Єдиний унікальний № 501/149/26
Провадження № 1-кс/501/47/26
У Х В А Л А

20 січня 2026 року, м. Чорноморськ

Слідчий суддя Чорноморського міського суду Одеської області ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання дізнавача СД ВП № 1 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Чорноморської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000012 від 16 січня 2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Дізнавач звернулася з клопотанням, в якому просить накласти арешт на майно з позбавленням права на розпорядження, відчуження та користування майном, а саме на:

-зіп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору, який поміщено до сейф-пакету NPU 6080533;

-скляну трубку з нашаруваннями коричневого кольору та дві пластикові трубки з нашаруванням коричневого кольору, які поміщено до сейф-пакету NPU 6080577;

-мобільний телефон марки «Huawei», у корпусі чорного кольору, який поміщено до сейфпакету NPU 6080534.

В обґрунтування клопотання дізнавач вказує, що в провадженні СД ВП № 1 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області, перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000012 від 16 січня 2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Так, 15 січня 2026 року під час огляду місця події за адресою: Одеська обл., Одеський р-н, м. Чорноморськ, вул. Захисників України, 5А, у ОСОБА_5 виявлено та виявлені речі, на які дізнавач просить накласти арешт.

Дізнавач просить з метою збереження речових доказів накласти арешт на вказане майно, оскільки існують підстави вважати, що воно є доказом злочину, та необхідно запобігти можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Дізнавач про день, час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином, в судове засідання не прибув, надав заяву, в якій просив розглянути клопотання без його присутності, задовольнити клопотання.

Власник майна в судове засідання не прибув, заяв, клопотань не подав.

Дослідивши надані матеріали, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КПК України дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Частиною 2 ст. 171 КПК України встановлено, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Згідно зі ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна в порядку п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя повинен враховувати можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні.

Частиною 3 статті 173 КПК України передбачено, що відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Слідчий суддя встановив, що сектором дізнання Відділу поліції №1 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеський області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000012 від 16 січня 2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, що підтверджується відповідним витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Так, 15 січня 2026 року до ЧЧ ВП №1 Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що за адресою: Одеська обл., Одеський р-н, вул. Захисників України, 5А, виявлено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який добровільно видав зіп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору, скляну трубку з нашаруванням коричневого кольору та дві пластикові трубки з нашаруванням коричневого кольору, мобільний телефон, які в подальшому були вилучені під час огляду місця події.

16 січня 2026 року дізнавач визнав вищезазначене майно речовими доказами та долучив їх до матеріалів кримінального провадження.

Слідчий суддя встановив, що відомості, які містяться у наданих доказах підтверджують, що можливо були вчинені кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 309 КК України: незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту.

Під час проведення слідчих дій було виявлено та вилучено зіп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору, скляну трубку з нашаруваннями коричневого кольору та дві пластикові трубки з нашаруванням коричневого кольору, мобільний телефон.

Вказані речі містять відомості, які можуть бути доказом кримінального правопорушення, обставин його вчинення, необхідні для проведення експертиз.

Слідчий суддя вважає, що вилучений мобільний телефон може містити докази спілкування його власника з іншими особами щодо придбання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів. Тож, існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що зазначений телефон є доказом кримінального правопорушення. З наведеного також вбачається, що цей телефон ймовірно містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто є речовими доказами.

При вирішенні питання про арешт мобільного телефону, що було вилучено під час огляду місця події, суд враховує і положення абз. 2 ч. 3 ст. 170 КПК України. Так, слідчий суддя вважає, що наведене вище свідчить, що телефон можливо є засобом вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі сліди кримінального правопорушення.

Перебування майна у іншої особи може призвести до його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Зазначене свідчить, що потреби досудового розслідування виправдовують втручання у право власності шляхом арешту майна.

Враховуючи наведене вище, клопотання необхідно задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 132, 173, 309 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання дізнавача ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження та користування на майно, а саме на:

-зіп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору, який поміщено до сейф-пакету NPU 6080533;

-скляну трубку з нашаруваннями коричневого кольору та дві пластикові трубки з нашаруванням коричневого кольору, які поміщено до сейф-пакету NPU 6080577;

-мобільний телефон марки «Huawei», у корпусі чорного кольору, який поміщено до сейфпакету NPU 6080534.

Ухвала підлягає виконанню згідно з Порядком зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 р. № 1104.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення чи з дня отримання копії ухвали, якщо її було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя