Справа № 203/511/26
Провадження № 1-кс/0203/761/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2026 року Центральний районний суд міста Дніпра у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваної ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання старшого слідчого в ОВС третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Полтаві, ОСОБА_6 , погоджене прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Новомосковськ Дніпропетровської області, громадянки України, розлученої, маючої на утриманні малолітню дитину, перебуваючої на посаді начальника Новомосковського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2

заявленого у кримінальному провадженні № 0026690, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.12.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 369-2, ч.5 ст. 426-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

23 січня 2026 року старший слідчий в ОВС третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Полтаві, ОСОБА_6 звернувся до Центрального районного суду міста Дніпра з клопотанням, погодженим прокурором, про застосування до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з визначенням застави в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В обґрунтування клопотання слідчим зазначено, що ОСОБА_4 підозрюється в одержанні неправомірної вигоди для себе та третіх осіб за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженої на виконання функцій держави, поєднаному з вимаганням такої вигоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Необхідність застосування до підозрюваної саме такого виду запобіжного заходу слідчий мотивував наявністю ризиків її переховування від органу досудового розслідування або суду; можливості знищення або спотворення будь-яких речей чи документів; впливу на свідків та інших учасників у кримінальному провадженні; можливості перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

У судовому засіданні прокурор заявлене клопотання підтримав у повному обсязі.

Підозрювана та її захисниця у судовому засіданні просили застосувати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Захисниця підозрюваної, зокрема, зауважувала на неправильну кваліфікацію кримінального правопорушення, недоведеність визначених у клопотанні ризиків, позитивні характеристики підозрюваної, її стан здоров`я та те, що на її утриманні перебуває дитина, яка потребує постійного догляду.

Заслухавши пояснення прокурора, підозрюваної, захисниці, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про те, що клопотання підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що від 01.12.2025 у провадженні третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Полтаві, перебували кримінальні провадження №0026690 за ч.5 ст. 426-1 КК України та №0026691 за ч.3 ст. 368 КК України, які постановою заступника керівника Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_7 від 01.12.2025 об`єднані в одне кримінальне провадження №0026690.

Постановою старшого слідчого в ОВС третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Полтаві, ОСОБА_6 від 22.01.2026 перекваліфіковані дії фігурантів у кримінальному провадженні №0026690 від 01.12.2025 з ч.3 ст. 368, ч.5 ст. 426-1 КК України на ч. 3 ст. 369-2, ч. 5 ст. 426-1 КК України.

22.01.2026 за підозрою у вчиненні даного кримінального правопорушення було затримано ОСОБА_4 , якій 23.01.2026 вручено повідомлення про підозру за ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Відповідно до ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із видів останніх є запобіжні заходи.

Мета та підстави застосування запобіжного заходу, а також обставини, що враховуються при його обранні, визначені ст.ст.177,178 КПК України.

Згідно ч. ч.1, 4 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Перевіряючи доводи клопотання та заперечення сторони захисту, слідчий суддя враховує, що наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач може зробити висновок, що дана особа могла б скоїти злочин. На даному етапі провадження слідчий суддя не вирішує ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не оцінює докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, питання остаточної кваліфікації дій, а на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення відповідного злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.

Долучені до клопотання матеріали кримінального провадження в достатній мірі свідчать про факт вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, та дають вагомі підстави вважати про наявність обґрунтованої підозри у його вчиненні ОСОБА_4 .

Також слідчий суддя враховує, що ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити спроби протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 на підставі вагомих доказів повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років.

Таким чином, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній в разі визнання її винною у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та усвідомлення нею можливості засудження до позбавлення волі на тривалий термін, може бути мотивом та підставою для вчинення дій з переховування від органів досудового розслідування та суду і є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків такого переховування.

Вказана обставина, а також обізнаність підозрюваної про обставини вчинення кримінального правопорушення, особу свідка, інших осіб, які можуть бути причетними, але органом досудового розслідування ще не встановлені, дає достатні підстави вважати про існування ризиків перешкоджання кримінальному провадженню, у тому числі шляхом незаконного впливу на свідка у цьому провадження з метою зміни ним обсягу та змісту своїх свідчень на користь підозрюваної під час досудового розслідування та в суді, спотворення інших речей і документів з огляду на правову кваліфікацію кримінального правопорушення також за ч. 5 ст. 426-1 КК України.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про наявність ризиків вчинення підозрюваною дій, передбачених п.п.1, 2, 3 ч.1 ст.177 КПК України. Разом з тим, ризик, визначений п. 4 ч.1 ст. 177 КПК України, за наведених слідчим у клопотанні обставин, на думку слідчого судді, є недоведеним.

За правилами, встановленими частиною 1 статті 183 КПК, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу.

В рішенні у справі «Лабіта проти Італії» Європейський суд з прав людини вказує, що тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винуватою, а також обставини вчиненого кримінального правопорушення, обґрунтованість пред`явленої підозри, а також зважаючи на суспільний інтерес до даної категорії злочинів, суд приходить до висновку про наявність підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до вимог ч. 3 ст.183 КПК України суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених названим Кодексом. Застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків; розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя, з урахуванням положень ст. ст. 177, 178 КПК України, повинен раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю злочину, у вчиненні якого він підозрюється. При цьому, необхідно мати на увазі, що розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб у особи, щодо якої застосовано заставу, не виникло бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення суду від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, становить від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з п. 3 ч.5 ст. 182 КПК України у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Розмір застави більший, ніж визначено у пунктах 1-3 ч. 5 ст. 182 КПК України, може бути визначений слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, які передбачені КПК України.

В контексті справи «Mangouras v. Spain» (рішення від 28.09.2010 р., заява № 12050/04) зазначається, що заявник, посилаючись на пункт 3 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стверджував, що сума застави у його справі була необґрунтовано високою та не враховувала конкретні обставини й умови його особистого життя. ЄСПЛ визнано законними та обґрунтованими дії національних судів щодо обрання підозрюваному розміру застави, який значно перевищував наявні активи, поточні доходи підозрюваного, тощо, беручи до уваги особливий характер справи заявника та шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, та зазначено, що навіть якщо сума застави визначається, виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Також, у рішенні ЄСПЛ у справі Punzelt v. Czech Republic від 25.04.2000 р. (заява № 31315/96, пункт 86) констатовано, що ані неодноразова відмова у звільненні під заставу заявника, ані в подальшому встановлена застава у розмірі 30 000 000 чеських крон, не були порушенням прав заявника, враховуючи масштаб його фінансових операцій.

У будь-якому випадку із структури статті 5 Конвенції в цілому, та її третього пункту, зокрема, слідує, що застава може вимагатись лише до тих пір, поки існують причини, що виправдовують затримання (зокрема, пункт 42 рішення ЄСПЛ у справі Musuc v. Moldova від 06.11.2007 р., заява № 42440/06, та пункт 139 рішення ЄСПЛ у справі Олександр Макаров проти Росії від 12.04.2009 р., заява № 15217/07). Влада повинна бути уважною у встановленні відповідної застави, як і у вирішенні питання про необхідність продовження ув`язнення обвинуваченого. Більше того, сума застави повинна бути належним чином обґрунтована в рішенні суду, а також повинно бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого (пункт 79 рішення ЄСПЛ у справі Mangouras v. Spain).

Не зважаючи на те, що у заявленому клопотанні слідчий просив визначити заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що, на його думку та думку прокурора, забезпечить виконання підозрюваною обов`язків, слідчий суддя вважає, що в цій справі наявний виключний випадок для виходу навіть за межі визначеного п.2 ч. 5 ст. 182 КПК України розміру застави, який обумовлений не тільки обставинами вчиненого кримінального правопорушення, тяжкістю кримінального правопорушення, але й корупційним характером вчиненого злочину, розміром неправомірної вигоди (21 500,00 доларів США), наявністю значного суспільного інтересу, майновим станом підозрюваної, у власності якої перебуває автомобіль. Крім того, слідчий суддя враховує, що не зважаючи на суми задекларованих підозрюваною доходів, при затриманні у неї були вилучені особисті кошти в сумі 42 500,00 грн, 100 доларів США та 200 євро. У судовому засіданні підозрювана пояснила, що ці грошові кошти їй були передані родичами для погашення кредиту та в якості подарунків для дітей на Різдво. Слідчий суддя, з урахуванням також відсутності заперечень у протоколі затримання особи від 22.01.2026 щодо належності їй грошових коштів, доходить висновку про недоведеність зазначених підозрюваною обставин, разом з тим, сума вилучених грошових коштів, яка перебувала у вільному розпорядженні підозрюваної на час затримання при собі, явно свідчить про невідповідність отримуваним та задекларованим доходам.

З огляду на викладене, слідчий суддя вважає, що застава у розмірі 20 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яку просив визначити прокурор у судовому засіданні, не здатна забезпечити виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків.

Враховуючи викладене, позитивні характеристики підозрюваної, її стан здоров`я, міцні соціальні зв`язки, те, що на її утриманні перебуває дитина, яка потребує постійного догляду, слідчий суддя вважає, що достатньою для забезпечення виконання підозрюваною обов`язків буде застава в 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 832 000,00 грн та складає менше еквіваленту суми отриманої неправомірної вигоди.

Керуючись статтями 176, 182, 183, 193, 194, 196, 369, 372 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Полтаві, ОСОБА_6 , погоджене прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 369-2 Кримінального кодексу України, заявлене у рамках кримінального провадження № 0026690 від 01.12.2025 - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» строком на 59 (п`ятдесят дев`ять) днів, в межах строку досудового розслідування, тобто до 22.03.2026 року включно.

Одночасно визначити альтернативний запобіжний захід у виді застави, а саме у розмірі 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 832 000,00 грн.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самою підозрюваною, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

У разі звільнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти під заставу, покласти на неї на строк до 22.03.2026 такі обов`язки:

-прибувати за викликами слідчого, процесуального керівника прокуратури або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання, перебування;

-утриматись від спілкування у будь-який позапроцесуальний спосіб зі свідками з приводу обставин вчинення інкримінованого їй злочину, та іншими особами, визначеними слідчим чи прокурором;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваної з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної в ухвалі, підозрювана зобов`язана виконувати покладені на неї обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрювана ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважається такою, до якої застосовано запобіжний захід у виді застави.

Попередити підозрювану ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в разі невиконання покладених на неї обов`язків внесена застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України, а до підозрюваної може бути застосований запобіжний захід у виді застави у більшому розмірі або інший запобіжний захід з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Виконання та контроль за виконанням ухвали слідчого судді покласти на слідчого, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження.

Строк дії ухвали визначити до 22.03.2026 року включно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст ухвали слідчого судді складено та проголошено 28.01.2026 о 17 год. 20 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1