_7 свою вину визнала повністю. Пояснила суду, що 06 вересня 2024 року вона зустрілася з потерпілим та його дружиною по АДРЕСА_4 . У квартирі розпивали алкогольні напої. Між ними виник словесний конфлікт, він сказав, що вона вийшла. Тоді вона йому відповіла, що не до нього прийшла. У той час вона нарізала на стіл та вийшла за ним в коридор. Тоді вона якось нанесла йому удар. Після чого побігла за ним, почала просити, щоб викликали медичну допомогу. Леся попросила його зупинити, між ними почалася штовханина і вона якось вдарила його ножем. Квартира в якій вони перебували знаходилася по вул. Мазепи, номеру квартири не пам`ятає. У квартирі перебували вона, потерпілий з співмешканкою ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та брат потерпілого, який прийшов пізніше. Сам конфлікт розпочав потерпілий, він почав її проганяти, оскільки вона заступилася за ОСОБА_15 . У коридорі квартири була тільки вона та потерпілий. ОСОБА_16 нанесла в коридорі. Вона стала перед дверима. Вони штовхалися, як раптом потерпілий схопився за бік. Ніж не був великий. Нанесла тільки один удар, вона не очікувала, що може нанести такий сильний удар. Потім намагалася затулити рану рушником, який ОСОБА_17 дала. Вона попросила, щоб викликали швидку допомогу. Їй не була байдужа ця ситуація. У коридорі були вони вдвох, можливо вони з кімнати бачили, але їй про це невідомо. Надалі досить швидко приїхала швидка, після неї поліція. Ніж вона кинула в коридорі (впустила з рук), не викидала його. Додала, що вона намагалася зупинити кров. Також, до ОСОБА_18 підходив її співмешканець, хотів відшкодувати шкоду, однак, вона відмовилась. Потерпілий був у лікарні. Зазначила, що коли вона сказала, що не буде виходити, він вирішив сам піти, тоді ОСОБА_17 попросила, щоб його вона його зупинила. Ножем, який вилучений на лавці біля будинку, вона наносила удар, яким чином, він виявився на вулиці, їй невідомо. Вона не покидала місце події, була присутня до приїзду швидкої допомоги. Запевняє, що більше так не вчинятиме. З потерпілим не мала змоги спілкуватися, після події, оскільки перебуває під вартою. Додала, що вона стояла на дверях, щоб потерпілий повернувся до кімнати та не вийшов з квартири. Ніж тримала в правій руці. Потерпілий вищий за неї, приблизно на голову. Не розуміла, що може завдати удар. Вони шарпалися близько трьох-чотирьох хвилин, тоді потерпілий схопився за лівий бік під грудною клітиною. Негативно ставиться до вчиненого. Щиро шкодує про те, що сталося. У майбутньому більше так не вчинятиме.

Окрім того, що обвинувачена вину визнала повністю, також, її вина підтверджується сукупністю зібраних в кримінальному провадженні та дослідженими в судовому засіданні доказів, які суд вважає належними та допустимими.

Так, допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 пояснив суду, що того дня вони відпочивали на квартирі, випивали. Була компанія, його брат, ОСОБА_17 покійна та ОСОБА_19 . При випивці він з ОСОБА_19 почали трохи сваритися, тоді він попросив її вийти з квартири. Пішов відкрити двері. Відкриваючи двері та розвертаючись, через секунду йому було нанесено удар в грудну клітку ножем. Тоді він вибіг в коридор та закривши двері, зрозумів, що в нього тече дуже багато крові, після цього забіг у кімнату та впав на диван. ОСОБА_19 підбігла та закрила рану футболкою. Тоді попросив, щоб викликали швидку. Вони її викликали, що було дальше він погано пам`ятає. Зазначив, що подія відбулася до обіду десь 5-6 вересня минулого року в АДРЕСА_5 . Зазначив, що ОСОБА_19 нанесла один удар в область грудної клітки. Все сталося дуже швидко, до хвилини часу. Від конфлікту та до того, як він відкривав двері пройшло близько п`яти секунд. Ножа, яким йому наносили удар, він раніше не бачив. Збитки ОСОБА_19 не відшкодовувала. Претензій він до неї не має. Просить, її суворо не карати. Додав, що вони перебували в квартирі ОСОБА_10 . Не пам`ятає з чого почався конфлікт, можливо на тематику жаргонів. Конфлікт був тільки з ОСОБА_19 . Він сидів на дивані, ОСОБА_19 на пуфику, ОСОБА_20 , ОСОБА_17 біля нього. Саме ОСОБА_19 сиділа навпроти. Сварки між ним та ОСОБА_13 не було. Почали відпочивати близько дев`ятої ранку, випили три-чотири пляшки. На столі були яблучка, мандарини. Закуску ніхто не готував та не нарізав. Зазначив, що хотів, щоб ОСОБА_19 пішла, оскільки, та була агресивна. Поведінка її була конфліктна. Він знаходився біля дверей, розвертався, тоді ОСОБА_19 несла удар, це був прямий рух рукою. Попередньо, перед ударом ножем вони не штовхалися. Він відкривав двері та казав: « ОСОБА_19 , йти геть!», вона нічого не відповіла. Біля дверей вони були тільки вдвох, він та ОСОБА_19 . Не пам`ятає хто викликав швидку. У квартирі ножа, яким нанесли йому удар не було. Він все добре пам`ятає. Додав, що окрім, нього, його брата, ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , заходив ще ОСОБА_21 ). Такого ножа, яким наносили йому удар в квартирі ОСОБА_18 він не пам`ятає. Зазначив, що ОСОБА_14 в квартирі, коли сталася ця подія, вже не було.

Свідок ОСОБА_22 пояснила суду, що того дня крізь сон почула голоси та її собака почала гавкати. Шум чула біля дверей, ніби хтось розмовляв, однак, це не були крики. Квартира номер 10 навпроти її квартири, вона ж проживає в квартирі номер 12. Також, у під`їзді ходили поліцейські та запитували її чи вона щось чула.

Свідок ОСОБА_23 пояснила суду, що того дня в неї був вихідний, чула сварку у під`їзді, після чого гупнули двері. Надалі приїхала швидка допомога та винесли людину. Квартира номер 10 знаходиться поруч з її квартирою. Дана подія мала місце в кінці серпня або початок вересня 2024 року. Люди йшли повз квартиру та були крики. Хто саме кричав їй не відомо. З сусідами вона не знайома, також, ні обвинуваченого, ні потерпілого вона не знає. Додала, що голос був чоловічий та жіночий, ідентифікувати вона їх не може.

Свідок ОСОБА_24 пояснила суду, що того дня йшла з « ІНФОРМАЦІЯ_4 » та до неї підійшов працівник поліції, запросив її бути понятою, на що вона погодилася. Вони піднялися в квартиру, на відеокамеру представилися, вказали місце проживання. Надалі зайшли в квартиру, на порозі квартири була кров (краплі), в кімнаті, де стояло ліжко, теж була кров. ОСОБА_25 було в крові, речі були в крові. Було дуже брудно, відчувався неприємний запах. На кухню вона не змогла зайти, оскільки було багато сміття, тому спостерігала ззаду. Співробітники поліції вилучили ніж, речі, які були в крові, а саме ковдру, рушники та мобільний телефон потерпілого. Брат потерпілого розповідав за яких обставин все відбулося. Потерпілого вона не бачила. Додала, що вилучених ножів було декілька, вилучили з кухні, а також, на вулиці було знайдено ніж невеликого розміру, який лежав на лавці, на ньому були сліди крові. Понятих було двоє. Ніж помістили в коробку, на якій вони розписалися. Вказала, що брат потерпілого, розказував, що в квартирі було троє, а саме: він, його брат та жінка. Жінку вона не бачила. Вони сиділи випивали.

Свідок ОСОБА_26 пояснив суду, що обвинувачену він не знає. Додав, що того дня, чув лише шум та чоловік кричав ОСОБА_17 , ОСОБА_17 . Через деякий час приїхала поліція та повідомила, що чоловіка підрізали. Ця подія була минулого року, місяць не пам`ятає, десь друга або третя година дня. Чоловік схвильована кричав ОСОБА_17 . Не виходив на коридор, оскільки там часто були крики. Того дня бачив ОСОБА_15 та чоловіка до інциденту. Поліція приїхала після криків в квартирі. Додав, що він був у ванній, тому і почув. Йому не відомо, що саме сталося того дня.

Свідок ОСОБА_12 пояснив суду, що вони сиділи в брата в гостях, відпочивали. Між братом та обвинуваченою почався словесний конфлікт, тоді брав вирішив її провести до дверей. Коли він повернув, в нього вже була рана в грудях. Вони викликали швидку, а лікарі вже поліцію. Подія сталася 06.09.2024 року по вул. Мазепи. У квартирі був він, його брат з дівчиною, ОСОБА_19 та ще один хлопець, якого він не знав. Конфлікт почався між братом та ОСОБА_19 через якийсь спір. Брат просив, щоб ОСОБА_19 вийшла, він бачив, як вони виходили. Брат йшов до дверей, був там близько 5-10 секунд, після чого повернувся з пораненням. Вони йшли разом, в якій послідовності виходили не пам`ятає. Ножа, яким був поранений брат, він в квартирі не бачив. Брат тримався за грудну клітку, дійшов до дивана та приліг. ОСОБА_19 підбігла за ним з сторони дверей та почала затуляти рану. Він викликав швидку, оскільки бачив, що брат втрачав свідомість, також, ОСОБА_19 з ОСОБА_13 кричали викликати швидку, все було одночасно. Додав, що сиділи вони близько двох годин та випивали, близько пляшки або півтори. У кімнаті ніхто нічого на стіл не нарізав. Що саме було на столі він не пам`ятає. Зазначив, що конфлікту з ОСОБА_13 не було, однак, почався спір між ОСОБА_19 та братом. Незнайомий чоловік також з ними випивав, з ким він прийшов і коли, йому невідомо, оскільки сам прийшов пізніше. Попередньо, в руках ОСОБА_19 він ножа не бачив. Коли саме вийшов з квартири незнайомий йому чоловік, він не пам`ятає, чи перед чи після конфлікту, швидше за все перед конфліктом. Коли брат йшов проводити ОСОБА_19 , невідомого чоловіка в кімнаті вже не було. Також, коли ОСОБА_19 виходила в неї в руках ножа не було. Також, ОСОБА_19 , коли прибігла за братом, кричала: «Міша пробач, я не хотіла!».

Від допиту свідка ОСОБА_10 у судовому засіданні прокурор відмовився,оскільки остання померла, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану.

Від допиту свідка ОСОБА_11 у судовому засіданні прокурор відмовився,оскільки остання померла, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану.

Окрім цього, відповідно до рапорту від 06.09.2024 року (т. 2 а.п. 99), 06.09.2024 року о 12 год. 29 хв. надійшло повідомлення зі служби 102 лікаря ОСОБА_27 , про те, що в АДРЕСА_4 , чоловікові нанесено тілесні ушкодження ножем. Виїздом СОГ на місце події встановлено, що 06.09.2024 року близько 12 год. 30 хв. в квартирі в АДРЕСА_4 , громадянка ОСОБА_28 , 1989 року народження, жителька м. Івано-Франківськ, перебуваючи в коридорі квартири, на грунті раптово виниклих неприязних відносин, нанесла один цілеспрямований удар ножем в ділянку грудної клітки зліва, господареві квартири ОСОБА_29 , 1989 року народження. У результаті чого, заподіяно останньому тілесні ушкодження у вигляді поранення грудної клітки зліва, гемопневмоторикс. З місця події вилучено два змиви речовини бурого кольору, сім предметів схожих на ножі. Громадянку ОСОБА_28 опитано, вирішується питання про затримання в порядку ст. 208 КПК України. Проводиться перевірка. Телеграму склав ОСОБА_30 .

Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) (т. 2 а.п. 100), ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , повідомив, що 06.09.2024 року близько 13 год. 00 хв. за адресою АДРЕСА_6 на фоні словесного конфлікту знайома на ім`я ОСОБА_31 нанесла йому один удар предметом схожим на ніж, чим спричинила тілесні в області грудної клітини.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 06 вересня 2024 року, фототаблиці та відеозапису до нього (т. 2 а.п.101-121), вбачається, що об`єктом огляду було приміщення квартири АДРЕСА_3 . Під час огляду виявлено та вилучено: змив речовини бурого кольору, який вилучений з поверхні підлоги у квартирі, а саме в квартирі біля вхідних дверей; змив речовини бурого кольору, із поверхні леноліуму кімнати спальні; сім предметів ззовні схожих на кухонні ножі, що вилучені в приміщенні кухні; одяг із дивану, а саме рушник з слідами речовини бурого кольору, штани світлого кольору із слідами речовини бурого кольору, ковдра із слідами речовини бурого кольору; два мобільні телефони марки «SamsungА055F/DS» та «Samsung»; один предмет схожий на розкладний ніж із лезом чорного кольору на якому надпис та руків`ям червоного кольору, що вилучений на лавці біля під`їзду АДРЕСА_7 .

Згідно з довідкою КНП « ІНФОРМАЦІЯ_6 » № 385 від 06 вересня 2024 року, вбачається, що ОСОБА_7 , встановлено діагноз алкогольне сп`яніння, розлад психічної поведінки, внаслідок вживання алкоголю, інтоксикаційний синдром (т. 2 а.п.123).

06.09.2024 року у Єдиному реєстрі досудових розслідувань було зареєстровано кримінальне провадження № 0002397 за наступних обставин: 06.09.2024 року 13 год. 20 хв. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_8 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин нанесла один цілеспрямований удар ножом в ділянку грудної клітини зліва ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в результаті чого заподіяла останньому тілесні ушкодження у вигляді ножового поранення лівої половини грудної клітки, гемопневмотороксу (т. 2 а.п. 124).

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 09 вересня 2024 року надано дозвіл на проведення обшуку житла за адресою: АДРЕСА_6 , з метою виявлення та вилучення змиву речовини бурого кольору із поверхні підлоги, лінолеуму; семи предметів зовні схожих на ножі; рушника зі слідами РБК; штанів світлого кольору зі слідами РБК; мобільного телефону марки «Samsung AO 55F/D5»; мобільного телефону марки «Samsung»; розкладного ножа із лезом чорного кольору та руків`ям червоного кольору, які було вилучено під час огляду місця події до постановлення ухвали слідчого судді про проведення обшуку (т. 2 а.п.125-126).

Згідно з довідкою КНП « ІНФОРМАЦІЯ_6 » № 2506 від 06 вересня 2024 року, ОСОБА_32 встановлено діагноз ножове поранення лівої половини грудної клітки. Гемопневмоторакс (т. 2 а.п.129).

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 27 вересня 2024 року надано слідчим слідчого відділу Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області тимчасовий доступ до карти виїзду швидкої медичної допомоги, що виїжджала 06.09.2024 року за адресою: АДРЕСА_7 і надавала медичну допомогу потерпілому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка зберігається в КНП « ІНФОРМАЦІЯ_7 », що за адресою: АДРЕСА_9 , з можливістю вилучення (здійснення їх виїмки) на час проведення судово-медичної експертизи (т. 2 а.п.130-131).

Відповідно до протоколу тимчасового доступу до речей та документів 17.10.2024 року та опису, 17.10.2024 року у період часу 11 год. 53 хв. до 12 год. 20 хв. у приміщенні кабінету КНП « ІНФОРМАЦІЯ_7 », що за адресою: АДРЕСА_10 , на підставі ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 27 вересня 2024 року, було здійснено вилучення інформації з карти виїзду карети швидкої медичної допомоги на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (т. 2 а.п.132-133).

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 26 вересня 2024 року надано слідчим слідчого відділу Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області тимчасовий доступ до документів що містять відомості про лікування потерпілого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які зберігаються в Комунальному некомерційному підприємстві « ІНФОРМАЦІЯ_6 », що за адресою: АДРЕСА_11 , а саме до медичної карти стаціонарного хворого на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , виписки з амбулаторного журналу травмпункту за 20.08.2024, КТ, рентгенограмам з їх описом, на його ім`я, з можливістю їхнього копіювання на електронний носій та можливістю вилучення (здійснення їх виїмки) на час проведення судово-медичної експертизи (т. 2 а.п.135-136).

Відповідно до протоколу тимчасового доступу до речей та документів 17.10.2024 року та опису, 17.10.2024 року у період часу 16 год. 35 хв. до 16 год. 40 хв. у приміщенні кабінету Архів, що за адресою: АДРЕСА_11 , на підставі ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 26 вересня 2024 року, було здійснено вилучення інформації з медичної карти стаціонарного хворого на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (т. 2 а.п.137-138).

Відповідно до копії картки виїзду швидкої допомоги № 211А від 06.09.2024 року, встановлено, що ОСОБА_32 встановили попередній діагноз, а саме: проникаюче ножове поранення грудної клітки в проекції верхівки серця. Алкогольне сп`яніння (т. 2 а.п.134).

Згідно з висновком експерта № 47 від 25.10.2024 року, встановлено, що у гр. ОСОБА_9 виявлено тілесні ушкодження: проникаюча рана грудної клітки зліва з ушкодженням лівої легені, крововиливом в ліву плевральну порожнину (2.5л рідкої крові та згортків), що викликало необхідність проведення операції «Бокова торакотомія зліва, зшивання рани легені, дренування» 06.09.24р., яка може відповідати терміну, вказаному в постанові і відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент спричинення. Так як, судово-медична експертиза гр. ОСОБА_9 проводилась після загоєної рани, в наданих медичних документах морфологічна характеристика рани не описана, судово-медико-криміналістичне дослідження одягу не проводилося, тому вирішити питання про те, яка була рана, від дії якого предмету вона утворилися, немає можливості. Враховуючи кількість та локалізацію тілесних ушкоджень, можна думати, що гр. ОСОБА_9 було нанесено не менше одного удару в ділянку грудної клітки зліва. Враховуючи розташування тілесного ушкодження на передній поверхні грудної клітки, можна думати, що гр. ОСОБА_9 міг бути повернутий до особи, що заподіювала йому тілесні ушкодження передньою поверхнею тіла. Судово-медичних даних, які б вказували на можливу боротьбу чи самооборону, не виявлено (т. 2 а.п. 139-141).

Відповідно до протоколу відбирання біологічних зразків від 06.09.2024 року, вбачається, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , добровільно надала біологічні зразки, а саме змиви з обох рук, зрізи нігтьових пластин з обох рук, які поміщено в паперовий конверт (т. 2 а.п. 145).

Згідно з протоколом відбирання біологічних зразків від 11.09.2024 року, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 добровільно надав біологічні зразки, а саме: зразки крові (т. 2 а.п. 146).

Відповідно до акта відбору крові від 11.09.2024 року, встановлено, що в ОСОБА_9 відібрано кров з вени, яку поміщено в пробірку (т. 2 а.п. 147).

Згідно з висновком експерта № 826 від 12.09.2024 року, встановлено, що кров потерпілого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВО (т. 2 а.п. 149).

Відповідно до висновку експерта № 908 від 09.10.2024 року та таблиці до нього, встановлено, що кров ОСОБА_9 , відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А ізосерологічної системи АВО. На майці (об.№1) та шортах (об.№2), вилучених у підозрюваної ОСОБА_7 , знайдена кров людини. При серологічному дослідженні виявлений антиген В ізосерологічною системою АВО. Отож, кров на вище вказаних речових доказах може походити від особи (осіб) групи В з ізогемаглютиніном анти-А або АВ ізосерологічної системи АВО, та може належати потерпілому ОСОБА_9 (т. 2 а.п. 150-151)

