Провадження № 1-кс/643/6140/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2025 року слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові скаргу ОСОБА_3 на рішення прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000014 від 25.02.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на постанову прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000014 від 25.02.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України.

В обґрунтування скарги ОСОБА_3 зазначив, що з лютого 2021 у провадженні Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Харкові) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві знаходиться кримінальне провадження №0000014 від 25.02.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України. Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні здійснює прокурор ОСОБА_4 23.09.2025 він звернувся до прокурора ОСОБА_4 із заявою, в якій просив усунути недоліки, викладені в ухвалах слідчих суддів від 03.06.2021 та 09.07.2021. Однак, прокурор ОСОБА_4 не провівши жодних дій, спрямованих на встановлення істини у справі, виніс постанову про відмову у визнанні його потерпілим у цьому кримінальному провадженні. Вважає, підстави, з яких прокурором відмовлено у визнанні його потерпілим, суперечать положенням КПК України, а саме ч.5 ст.55 КПК України. При винесенні вказаної постанови прокурором не вказано, які саме дії проведено по встановленню факту не заподіяння шкоди, завданої йому кримінальним правопорушенням, лише вказано, що на даний час під час проведення досудового розслідування не здобуто та ним не надано доказів про спричинення йому істотної шкоди або тяжких наслідків фігурантами у справі. Вважає, що висновки, викладені у постанові прокурора від 13.10.2025 не відповідають дійсності, є свідомо надуманими, не мотивованими та не заснованими на всебічному та повному дослідженні фактів, викладених у його заяві. Окрім того, у постанові прокурора відсутні посилання на матеріали досудового розслідування, які б давали підстави прийти до висновку про існування очевидних та достатніх підстав вважати, що заява про кримінальне правопорушення або заява про залучення до кримінального провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч.1 ст.55 КПК України. У зв`язку з чим, звернувся до слідчого судді із скаргою у якій просив, скасувати постанову прокурора від 13.10.2025 про відмову у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні №0000014 від 25.02.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України, а також розгляд скарги просив проводити за його відсутністю.

Прокурор третього відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Харківської обласної прокуратури ОСОБА_4 до початку судового розгляду подав письмові заперечення на скаргу ОСОБА_3 , в яких зазначив, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у місті Харкові) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000014 від 25.02.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України, відомості у якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі ухвали Полтавського апеляційного суду від 17.02.2021 за заявою ОСОБА_3 від 19.11.2020 щодо службової недбалості посадових осіб територіального управління ДБР, розташованого у місті Полтаві. До Харківської обласної прокуратури надійшла заява ОСОБА_3 від 23.09.2025 про залучення його у якості потерпілого у кримінальному провадженні №0000014 від 25.02.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України та допиту його у цьому статусі працівниками оперативної служби УВС м. Вінниці, оскільки він інвалід 2 групи та за станом здоров`я не може прибути у м. Харків. Жодних документів, що підтверджують доводи заявника у заяві, останній не надав. Вивченням матеріалів кримінального провадження встановлено, що згідно заяви ОСОБА_3 про злочин, начальник другого слідчого відділу ТУ ДБР у м.Полтаві, ОСОБА_5 не виконував судові рішення, винесені за скаргами заявника на дії, бездіяльність та рішення слідчого вказаного відділу ОСОБА_6 під час досудового розслідування кримінальних проваджень №0000005 та №0001223. На цей час досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000014 від 25.02.2021 проводиться групою слідчих Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, під процесуальним керівництвом Харківської обласної прокуратури. Також встановлено, що слідчим під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження повісткою викликався ОСОБА_3 для допиту як свідок, однак вказаний виклик останній проігнорував, про причини неявки до слідчого не повідомив. Про підозру особам у кримінальному провадженні №0000014 від 25.02.2021 станом на цей час не повідомлено у зв`язку з відсутністю передбачених КПК України підстав. Також у заяві ОСОБА_3 відсутні будь-які відомості щодо заподіяння йому будь-яких матеріальних збитків, майнової, моральної або фізичної шкоди. У вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_3 має статус заявника та користується правами, передбаченими ст.60 КПК України. Разом з тим, досудове розслідування проводиться за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.365, ч.1 ст.367 КК України, обов`язковим елементом об`єктивної сторони яких є заподіяння істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб. Згідно з примітою до ст.364 КК України вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян. Також, у 2014 році Верховною Радою України прийнято Закон України №1261-VII від 13.05.2014, згідно з яким з моменту набуття чинності вказаних змін у законі істотною шкодою у статтях 364, 364-1, 365, 365-2, 367 КК України вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян; тяжкими наслідками у статтях 364-367 КК України вважаються такі наслідки, які у двісті п`ятдесят і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян. В заяві ОСОБА_3 про залучення його у якості потерпілого не міститься жодних фактичних даних щодо заподіяння останньому шкоди. Зі змісту заяви ОСОБА_3 про залучення до провадження як потерпілого не вбачається жодного належного обґрунтування того, що діями працівників слідчого та прокурора заявникові завдано моральну, фізичну або майнову шкоду, в матеріалах кримінального провадження на цей час відсутні докази, які б підтверджували відповідні обставини, також заявником органу досудового розслідування таких доказів не надано. З врахуванням наведеного, просив у задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову прокурора від 13.10.2025 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000014 від 25.02.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України, відмовити.

