Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/3879/25
Провадження № 1-кп/279/280/26
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2026 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в колегіальному складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з секретарем: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 за участю сторін кримінального провадження: дистанційно прокурора ОСОБА_7 , дистанційно прокурора ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_11 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Коростені кримінальне провадження № 0000239 від 24.03.2025 року по обвинуваченню

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженець м. Себежь Себежського району Псковської області,

російської федерації, громадянин України, освіта середня,

раніше судимий:

- 30.11.2007 Апеляційним судом Житомирської області за п. 4, 7, 12

ч. 2 ст.115 КК України до 13 років позбавлення волі, 03.03.2017

звільнений за ст. 81 КК України умовно-достроково на невідбутий

строк 1 рік 10 місяців 20 днів;

- 10.10.2023 Коростенським міськрайонним судом Житомирської області за ч. 4 ст. 186, 69 КК України - 5 років позбавлення волі;

- 08.11.2023 Коростенським міськрайонним судом Житомирської області за ч. 4 ст. 186, 69 КК України - 4 роки позбавлення волі, ч. 4

ст. 70 КК України -5 років позбавлення волі;

21.03.2024 Коростенським міськрайонним судом Житомирської області за ч. 1 ст. 125 КК України - штрафу у розмірі 850 гривень;

зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою:

АДРЕСА_2 ;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч. 2 ст.115 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

25.03.2024 солдата ОСОБА_10 мобілізовано на військову службу до Збройних Сил України та зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №162-РС від 23.05.2024 останнього призначено на посаду навідника.

ОСОБА_10 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 49 Закону України «Про статут внутрішньої служби Збройних Сил України», зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, берегти державне майно, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки.

Відповідно до вимог ст. ст. З, 4 Закону України «Про дисциплінарний статут Збройний сил України», військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів та накази командирів.

Однак, солдат ОСОБА_10 , будучи військовослужбовцем, всупереч зазначеним вимогам законодавства та будучи судимим за вчинення злочину передбаченого п. 4, 7, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, на шлях виправлення не став та знову вчинив новий умисний злочин проти життя та здоров`я, а саме умисне вбивство.

Так, 23.03.2025 близько 23 години 00 хвилин у вечірній час ОСОБА_10 перебував у житловому приміщенні свого знайомого ОСОБА_12 , що за адресою: АДРЕСА_3 , де тимчасово проживав. У вказаному місці та у вказаний час між останніми виник конфлікт на побутову тему в ході якого, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, у ОСОБА_10 виник злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень з метою вбивства ОСОБА_12 .

Діючи з прямим умислом, у вказаному місці та часі, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, а також усвідомлюючи, що своїми умисними діями спричинить ОСОБА_12 численні тілесні ушкодження, з мотиву показати свою перевагу у конфлікті, з метою заподіяння смерті останньому, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті, будучи в стані алкогольного сп`яніння, наніс численні удари кулаками обох рук, п`ятою лівої ноги та металевою емальованою каструлею, зі значною силою прикладення в місце розташування життєво-важливих органів, а саме в ділянку голови, в результаті чого заподіяв ОСОБА_12 тілесні ушкодження у вигляді двох повних

переломів під`язикової кістки, де перелом №1 розташовується на правому великому ріжку, перелом №2 розташовується на тілі під`язикової кістки; два повних переломи на щитоподібному хрящі, де перелом №1 розташовується в місці з`єднання обох доль, перелом №2 розташовується в місці з`єднання правого нижнього ріжка з долею хряща; крововиливу в м`які тканини шиї з внутрішньої поверхні і в проекції переломів під`язичної кістки і щитовидного хряща; подібних обширних крововиливів в м`яких тканинах голови з внутрішньої поверхні в лобній і тім`яних ділянках. Окрім цього, у виді переломів 3, 4, 5, 6, 7, 8 ребер зліва по середній ключичній лінії в косо поперечному напрямку; крововиливів в плевру ребер в проекції переломів; розриву плеври 6-го ребра; гемопневмотораксу (в лівій плевральній порожнині до 50 мл рідкої темної крові); підкапсулярного розриву селезінки в проекції воріт, в капсулі до 50 мл темної рідкої крові, остання напружена; крововиливу в проекції воріт селезінки і в капсулу органу, темно червоного кольору, вогнищева, рана № 1 в тім`яній області по середній лінії, поряд і дещо нижче знаходиться подібна рана № 2; подібна рана № 3 на підборідді; чисельних синців по передній поверхні шиї у всіх третьях; 11 саден в ділянках лоба, тім`яних ділянках волосистої частини голови справа і зліва; обширного синця правої щоки, на фоні якого є численні дрібні садна, що подібний вищеописаним; подібних дрібних чисельних саден, що розташовані по каймі верхньої та нижньої губ; обширних крововиливів і поверхневих ран слизових оболонок верхньої і нижньої губ зліва; нерівномірно вираженого синця на повіках лівого ока; синця лівої вушної раковини; синця на спинці носу; синців у правій та лівій надключичних ділянках (2 + 3); синеця по зовнішній поверхні верхньої треті правого стегна; синця по задній поверхні грудної клітки справа та зліва, в проекції 4-5 ребер по задній пахвинній лінії; синця в ділянці попереку зліва; синця по задній поверхні грудної клітки зліва, в проекції 5-6 ребер по лопатковій лінії; синця по задній поверхні грудної клітки справа, в проекції 5-7 ребер, по задній пахвинній лінії, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень які небезпечні для життя в момент заподіяння та такі, що спричинили смерть ОСОБА_12 , який помер від отриманих тілесних ушкоджень.

Смерть ОСОБА_12 настала внаслідок тупої поєднаної травми шиї, грудної клітки, черевної порожнини, що супроводжувалися переломом під`язикової кістки і на щитоподібному хрящі; крововиливів в м`які тканини шиї з внутрішньої поверхні і в проекції переломів під`язичної кістки і щитовидного хряща; переломів 3,4,5,6,7,8 ребер зліва із крововиливами і розривом плеври; підкапсульного розриву селезінки; забійних ран лобної і тім`яної ділянок, підборіддя; обширних крововиливів в м`які тканини голови з внутрішньої поверхні в лобній і тім`яних ділянках; комбінованого травматичного геморагічного шоку.

Своїми умисними діями, які виразилися у вчиненні умисного вбивства, що вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, за винятком вбивства, передбаченого статтями 116-118 Кримінального Кодексу України, ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене п. 13 ч. 2 ст. 115 Кримінального Кодексу України.

Відповідно до ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи ОСОБА_10 , якому висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Правова позиція сторони обвинувачення відображена в обвинувальному акті, з огляду на який прокурор зазначив, що стороною обвинувачення надано та судом досліджено достатньо доказів для встановлення відповідності викладених у обвинувальному акті фактичних обставин об`єктивній істині, які, зважаючи на окремі докази, так і в їх сукупності, дають підстави визнати ОСОБА_10 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України.

Допитаний обвинувачений ОСОБА_10 у судовому засіданні вину у вчиненні злочину, який йому інкримінується, визнав частково, винуватість не визнає в частині правової кваліфікації кримінального правопорушення, посилаючись на відсутність у нього умислу на вбивство ОСОБА_12 , на неповноту та необ`єктивність досудового розслідування та судового розгляду, неправильне застосування кримінального закону, просив перекваліфікувати його дії на ч. 2 ст. 121 КК України та призначити більш м`яке покарання. При цьому пояснивши, що 25.03.2025 року він знаходився за адресою м. Коростень по вулиці Грушевського, знаходився в кімнаті, при виході з кімнати в коридор на нього накинувся потерпілий Прус, зі словами що вб`є, збив його з ніг, почав його душити. Він (обвинувачений) витягнув руки, скинув його з себе, коли підіймався вдарив його в голову, потім вдарив його катрюлею, яка лежала на землі, у відповідь - це всі його дії.

На запитання прокурора обвинувачений суду показав, що на момент вчинення злочину був військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , перебував на посаді навідника. На момент вчинення злочину перебував у відпустці, з якої до військової частини не повернувся. Точною адресою місця події є АДРЕСА_4 . За даною адресою періодично з`являвся, останнім часом там ночував, місяці два ночував. Пруса ОСОБА_13 знав давно, відносини були дружні, хороші.

На запитання прокурора обвинувачений суду показав, що до цього будь якого конфлікту не було. Напередодні, до бійки перед обідом, вони разом з ОСОБА_14 на трьох випили пляшку горілки: ОСОБА_15 , він і ОСОБА_16 . Після того, як на нього напав ОСОБА_16 тілесні ушкодження були, на шиї синець, лікар його оглядав. Скільки років ОСОБА_14 йому не відомо, на вигляд йому було 55 років.

На запитання прокурора обвинувачений суду показав, що під час досудового розслідування під час допиту слідчим не давав показання про те, що під час готування їжі Прус його облив гарячою водою, на його думку протокол його допиту сфальсифікували. Тілесні ушкодження у ОСОБА_14 бачив. Прус опинився на тому місці куди збив його, це в коридорі біля холодильника. В туалеті ОСОБА_16 опинився, тому що він його туди закинув, "взяв за бари" і туди закинув, чи потім він звідти виходив чи не виходив не знає, оскільки він (обвинувачений) розвернувся і пішов з хати.

На запитання прокурора обвинувачений суду показав, що на слідчому експерименті все показав, куди бив потерпілого: бив його руками, один раз ногою, два рази вдарив кастрюлею. Зовнішні крововиливи, крововтрати у загинувшого не бачив, на стіні кров біля холодильника не бачив. Після подій він пішов у магазин, взяв собі "чекушку", пішов в парк випив її. Згадав, що з ОСОБА_17 приходив до ОСОБА_14 і пішов до нього ОСОБА_15 , йому було цікаво, чому ОСОБА_16 напав на нього. На запитання прокурора обвинувачений уточнив, що після події він пішов в магазин, купив "чекушку", пішов в парк ім.Горького, що напроти, випив її, він в парк часто ходив, після парку пішов у гуртожиток до ОСОБА_18 . У ОСОБА_15 випили пляшку, він розповів йому, що відбулося, що й них був конфлік з ОСОБА_14 , що він на нього накинувся, він (обвинувачений) йому "надавав", потім вони пішли до ОСОБА_14 , подивитися, як він себе почуває, вже було темно. Вони прийшли в кімнату, одразу за ними прийшла ОСОБА_19 і він з нею пішли в магазин. Прийшовши додому ОСОБА_14 не шукали, не з`ясовували де він дівся, вони просто про нього не думали.

На запитання прокурора обвинувачений суду показав, коли ОСОБА_19 побачила в туалеті ОСОБА_14 , він сказав їй, що не потрібно їй нікуди бігти, тому що це йому треба йти до поліції. Коли приїхала поліція, він п`яний спав неподалік цього приміщення. Коли вона побігла до поліції, він пішов купив пляшку горілки, випив її "залпом" сів неподалік і там "виключився" і спав, поки його не знайшли, це було на вулиці. До поліції не пішов, бо вже туди побігла ОСОБА_19 , він хотів напитися "на прощання". Якби він знав що він помре, то його ніхто не знайшов, одразу б втік, так як йому постійно говорили, що він може повернутися до частини, він би повернувся до частини, і сказав би що він його не чіпав і не бачив, однак він же ж обвинувачений цього не зробив, і ніхто б не довів, що це він. Умислом нанесення тілесних ушкоджень було захистити власне життя від нападника, позбавляти його життя він не бажав, умислу такого у нього не було.

На запитання головуючого обвинувачений суду показав, що коли ОСОБА_16 вже впав, і перестав наносити тілесні ушкодження обвинуваченому, він (обвинувачений) продовжував наносити йому тілесні ушкодження, з метою: "щоб відчув". До ванної кімнати він ОСОБА_14 затягнув одразу, він тоді ще подавав ознаки життя: дихав, хропів.

Сторона захисту не погоджується з висунутим обвинуваченням, наполягала на тому, що аналізуючи зміст висунутого ОСОБА_10 обвинувачення, показання свідків та матеріали кримінального провадження у сукупності, їх співвідношенні з фактичними обставинами справи, які прокурор вважає доведеними та достатніми для прийняття обвинувального вироку, матеріали даного кримінального провадження не містять в собі достатніх доказів, які б надали змогу переконатись у тому, що ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України.

Потерпілий ОСОБА_9 в судове засідання, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, не прибув. В матеріалах справи наявна заява, в якій потерпілий просив розгляд кримінального правопорушення провести в його відсутність, при обранні міри покарання обвинуваченому покладається на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні зазначила, що 23.03.2025 року в день її народження, посварилася зі своїм чоловіком, чоловік викликав працівників поліції, працівники поліції завезли її у витверезник, в якому вона пробула 30-40 хвилин, її відпустили, потім вона зайшла до своєї сестри на квартиру, там знаходилися обвинувачений і ОСОБА_21 . В хаті був розлад, розсипаний горох, в загальному був бардак, на що вона не звернула увагу, оскільки там постійно був бардак. Після того, як вона зайшла до хати, побачивши, що там сидять ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , вона запитала де ОСОБА_24 господар? ОСОБА_22 відповів, що ОСОБА_24 пішов, зараз прийде. Тоді вона, оскільки посварилась зі своїм чоловіком, запропонувала ОСОБА_25 сходити з нею до магазину АТБ, купити щось випити. Вони сходили до магазину, вона купила 0,7 літрів горілки "Хлібний Дар", собі слабоалкогольний напій. Після того, як вдома випили, вона захотіла до туалету, зайшла в туалет і побачила там ОСОБА_26 . Бачила, що він там лежав, голови одразу не побачила, вона його взяла за ногу смикнула. Потім побачила що у нього рука "дубова" і він не шевелиться, побачила кров, злякалася, звернулася до ОСОБА_27 , що необхідно поліцію викликати, ОСОБА_22 сказав: "Ніякої не треба поліції, підемо покуримо, кури в хаті", вона сказала, що піде курити на вулиці. Потім, тільки взяла цигарку і побігла викликати поліцію, прийшли з поліцією його вже не було.

На запитання прокурора свідок суду показала, що це було за адресою: АДРЕСА_3 . Раніше за цією адресою мешкала її сестра, зараз вона там не проживає. Зайшовши в хату, побачила розсипаний горох, увагу не звернула, оскільки там був постійно безлад. Запитання про те, де знаходться господар ОСОБА_24 вона запитала у ОСОБА_27 , саме ОСОБА_22 відповів, що ОСОБА_24 зараз прийде.

На запитання прокурора свідок суду пояснила, що оскільки вона прийшла без нічого, з собою нічого не було, тому вона одразу запропонувала ОСОБА_28 сходити з нею в магазин, щось купити випити. Десь через півгодини вони повернулися з магазину. Потім, ще десь півгодини вживали алкогольні напої, вона допила свій слабоалкогольний напій і захотіла до туалету, зайшла в туалет і таке виявила.

На запитання прокурора свідок суду повідомила, що тілесні ушкодження, які були на тілі вона бачила: щелепа увійшла туди, голова була побита, кров була під головою, синяки були під очима, і щось було з горлом, чи то вскрито було, чи щось інше, не знає, може ще щось було, однак вже не пам`ятає, в той момент була дуже наляканою, він був в положенні лежачи.

На запитання прокурора свідок суду показала, що саме ОСОБА_22 їй сказав, що не потрібно викликати поліцію. Коли вона зайшла до туалету, ОСОБА_24 лежав на підлозі з піднятою рукою доверху, яка прикривала видимість голови. Вона спочатку подумала, що він лежить, може його струмом вдарило чи йому погано стало, штурхнула його ногою, спитала: " ОСОБА_24 , чого ти лежиш?", однак, коли побачила, що рука вже задубіла, зрозуміла, що він мертвий. Свідком нанесення будь яких тілесних ушкоджень ОСОБА_29 не була, її тоді взагалі не було.

Коли вона прийшла до хати, де були ОСОБА_25 з ОСОБА_21 , вони вже були в стані алкогольного сп`яніння, вони вже пили.

ОСОБА_25 у загиблого ОСОБА_13 жив десь приблизно півроку.

На запитання захисника свідок суду показала, що у витверезник її привезли десь о 10-й годині вечора, 10-30 годині вечора вже випустили, точно не пам`ятає, але не пізніше, оскільки після витверезника вони з ОСОБА_30 ходити до магазину АТБ, який працює до 11-ї години вечора.

Зі слів ОСОБА_21 , він прийшов чи то до обіду чи то одразу після обіду і ОСОБА_24 вже був на полу мертвий, вони його сиділи поминали. ОСОБА_21 з його слів прийшов до ОСОБА_25 чи в 12 годин, чи в 13 годин.

На запитання захисника свідок суду показала, що в магазині АТБ вони з ОСОБА_30 купили пляшку горілки 0,7 літрів "Хлібний Дар", хлопці випили з неї небагато, навіть половини не випили. Свою слабоалкоголку вона випила хвилин за 15, потім захотіла до туалету.

ОСОБА_22 повідомив, що ОСОБА_24 має скоро прийти, і коли вона його побачила в туалеті і спочатку подумала, що може ОСОБА_26 струмом вдарило і сказала про це ОСОБА_28 , він відповів: "Нехай полежить". І коли вона зрозуміла, що він мертвий, бо рука заклякла, сказала ОСОБА_28 : "Йдемо покуримо", він відповів: " ОСОБА_31 ", вона побігла курити на вулицю, побігла до поліції, все розказала їм, і поліція приїхала.