Згідно з висновком експерта №909 від 10.10.2024 року й таблиці до нього, встановлено, що кров ОСОБА_9 , відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А ізосерологічної системи ABO. На рушнику (об.№1) ковдрі (об.№№2-4), покривалі (об.№№,6), вилучених під час огляду місця події з кв. АДРЕСА_12 , знайдена кров людини. При серологічному дослідженні виявлені антиген В та ізогемаглютинін анти-А ізосерологічної системи ABO. Отож, кров на вище вказаних речових доказах може походити від особи (осіб) групи В з ізогемаглютиніном анти-А ізосерологічної системи АВО, і може належати потерпілому ОСОБА_9 (т. 2 а.п. 152-154)

Відповідно до висновку експерта № 911 від 09.10.2024 року та таблиці до нього, встановлено, що кров ОСОБА_9 , відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А ізосерологічної системи АВО. На марлевій серветці із змивом з підлоги з місця події (об.№l), знайдена кров людини. При серологічному дослідженні виявлені антигени В та ізогемаглютинін анти-А ізосерологічноїсистеми АВО. Отож, кров на вище вказаному речовому доказі може походити від особи (осіб) групи В з ізогемаглютиніном анти-В ізосерологічної системи АВО, і може належати потерпілому ОСОБА_9 (т. 2 а.п. 155-156).

Згідно з висновком експерта № 912 від 09.10.2024 року та таблиці до нього, вбачається, що кров ОСОБА_9 , відноситься до групи В з ізогемаглютиніноанти-А ізосерологічної системи АВО. На марлевій серветці із змивом з лінолеуму з місця події (об.№ 1), знайдена кров людини. При серологічному дослідженні виявлені антигени В та ізогемаглютинін анти-А ізосерологічноїсистеми ABO. Отож, кров на вище вказаному речовому доказі може походити від особи (осіб групи В з ізогемаглютиніном анти-В ізосерологічної системи АВО, і може належати потерпілому ОСОБА_9 (т. 2 а.п. 158-159).

Відповідно до висновку експерта № 910 від 08.10.2024 року, встановлено що кров ОСОБА_9 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А ізосерологічної системи АВО. На марлевих серветках із змивами з рук підозрюваної ОСОБА_7 (об.№№ 1,2), кров не виявлена (т. 2 а.п. 161-162).

Відповідно до висновку експерта № 87 від 17.10.2024 року та таблиці до нього, вбачається, що згідно з «Висновку експерта» № 826 від 12.09.2024 року, судово-медичної експертизи, проведеної у відділенні судово-медичної імунології ІНФОРМАЦІЯ_8 , кров потерпілого ОСОБА_9 належить до групи В(III) з ізогемаглютиніном анти-А за системою АВО. У крові ОСОБА_9 виявлено супутній антиген Н. При судово-цитологічному дослідженні піднігтьового вмісту лівої руки підозрюваної ОСОБА_7 (об.№2) знайдено кров людини та поодинокі епітеліальні клітини, походження яких за рахунок власного нігтьового ложе вважається найбільш ймовірним. Статеву приналежність крові визначити немає можливості із-за відсутності в препаратах клітинних елементів крові. При визначенні групової належності крові виявлено антигени А, В і Н за ізосерологічною системою АВО. Отже, враховуючи отримані результати, обставини справи та групу крові потерпілого ОСОБА_9 , експерт робить висновок, що виявлена кров може походити або від однієї особи якій властиві антигени А, В і Н за системою АВО, або за рахунок змішування крові двох чи більшої кількості осіб з різною комбінацією антигенів А, В і Н у їх крові. В останньому випадку походження антигену В і Н за рахунок домішку крові потерпілого ОСОБА_9 не виключається. При дослідженні піднігтьового вмісту правої руки підозрюваної ОСОБА_7 (об.№1), виявлені поодинокі епітеліальні клітини, походження яких за рахунок власного нігтьового ложе вважається найбільш імовірним. Кров в даному об`єкті не знайдена (т. 2 а.п. 164-166).

Відповідно до висновку експерта № 88 від 18.10.2024 року та таблиці до нього, вбачається, що згідно з «Висновку експерта» №826 від 12.08.2024 р. судово-медичної експертизи, проведеної у відділенні судово-медичної імунології ІНФОРМАЦІЯ_8 , кров потерпілого ОСОБА_9 належить до групи В (III) з ізогемаглютиніном анти-А за системою АВО. Згідно з «Висновку експерта» № 87 від 17.10.2024р. відділення судово-медичноїцитології вищевказаного бюро в крові потерпілого ОСОБА_9 виявлено супутнійантиген Н. При судово-цитологічному дослідженні слідів на клинку розкладного ножа (об.№1), вилученого під час огляду місця події, знайдено кров людини та клітини епітеліальної тканини, статеву належність яких встановити не вдалось у зв`язку з непридатністю ядер епітеліальних клітин для даного виду дослідження. Статева належність крові не встановлена у зв`язку з відсутністю в препаратах клітинних елементів крові. При визначенні групової належності крові та клітин виявлено антигени А, В і Н за ізосерологічною системою АВО. Отже, враховуючи отримані результати, обставини справи та групу крові потерпілого ОСОБА_9 , експерт робить висновок, що виявлена кров та клітини можуть походити або від однієї особи якій властиві антигени А, В і Н за системою АВО, або за рахунок змішування крові та клітин двох чи більшої кількості осіб з різною комбінацією антигенів А, В і Н у їх крові. В останньому випадку походження антигену В і Н за рахунок домішку крові та клітин потерпілого ОСОБА_9 не виключається. При дослідженні слідів на ручці розкладного ножа (об.№2), кров та клітинні елементи людини не виявлені (т. 2 а.п. 167-169).

У судовому засіданні, також, досліджені речові докази, а саме: ніж, одяг обвинуваченої (шорти та футболка), чоловічі штани, ковдра, рушник.

Також, в судове засідання не прибував за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення судового розгляду (ст. 325 КПК).

Також, відповідно до вимог пункту 5 частини 2 статті 412 КПК судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо розгляд справи здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання.

Суд зазначає, що використав усі можливості та здійснив всі необхідні заходи щодо належного повідомлення потерпілого ОСОБА_9 про розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 121 КК України.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, потерпілий був належним чином повідомлений про розгляд кримінального провадження та був присутній під час підготовчого судового засідання.

У подальшому потерпілого було повідомлено шляхом направлення йому СМС-повідомлень на вказаний ним же номер телефону, повідомлення про наступні судові засіданні потерпілому ОСОБА_9 доставлені не були, через тимчасову недоступність абонента. Повістки, надіслані на адресу потерпілого ОСОБА_9 , зазначену самим потерпілим у заяві про залучення до провадження як потерпілого, про виклики у судові засідання, поверталися до суду першої інстанції через відсутність адресата за вказаною адресою. Також, ухвалою Івано-Франківського міського суду від 10.12.2024 року на потерпілого ОСОБА_9 було накладено грошове стягнення. У подальшому було встановлено, що потерпілого ОСОБА_9 було зараховано на військову службу під час мобілізації до військової частина НОМЕР_1 від 11.12.2025 року (т. 1 а.п.106). Ухвалами Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05.02.2025 року та 25.02.2025 року було призначено дистанційне судове провадження з судом, який найбільш територіально наближений до місця знаходження військової частини. Окрім того, матеріали кримінального провадження містять повідомлення з військової частини НОМЕР_1 від 14.03.2025 року №7189, відповідно до якого, ОСОБА_9 будучи зарахованим на військову службу за призовом у воєнний час, до штату військової частини НОМЕР_1 , 18.02.2025 року самовільно покинув військову частину та його місце перебування невідоме, що підтверджується повідомлення з військової частини НОМЕР_1 від 14.03.2025 року №7189 (т. 1 а.п.194). Відповідно до рапорту поліцейського, неможливо встановити місцезнаходження потерпілого не вдалося, оскільки останній не з`являється за адресою проживання (т. 1 а.п. 225). Згідно з відповіддю на запит № 1532/2/10025 щодо надання інформації від 19.08.2025 року, вбачається, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який 17.02.2025 року самовільно залишив військову частину НОМЕР_2 , групою розшуку ІНФОРМАЦІЯ_9 було здійснено перевірку адреси розшукуваного, а саме: АДРЕСА_13 . Останнього по місцю проживання не було виявлено. У будинку ніхто дверей не відчинив. Зі слів сусідів місце імовірного перебування розшукуваного їм невідоме. Сусіди письмові пояснення відносно розшукуваного надати відмовились. На даний час розшукові заходи щодо ОСОБА_9 позитивних результатів не дали (т. 3 а.п.).

23.09.2025 року в судове засідання з`явився потерпілий ОСОБА_9 , якого було допитано під час судового розгляду. 23.09.2025 року через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі.

Під час кожного судового засідання, що підтверджується їх технічними записами, на обговорення учасників ставилось питання про можливість розгляду кримінального провадження за відсутності потерпілого. При чому обвинувачена ОСОБА_7 та її захисник ОСОБА_8 не заперечували щодо можливості проведення судовий розгляд без його участі.

Ураховуючи викладене, немає сумнівів про обізнаність потерпілого ОСОБА_9 про перебування на розгляді у суді кримінального провадження, в якому він є потерпілим.

Разом із цим, з матеріалів кримінального провадження слідує, що потерпілий ОСОБА_9 зі скаргами з приводу неналежного повідомлення про дату, час та місце проведення судового розгляду, не звертався.

Тобто, потерпілий самостійно не заявив про те, що його права порушені і, відповідно, не використав процесуальних механізмів, спрямованих на їх відновлення.

Щодо версії захисту про те, що тяжкі тілесні ушкодження, які утворились є необережними, тобто такими, що не охоплювались умислом обвинуваченої, суд зазначає наступне.

ОСОБА_7 обвинувачується в умисному заподіяння тяжких тілесних ушкоджень за ч. 1 ст. 121 КК України, де оцінці підлягає форма вини (умисно чи необережно) заподіяно тілесне ушкодження, що розкривається при оцінці самої вчиненої обвинуваченим дії, причинно-наслідкового зв`язку між дією та наслідком, а наслідок встановлюється виключно висновком експерта.

Так, умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження (ст. 121 КК України) з об`єктивної сторони характеризується протиправним посяганням на здоров`я іншої людини, шкідливими наслідками, що настали для здоров`я потерпілого, у вигляді спричинення тілесних ушкоджень, встановлення причинного зв`язку між зазначеним діянням та наслідками.

Кримінальна відповідальність за необережне тілесне ушкодження (ст. 128 КК України) настає за наявності таких самих елементів об`єктивної сторони, як і складу злочину, передбаченого ст. 121 КК України, за умови, якщо були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, а за суб`єктивною стороною цей злочин проявляється в необережній формі вини у виді злочинної самовпевненості або злочинної недбалості.

Розмежування умисного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень (ч. 1 ст. 121 КК України) і необережного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень (ст. 128 КК України) здійснюється як за об`єктивною, так і суб`єктивною сторонами цих злочинів. Окрім того, при визначенні ступеня тяжкості заподіяних тілесних ушкоджень за способом вчинення діяння враховуються локалізація, характер, механізм утворення травм та ушкоджень, які можуть бути визнані тяжкими, в тому числі й небезпечними для життя в момент заподіяння, а зміст і характер інтелектуального та вольового критеріїв вини у зазначених злочинах з матеріальним складом обумовлюються усвідомленням особою характеру вчиненого злочинного діяння, передбаченням його негативних наслідків та ставленням до них.

Диспозицією ч.1 ст.121 КК України передбачено відповідальність за умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, яке, зокрема, спричинило втрату будь-якого органу або його функцій.

Отже, при вчиненні цього злочину умисел винної особи направлений саме на спричинення тілесних ушкоджень. При цьому ступінь тяжкості ушкодження здоров`я потерпілого може бути в свідомості особи не конкретизованим, тобто щодо наслідків своїх дій вона може діяти з невизначеним умислом.

Суд звертає увагу, що нанесення одного удару потерплому ножем, коли той стояв, у ділянку грудної клітки зліва, що спричинило ушкодження лівої легені, крововилив в ліву плевральну порожнину, яке було небезпечним для життя в момент спричинення, свідчить тільки про наявність прямого умислу на заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_9 , тобто засуджена розуміла суспільну небезпеку свого діяння, передбачала суспільно-небезпечні наслідки та бажала їх настання.

Відтак, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження та кваліфікує її дії за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Згідно з ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так й іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_7 слід врахувати: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином; дані про особу; її вік; стан здоров`я та її майновий стан; з середньою освітою, офіційно непрацююча, має на утриманні матір пенсіонерку, депутатом та особою з інвалідністю не є, раніше судима: вироком ІНФОРМАЦІЯ_2 від 23.03.2011 року за ч. 2 ст. 121 КК України, яким призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, вироком ІНФОРМАЦІЯ_2 від 13.04.2017 року за ч. 2 ст. 186 КК України, яким призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, вироком ІНФОРМАЦІЯ_3 від 20.09.2017 року за ч. 1 ст. 186 КК України, яким призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік та на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири роки).

Обставиною, яка пом`якшуює покарання, суд визнає щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання, є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів.

Отже, враховуючи вищенаведене, думку прокурора, який просив врахувати особу обвинуваченої, пом`якшуючу обставину у виді щирого каяття та обставини, які обтяжують покарання, а саме рецидив злочинів та вчинення правопорушення в стані алкогольного сп`яніння та призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті ч. 1 ст. 121 КК України, на строк 5 (п`ять) років, до набрання вироку законної сили запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту залишити раніше обраний, зарахувати строк попереднього ув`язнення в строк відбуття покарання, долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України; думку обвинуваченої, яка щиро покаялась та просила суворо не карати; думку захисника, який просив врахувати, що його підзахисна щиро кається у вчиненому, її вина частково знайшла своє підтвердження відповідно до досліджених матеріалів, позиція сторони обвинувачення є надто суворою, просить суд врахувати, що вони розпивали алкогольні напої, випитого було достатньо та за словами підзахисної, вона намагалася зупинити потерпілого на прохання його співмешканки, вийшла за ним з ножем в руках, оскільки, нарізала на стіл, під час конфлікту випадково нанесла удар, намагалася всіма способами допомогти, затулила рану рушником, просила викликати швидку та кричала: «Міша, пробач, я не хотіла!», свідок ОСОБА_12 хоча не бачив, того що сталося в коридорі, однак, підтверджує, що обвинувачена затуляла рану, просила викликати швидку та просила вибачення, тому вважає, що до показів потерпілого слід ставитися критично, також, не погоджується із наявність, обставин, які обтяжують покарання та просить визнати активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, як пом`якшуючу обставину та призначити обвинуваченій покарання не пов`язане з позбавленням волі, суд, виходячи з принципу індивідуалізації та співмірності покарання, дійшов висновку, що ОСОБА_7 слід призначити покарання у виді позбавлення волі, і таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для її виправлення, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як нею, так й іншими особами.

