справа № 165/3540/23
провадження №1-кп/165/168/25
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

11 вересня 2025 року м.Нововолинськ
Нововолинський міський суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисників ОСОБА_4 (в режимі ВКЗ), ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 (в режимі ВКЗ),
обвинувачених ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 , ОСОБА_9 (в режимі ВКЗ),
України, ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 190 КК України,
встановив:
Прокурор в судовому засіданні заявила клопотання про виділення матеріалів кримінального провадження щодо ОСОБА_10 в окреме провадження, з метою подальшого його зупинення в зв`язку з призовом ОСОБА_10 на військову службу в Збройні Сили України.
Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_5 щодо вирішення клопотання прокурора, покладаються на розсуд суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 21 КПК України кожному гарантоване право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.
Положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплюють право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Сенс встановлення у ст. 6 Конвенції критерію «розумності» терміну судового провадження у кримінальних справах (провадженнях) полягає в тому, щоб гарантувати ухвалення судового рішення протягом розумного строку, указуючи тим самим межу стану невизначеності, в якому перебуває та чи інша особа через висунуте їй кримінальне обвинувачення, що є вкрай важливим як для самої особи, так і з позиції категорії «правової визначеності».
Тобто, окрім обвинуваченого ОСОБА_10 , у кримінальному провадженні є інші обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , які обвинувачуються за ч.3 ст.27, ч.4 ст.190 КК України та ОСОБА_7 , який обвинувачується за ч.4 ст.190 КК України.
Це покладає на суд обов`язок, здійснюючи правосуддя щодо кожного обвинуваченого окремо з урахуванням індивідуальних обставин, забезпечити швидкий, повний та неупереджений судовий розгляд, у тому числі, з тим, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника судового провадження була застосована належна правова процедура.
З метою недопущення порушення прав інших учасників кримінального провадження та забезпечення оперативності судового розгляду, суд зобов`язаний вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення строку судового провадження.
Також суд враховує, що однією з загальних засад кримінального провадження є розумність строків, згідно якої кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите (п. 21 ч. 1 ст. 7, ч. 5 ст. 28 КПК України).
Окрім цього, принципом винної відповідальності передбачено, що особа підлягає кримінальній відповідальності лише за те суспільно небезпечне діяння і його суспільно небезпечні наслідки, відносно яких встановлена саме її вина.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Тобто, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а отже кримінальній відповідальності підлягає тільки особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, і лише за своє діяння.
При цьому кримінально-правова оцінка діяння кожної особи стосується лише її самої, вона вирішується окремо щодо кожного з обвинувачених (ч. 3 ст. 368 КПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 335 КПК України у випадку зупинення судового провадження щодо одного обвинуваченого, судове продовження стосовно інших обвинувачених, якщо воно здійснюється щодо декількох осіб, продовжується.
Практичне застосування різних правових режимів до різних частин кримінального провадження (режиму зупинення та режиму продовження) може бути реалізоване шляхом використання правового інституту виділення кримінального провадження, передбаченого ч. 1 ст. 334 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 334 КПК України матеріали кримінального провадження, у тому числі матеріали щодо кримінального проступку та щодо злочину, можуть об`єднуватися в одне провадження або виділятися в окреме провадження ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають, згідно з правилами, передбаченими статтею 217 цього Кодексу.
Згідно із ч. 3 ст. 217 КПК України, у разі необхідності, матеріали досудового розслідування щодо одного або кількох кримінальних правопорушень можуть бути виділені в окреме провадження, якщо одна особа підозрюється у вчиненні кількох кримінальних правопорушень або дві чи більше особи підозрюються у вчиненні одного чи більше кримінальних правопорушень.
Матеріали досудового розслідування не можуть бути виділені в окреме провадження, якщо це може негативно вплинути на повноту судового розгляду (ч. 4 ст. 217 КПК України).
Тобто, єдиною обов`язковою умовою для виділення матеріалів є наявність такої необхідності та відсутність негативного впливу на повноту судового розгляду.
При цьому, оцінка необхідності (практичної потреби) такого виділення законодавцем віднесена до дискреційних повноважень суду, який розглядає справу. Така оцінка має надаватися, виходячи із можливості ефективного досягнення завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, а також з урахуванням обов`язку суду провести судове провадження у розумний строк (ч. 2 ст. 28 КПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Тобто, обов`язок доведення вини стосовно кожного з обвинувачених окремо покладається на прокурора.
При цьому, неможливість проведення судового засідання, з огляду на неприбуття до суду обвинуваченого ОСОБА_10 в зв`язку з призовом на віськову службу, матиме наслідком затягування судового провадження стосовно інших обвинувачених.
Отже, на переконання суду, виділення матеріалів кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_10 в окреме провадження, буде сприяти дотриманню розумних строків судового розгляду, а тому є необхідним.
Суд вважає, що виділення матеріалів кримінального провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_10 не перешкоджатиме повноті судового розгляду, адже винуватість кожного з обвинувачених встановлюється окремо судом, на підставі всебічного дослідження наданих сторонами доказів, а факти, встановлені у справі, не мають преюдиціального значення для кримінальних проваджень, які здійснюються щодо інших співучасників.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність виділення матеріалів кримінального провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_10 в окреме провадження.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.334, 217 КПК України, суд, -
постановив:
Клопотання прокурора задоволити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий підпис ОСОБА_12