На запитання головуючого свідок суду показала, що коли вони з ОСОБА_25 ходили до магазину АТБ, ОСОБА_21 в цей час сидів у хаті. Навіть, коли вона зайшла, він нічого їй не сказав, що там ОСОБА_24 лежить. Коли вони прийшли, він як сидів, так і продовжував сидіти.

На запитання прокурора свідок суду показала, що їй сказав ОСОБА_21 , вже потім: " ОСОБА_22 "забаранив" ОСОБА_13 , сідай та поминай його", про це ОСОБА_21 сказав ОСОБА_22 , коли ОСОБА_21 прийшов до нього в гості. Зі слів ОСОБА_21 , що на запитання ОСОБА_21 до ОСОБА_27 де ОСОБА_24 , ОСОБА_22 йому сказав: "Я його забаранив, сідай будем поминати його".

Свідок ОСОБА_32 в судовому засіданні суду показав, що точного часу не пам`ятає, коли це було в той день вони з ОСОБА_33 випили пляшку горілки, потім ОСОБА_34 запитав, чи може він взяти ще пляшку горілки, він пішов, взяв ще пляшку горілки, прийшов до дому, а ОСОБА_34 йому і каже: "Здається, я ОСОБА_35 вбив".

На запитання прокурора свідок суду повідомив, що з обвинуваченим ОСОБА_33 та потерпілим ОСОБА_14 він знайомий. ОСОБА_34 проживав в м. Коростені у ОСОБА_36 , проживав десь місяці два.

В той день, вони з ОСОБА_33 зустрілися в квартирі у свідка, ОСОБА_34 прийшов до нього додому, час був приблизно обід, або одразу після обіду. ОСОБА_34 сказав: " ОСОБА_37 , я, як мені здається, його вбив." І коли вони прийшли до ОСОБА_35 , ОСОБА_38 лежав просто уже. Коли в будинок заходиш, одразу він лежав, по прямій стояв холодильник, він головою до холодильника лежав, но вже мертвий. Вони сіли потім в кімнаті, випили по сто грамів, і він потім сидів дивився телевізор. Потім, коли постукали у вікно, ОСОБА_22 сказав: "Почекай не відкривай, потрібно тіло сховати", де він його ховав, він не бачив, і коли зайшла ОСОБА_19 і вона пішла до туалету, вона почала кричати, верещати, побачила труп ОСОБА_35 і подзвонила до поліції, коли приїхала поліція, він не пам`ятає, оскільки "виключився від горілки", а "включився" вже у відділенні.

На запитання прокурора свідок суду показав, що зі слів ОСОБА_27 , що він попросив ОСОБА_35 приготувати щось поїсти, ОСОБА_38 ніби горох поставив. Це зі слів ОСОБА_27 , безпосередньо вбивства він не бачив, він нічого не бачив, ОСОБА_22 просто повідомив, що ніби вбив ОСОБА_35 і вони прийшли, побачили труп, сіли його пом`янути, вони випили і він "відключився". Сліди крові він бачив, там де покійний лежав, було "немного крові". Вього іншого не бачив.

На запитання прокурора свідок суду показав, що коли постукали у вікно, ОСОБА_22 попросив не відкривати двері, поки він тіло не перетягне. Куди він його тягнув, він (свідок) не бачив, оскільки сидів у кімнаті, дивився телевізор. Коли вже прийшла ОСОБА_19 і потім зайшла в туалет почала кричати, що там труп ОСОБА_39 знаходиться, далі вона подзвонила на 102, коли приїхала поліція він вже не пам`ятає, очнувся в поліції.

На запитання прокурора свідок суду показав, що причиною конфліктної ситуації, зі слів ОСОБА_40 , стало те, що він вилив на нього гарячу воду, ту що ставив поїсти приготувати, а як, що, за що, він не знає, він нічого не питав. Він не знає, як що відбувалося, його не було. ОСОБА_22 прийшов до нього, спитав чи він (свідок) взяв пляшку, він відповів, що так взяв, вони сіли випили, потім ОСОБА_22 сказав, щоби вони пішли до ОСОБА_35 , він його нібито вбив.

На запитання обвинуваченого свідок суду повідомив, що так, пам`ятає, як до нього він ( ОСОБА_22 ) прийшов десь об 11-й годині, до обіду, погодився, що то було березень 2025 року, точної дати не пам`ятає. Пригадує, що того ранку ОСОБА_22 спочатку прийшов до нього, вони випили пів пляшки горілки, ОСОБА_22 запропонував піти до ОСОБА_35 випити, бо йому також було погано, вони випили на трьох ще пів пляшки, потім він (свідок) пішов додому. Коли вони сиділи втрьох, конфліктів не було.

На запитання обвинуваченого свідок суду пояснив, що не пам`ятає, коли ОСОБА_22 прийшов до нього вдруге за цей день, ніби в 14-й годині дня, те що це було о 18-й годині він не пам`ятає, було точно після обіду, на вулиці було світло. Коли ОСОБА_34 прийшов вдруге, він сказав: " ОСОБА_41 вип`ємо", коли вони випили він сказав: " ОСОБА_42 убил" (рос.мова).

На запитання обвинуваченого свідок суду показав, що ОСОБА_34 йому розповідав, що ОСОБА_38 на нього вилив воду, іншого не пам`ятає, оскільки був п`яний. Альона, коли прийшла, принесла з собой напій, який потім пила, в баночці. Коли ОСОБА_19 з ОСОБА_33 ходили ще в магазин, він цього вже не пам`ятає, був п`яним. Коли пили вдвох пам`ятає, коли з ОСОБА_19 пам`ятає, вона пила " ОСОБА_43 ", потім сказала, що в туалет піде.

На запитання захисника свідок суду показав, що пив самогонку, купив, потім з собою приніс.

Прокурор в судовому засіданні відмовився від допиту інших свідків, заначених в реєстрі матеріалів кримінального провадження. Обвинувачений, сторона захисту не наполягагали на виклику інших свідків, тому судом була прийнята відмова від допиту інших свідків.

Так, свідки, будучи допитаними відповідно до вимог ст.352 КПК України, та попередженими про завідомо неправдиве показання та відмову від давання показань з непередбачених законом підстав, кожен окремо, узгоджено та послідовно давали пояснення.

Незважаючи на часткове визнання своєї вини у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115КК України, вина ОСОБА_10 , повністю доводиться наступними зібраними та дослідженими у кримінальному провадженні доказами, обсяг яких був визначений за погодженням з учасниками судового провадження, а саме: зібраними доказами відповідно до вимог ст. ст. 352, 353 КПК України, протоколами слідчих дій та долученими до матеріалів кримінального провадження письмовими доказами, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення факту і обставин кримінального провадження, що відповідає вимогам ст.358 КПК України, а саме:

- рапортом чергового Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області від 24.03.2025 року ОСОБА_44 про отримання повідомлення на телефон РУ, від непрацюючої ОСОБА_45 , про те, що 24.03.2025 року о 02.08 годині за адресою АДРЕСА_5 виявлено труп непрацюючого ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Отримана заява зареєстрована, внесено до ЄРДР за № 0000239;

- протоколом огляду місця події від 24.03.2025року, та ілюстративною таблицею до нього, з якого слідує, що 24.03.2025 року проведено огляд місця події за адресою: АДРЕСА_5 , за участю двох понятих, спеціаліста криміналіста, судово медичного експерта, фіксування огляду місця події на фотоапарат "Canon" EOS 4000D. У ході вказаної процесуальної дії оглянуто домоволодіння за адресою: АДРЕСА_5 , де під час огляду виявлено: труп ОСОБА_12 дата народження ІНФОРМАЦІЯ_3 ; кухонний ніж в смітниковому відрі в кімнаті номер 1, обгорнутий в папір та поміщений в спец пакет PSP 2076186; металева емальована каструля білого кольору з речовиною бурого кольору з кухонного столу в кімнаті номер 1 поміщено до спец пакету EXPO 412408; 3 змиви речовини бурого кольору з поверхні каструлі, вилучені на ватні аплікатори та поміщені до трьох паперових пакетів; змив речовини бурого кольору з поверхні холодильника в кімнаті номер 1 вилучено на ватний аплікатор та поміщено до паперового пакету; змив речовини бурого кольору з поверхні стіни в кімнаті номер 1 вилучено на ватний аплікатор та поміщено до паперового пакету; змив речовини бурого кольору з поверхні дверей кімнати номер 1 вилучено на ватний аплікатор та поміщено до паперового пакету; змив речовини бурого кольору з поверхні підлоги в кімнаті номер 1 вилучено на ватний аплікатор та поміщено в паперовий пакет; змив речовини бурого кольору з поверхні унітазу в кімнаті номер 2 вилучено за допомогою ватного аплікатору та поміщено у паперовий пакет; сліди пальців рук в кількості 4 шт вилучено за допомогою липкої стрічки, з поверхні скляної пляшки з-під горілки в кімнаті номер 3, поміщено на аркуш паперу формату А4 та поміщено в паперовий пакет. Виявлене під час огляду вилучено.

- протоколом огляду трупа ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_2 від 24.03.2025 року за участі двох понятих, за участю спеціаліста судово медичного експерта, спеціаліста, з фототаблицею до нього, фіксування огляду трупа проводилась фотоапаратом "Canon";

- надано та досліджено Лікарське свідоцтво про смерть № 544 від 24.03.2025 року ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; заява про залучення до провадження як потерпілого ОСОБА_9 ;

- висновком експерта №573 від 10.04.2025 року з додатком №1, з якого слідує, що на основі даних судово-медичного дослідження речових доказів судово-медичний експерт-імунолог прийшов до висновків: Кров гр-на ОСОБА_12 відноситься до групи АВ із супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВО. У вирізці із ватного тампончика, що на дерев`яному аплікатору, об.№1, знайдена кров людини. В результаті серологічного дослідження в об.№1, виявлені антигени А, В і Н. Так як контрольний змив предмету-носія (змив з ділянки, що знаходиться у безпосередній близькості від плями крові) у відділення не доставлений, то конкретно висловитись про походження крові в об.№1 неможливо. Однак, якщо вважати виявлені властивості достовірними, то кров в об.№1 може походити від особи з групою крові АВ із супутнім антигеном Н. Такою особою може бути і потерпілий ОСОБА_12 ;

- висновком експерта №574 від 10.04.2025 року з додатком №1, з якого слідує, що на основі даних судово-медичного дослідження речових доказів судово-медичний експерт-імунолог прийшов до висновків: кров гр-на ОСОБА_12 відноситься до групи АВ із супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВО. У вирізці із ватного тампончика, що на дерев`яному аплікатору, об.№1, знайдена кров людини. В результаті серологічного дослідження в ОСОБА_46 . Так як контрольний змив предмету-носія (змив з ділянки, що знаходиться у безпосередній близькості від плями крові) у відділення не доставлений, то конкретно висловитись про походження крові в об.№1 неможливо. Однак, якщо вважати виявлені властивості достовірними, то кров в об.№1 може походити від особи з групою крові АВ із супутнім антигеном Н. Такою особою може бути і потерпілий ОСОБА_12 ;

- висновком експерта №576 від 10.04.2025 року з додатком №1, з якого слідує, що на основі даних судово-медичного дослідження речових доказів експерт-імунолог судовий приходить до висновків: кров гр-на ОСОБА_12 відноситься до групи АВ з супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВО. У вирізках із ватного тампону об.№1 знайдена кров людини. В результаті серологічного дослідження в об.№1 виявлено антигени А,В та Н. Оскільки для дослідження не доставлено контроль предмету-носія до об.№1, зробити категоричний висновок про групову належність крові на підставі серологічного дослідження тільки тампону-змиву з кров`ю не є можливим. Однак, якщо вважати виявлені властивості достовірними, то кров в об.№1 може походити від особи (осіб), організму якої (яких) властиві антигени А, В та Н. Такою особою може бути і гр-н ОСОБА_12 ;

- висновком експерта №584 від 10.04.2025 року з додатком №1, з якого слідує, що на основі даних судово-медичного дослідження речових доказів експерт-імунолог судовий приходить до висновків: Кров гр-на ОСОБА_12 відноситься до групи АВ та супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВО. У вирізці з ватного тампона, об.№1, знайдена кров людини. В результаті серологічного дослідження в об.№1 виявлено антигени А, В та Н. Оскільки для дослідження не доставлено контрольний змив предмета-носія до об.№1 (змив з ділянки, що знаходиться в безпосередній близькості від плями крові), зробити категоричний висновок про групову належність крові на підставі серологічного дослідження тільки тампону - змиву з кров`ю не є можливим. Однак, якщо вважати виявлені властивості достовірними, то кров в об.№1 може походити від особи (осіб), організму якої (яких) властиві антигени А, В та Н, такою особою може бути гр-н ОСОБА_12 ;