Зважаючи на таку позицію сторони захисту, суд зазначає наступне.

Вирішуючи питання щодо виду та міри покарання, необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, суд бере до уваги роз`яснення, надані в пункті 2 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно з якими відповідно до пункту 1 частини першої статті 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Суд враховує, що у постанові від 10.07.2018 (справа № 148/1211/15-к) ВС звернув увагу на те, що відповідно до статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

У постанові від 14.06.2018 (справа № 760/115405/16-к) ВС зазначив, що поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК України), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування статті 75 КК України тощо; індивідуалізація покарання конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта.

Верховний Суд у постанові від 15.03.2018 (справа № 442/1887/16-к) звернув увагу на те, що застосування частини першої статті 69 КК України можливе у випадку, коли пом`якшуючі обставини настільки знижують тяжкість злочину, що призначення винному покарання в межах санкції було б явно несправедливим.

У постанові від 03.02.2021 (справа № 629/2739/18) Верховний Суд звернув увагу на те, що частина перша статті 69 КК Укаїни надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин першої та/або другої статті 66 КК України; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.

Верховний Суд роз`яснив, що при визначенні поняття та змісту обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд має виходити з системного тлумачення статей 66 та 69 КК України та тих статей Особливої частини Кодексу, що визначають певні обставини, як ознаки привілейованих складів злочину, що істотно зменшують їх суспільну небезпечність, наслідком чого є зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину. Ці обставини в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим.

Зі змісту статті 34 КК України випливає, що рецидивом кримінальних правопорушень визнається вчинення нового умисного кримінального правопорушення особою, яка має судимість за умисне кримінальне правопорушення.

Застереження, визначені частиною четвертою статті 67 КК України, якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака кримінального правопорушення, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує, за результатами судового розгляду судом встановлені не були.

Як вже суд зазначив вище, ВС у постанові від 17.04.2018 (справа № 298/95/16-к) вказав, що у частині другій статті 65 КК України встановлена презумпція призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання. У ході судового розгляду кримінального провадження не доведено, що призначення обвинуваченій менш суворого покарання ніж позбавлення волі не здатне забезпечити досягнення мети кримінального покарання. Натомість, суд вважає, що в судовому засіданні встановлені правові підстави для призначення ОСОБА_7 мінімально допустимого строку призначеного покарання.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для застосування при призначенні покарання обвинуваченій положень частини першої статті 75 КК, тобто для звільнення від відбування кримінального покарання з випробуванням суд приймає до уваги, висновки, викладені ВС в постанові від 26.04.2018 (справа № 757/15167/15-к), а саме відповідно до вимог статті 75 КК якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Як вже суд зазначив вище, Верховний Суд зауважував, що загальні засади призначення покарання (стаття 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування статті 75 КК, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Отже, аналізуючи доводи учасників кримінального провадження, відомості, що характеризують особу обвинуваченої, характер вчинених ним діянь, вид та міру кримінального покарання, суд дійшов висновку, що правові підстави для звільнення обвинуваченої від відбування призначеного покарання на підставі частини першої статті 75 КК відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати на проведення експертиз - відсутні, долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України, арешт, накладений на майно - до набрання вироком законної сили залишити без змін, після набрання вироку законної сили - скасувати.

Запобіжний захід щодо обвинуваченої ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишити раніше обраний.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, 615 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Обраний щодо обвинуваченої ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 Кримінального кодексу України в строк відбуття покарання ОСОБА_7 зарахувати термін попереднього ув`язнення з 06 вересня 2024 року до 26 серпня 2025 року з розрахунком один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Згідно з ч. 7 ст. 72 КК України в строк відбуття покарання ОСОБА_7 зарахувати цілодобовий домашній арешт з 27.08.2025 року до дня набрання вироком суду законної сили, виходячи з такого співвідношення: три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Арешт накладений відповідно до ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 вересня 2024 року (344/16445/24), ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 вересня 2024 року (344/16442/24) - скасувати.

Речові докази:

- змив речовини бурого кольору із поверхні підлоги, лінолеуму (постанова слідчого від 06.09.2024 року) залишити при матеріалах кримінального провадження;

- сім предметів схожих на ножі, рушник зі слідами речовини бурого кольору, штани світлого кольору зі слідами речовини бурого кольору, розкладний ніж із лезом чорного кольору та руків`ям червоного кольору (постанова слідчого від 06.09.2024 року) знищити;

- біологічні взірці ОСОБА_7 , а саме змиви з обох рук її рук та зрізи нігтьових пластин з двох її рук (постанова слідчого від 06.09.2024 року) знищити;

- мобільний телефон марки «Samsung AO 55F/D5» та мобільний телефон марки «Samsung» (постанова слідчого від 06.09.2024 року) вважати повернутим ОСОБА_9 ;

- взірці крові потерпілого ОСОБА_9 (постанова слідчого від 11.09.2024 року) знищити.

Копію вироку вручити обвинуваченій та прокурору негайно після його проголошення, інші учасники мають право отримати його копію в суді.

Вирок може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Головуюча суддя ОСОБА_33