Одночасно прокурор просив розгляд скарги проводити за його відсутності.

Слідчий у судове засідання не з`явився, до його початку надав матеріали кримінального провадження №0000014 від 25.02.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України, для огляду їх у судовому засіданні в частині, що оскаржується заявником. Разом з цим, просив проводити розгляд скарги без його участі та у задоволенні скарги просив відмовити.

Із врахуванням приписів ч.3 ст.306 КПК України та вказаних заяв, слідчий суддя дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін кримінального провадження.

За приписами ч.4 ст.107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши скаргу, заяву прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

З наданих матеріалів кримінального провадження №0000014 від 25.02.2021 вбачається, що відомості до ЄРДР внесено 24.04.2024 на виконання ухвали колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду від 17.02.2021 (справа №554/11115/20, номер провадження 11-сс/814/128/21), якою зобов`язано уповноважену особу Полтавської обласної прокуратури внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 від 19.11.2020.У своїй заяві ОСОБА_3 вказує про службову недбалість посадових осіб ТУ ДБР, розташованого у місті Полтаві, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян.

Окрім того, матеріали кримінального провадження містять ухвалу Полтавського апеляційного суду від 17.02.2021, якою апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено, ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 21.12.2020 скасовано. Постановлено ухвалу, якою зобов`язано уповноважену особу Полтавської обласної прокуратури внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 від 19.11.2020.

Матеріали кримінального провадження також містять заяву про кримінальні правопорушення від 19.11.2020, яка була предметом розгляду слідчим суддею Октябрського районного суду міста Полтави, а також колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду.

З постанови прокурора третього відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Харківської обласної прокуратури ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим від 13.10.2025 вбачається, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у місті Харкові) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000014 від 25.02.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України, відомості у якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі ухвали Полтавського апеляційного суду від 17.02.2021 за заявою ОСОБА_3 від 19.11.2020 щодо службової недбалості посадових осіб територіального управління ДБР, розташованого у місті Полтаві. До Харківської обласної прокуратури надійшла заява ОСОБА_3 від 23.09.2025 про залучення його у якості потерпілого у кримінальному провадженні №0000014 від 25.02.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України та допиту його у цьому статусі працівниками оперативної служби УВС м. Вінниці, оскільки він інвалід 2 групи та за станом здоров`я не може прибути у м. Харків. Жодних документів, що підтверджують доводи заявника у заяві, останній не надав. Вивченням матеріалів кримінального провадження встановлено, що згідно заяви ОСОБА_3 про злочин, начальник другого слідчого відділу ТУ ДБР у м.Полтаві, ОСОБА_5 не виконував судові рішення, винесені за скаргами заявника на дії, бездіяльність та рішення слідчого вказаного відділу ОСОБА_6 під час досудового розслідування кримінальних проваджень №0000005 та №0001223. На цей час досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000014 від 25.02.2021 проводиться групою слідчих Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, під процесуальним керівництвом Харківської обласної прокуратури. Також встановлено, що слідчим під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження повісткою викликався ОСОБА_3 для допиту як свідок, однак вказаний виклик останній проігнорував, про причини неявки до слідчого не повідомив. Про підозру особам у кримінальному провадженні №0000014 від 25.02.2021 станом на цей час не повідомлено у зв`язку з відсутністю передбачених КПК України підстав. Також у заяві ОСОБА_3 відсутні будь-які відомості щодо заподіяння йому будь-яких матеріальних збитків, майнової, моральної або фізичної шкоди. У вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_3 має статус заявника та користується правами, передбаченими ст.60 КПК України. Разом з тим, досудове розслідування проводиться за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.365, ч.1 ст.367 КК України, обов`язковим елементом об`єктивної сторони яких є заподіяння істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб. Згідно з примітою до ст.364 КК України вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян. Також, у 2014 році Верховною Радою України прийнято Закон України №1261-VII від 13.05.2014, згідно з яким з моменту набуття чинності вказаних змін у законі істотною шкодою у статтях 364, 364-1, 365, 365-2, 367 КК України вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян; тяжкими наслідками у статтях 364-367 КК України вважаються такі наслідки, які у двісті п`ятдесят і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян. В заяві ОСОБА_3 про залучення його у якості потерпілого не міститься жодних фактичних даних щодо заподіяння останньому шкоди. Зі змісту заяви ОСОБА_3 про залучення до провадження як потерпілого не вбачається жодного належного обґрунтування того, що діями працівників слідчого та прокурора заявникові завдано моральну, фізичну або майнову шкоду, в матеріалах кримінального провадження на цей час відсутні докази, які б підтверджували відповідні обставини, також заявником органу досудового розслідування таких доказів не надано.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є, крім іншого, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стаття 9 КПК України передбачає, що слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Стаття 26 КПК України передбачає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки» діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Таким чином, процесуальний статус потерпілого виникає саме з моменту, коли встановлено, що даній особі було завдано шкоду.

Згідно ч.5 ст.55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

За змістом ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, в тому числі вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Згідно ч.2 ст.91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Слідчий суддя звертає увагу, що контекст ч.5 ст.55 КПК України у поєднанні з п.3 ч.1 ст.91 КПК України, дозволяє зробити висновок, що саме слідчий після проведення певних слідчих (розшукових) та процесуальних дій, повинен встановити наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди.

При цьому, слідчий суддя вважає, що й особа, яка подала заяву про залучення до провадження як потерпілого, також повинна проявляти активність та сприяти слідчому у з`ясуванні обставин для встановлення виду і розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а не займати пасивну позицію посилаючись лише на обов`язки слідчого, в даному випадку, прокурора.

Відповідно до ч.3 ст.110 КПК України рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне.

При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані. За умови встановлення того, що зазначені вимоги є недотриманими, постанова слідчого, дізнавача, прокурора підлягає скасуванню.

Разом з тим, досудове розслідування проводиться за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України, обов`язковим елементом об`єктивної сторони яких є заподіяння істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб.

Згідно з примітою до ст. 364 КК України вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.

Також, у 2014 році Верховною Радою України прийнято Закон України № 1261-VII від 13.05.2014, згідно з яким з моменту набуття чинності вказаних змін у законі істотною шкодою у статтях 364, 364-1, 365, 365-2, 367 КК України вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян; тяжкими наслідками у статтях 364-367 КК України вважаються такі наслідки, які у двісті п`ятдесят і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

З огляду на викладене обов`язковою ознакою наслідку, як елементу об`єктивної сторони складу кримінальних правопорушень, які розслідуються, є заподіяння істотної шкоди, що може мати лише матеріальний характер чи майновий вигляд.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що заявником не надано ані прокурору, ані слідчому судді у межах оскарження рішення прокурора, жодного обґрунтованого підтвердження про спричинення йому матеріальної або моральної шкоди. ОСОБА_3 не вказано обставини і не наведено достатніх доказів якої саме шкоди йому завдано і в чому проявляються спричинені йому фізичні та моральні страждання, окрім того не вказано розмір майнової чи моральної шкоди. Саме посилання на наявність такої шкоди не свідчить про її спричинення. Заява про кримінальне правопорушення від 19.11.2020 також не містить вказану інформацію.

Таким чином, з врахуванням наведеного слідчий суддя приходить до висновку, про відсутність підстав для скасування постанови прокурора третього відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Харківської обласної прокуратури ОСОБА_4 від 13.10.2025 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у рішеннях по справах «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України», суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, з врахуванням наведеного, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_3 на рішення прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000014 від 25.02.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України.

Керуючись ст.ст.2, 39, 40, 55, 303-304, 309, 376, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на рішення прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000014 від 25.02.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження у суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1