- висновком експерта №583 від 10.04.2025 року з додатком №1, з якого слідує, що на основі даних судово-медичного дослідження речових доказів Експерт-імунолог судовий приходить до висновків: Кров гр-на ОСОБА_12 відноситься до групи АВ та супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВО. У вирізці з ватного тампона, об.№1, знайдена кров людини. В результаті серологічного дослідження в об.№1 виявлено антигени А, В та Н. Оскільки для дослідження не доставлено контрольний змив предмета-носія до об.№1 (змив з ділянки, що знаходиться в безпосередній близькості від плями крові), зробити категоричний висновок про групову належність крові на підставі серологічного дослідження тільки тампону - змиву з кров`ю не є можливим. Однак, якщо вважати виявлені властивості достовірними, то кров в об.№1 може походити від особи (осіб), організму якої (яких) властиві антигени А, В та Н, такою особою може бути гр-н ОСОБА_12 ;

- висновком експерта №580 від 10.04.2025 року з додатком №1, з якого слідує, що на основі даних судово-медичного дослідження речових доказів Експерт-імунолог судовий приходить до висновків: Кров, гр-на ОСОБА_12 відноситься до групи АВ та супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВО. У вирізці з ватного тампона, об.№1, знайдена кров людини. В результаті серологічного дослідження в об.№1 виявлено антигени А, В та Н. Оскільки для дослідження не доставлено контрольний змив предмета-носія до об.№1 (змив з ділянки, що знаходиться в безпосередній близькості від плями крові), зробити категоричний висновок про групову належність крові на підставі серологічного дослідження тільки тампону - змиву з кров`ю не є можливим. Однак, якщо вважати виявлені властивості достовірними, то кров в об.№1 може походити від особи (осіб), організму якої (яких) властиві антигени А, В та Н, такою особою може бути гр-н ОСОБА_12 ;

- висновком експерта №578 від 10.04.2025 року з додатком №1, з якого слідує, що на основі даних судово-медичного дослідження речових доказів Експерт-імунолог судовий приходить до висновків: кров гр-на ОСОБА_12 відноситься до групи АВ з супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВО. У вирізках із штанів джинсових, об.№1-4, знайдена кров людини. В результаті серологічного дослідження в об.№3,4 виявлено антигени А, В та Н. Походження даних антигенів у вищезазначених об`єктах можливе за рахунок крові будь-якої особи, організму якої властиві антигени ОСОБА_47 . Такою особою може бути і гр-н ОСОБА_12 ;

- висновком експерта №582 від 10.04.2025 року з додатком №1, з якого слідує, що на основі даних судово-медичного дослідження речових доказів Експерт-імунолог судовий приходить до висновків: кров гр-на ОСОБА_12 відноситься до групи АВ та супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВО. У вирізках з кофти, об.№1, 2, 5, знайдена кров людини. В результаті серологічного дослідження в об.№5, виявлені антигени А, В і Н. Походження даних антигенів, в об.№№5, можливе за рахунок крові будь-якої особи, організму якої властиві антигени А, В і Н, такою особою може бути гр-н ОСОБА_12 ;

- висновком експерта №134/ц від 30.04.2025 року з таблицею до висновку експерта №134/ц, з якого слідує, що на основі даних судово-медичного дослідження речових доказів Експерт-цитолог судовий приходить до висновків: Згідно «Висновку експерта» № 489 від 27.03.25 р. експертизи речових доказів, проведеної у відділенні судово-медичної імунології ДСУ «Житомирське обласне бюро судово-медичної експертизи»: «Кров трупа ОСОБА_12 відноситься до групи АВ за ізосерологічною системою АВО». При судово-медичній експертизі слідів темно-червоного кольору на каструлі (об.І) виявлена кров людини, статеву належність якої встановити неможливо через деструктивні зміни в ядрах клітин. При серологічному дослідженні даних слідів крові виявлені антигени А і В ізосерологічної системи АВО. Таким чином, враховуючи отримані результати та групу крові особи, яка проходить по справі, можна зробити висновок, що сліди крові виявлені на каструлі (об. 1), могли утворитися від особи, в крові якої містяться вищевказані антигени, в тому числі і від трупа ОСОБА_12 ;

- висновком експерта №44 від 15.05.2025 року з якого слідує, що на підставі даних експертизи трупу громадянина ОСОБА_12 , 1971 року народження, даних лабораторних методів досліджень лікар судово-медичний експерт приходить до наступного висновку:

1.Смерть настала від тупої поєднаної травми шиї, грудної клітки, черевної порожнини, що супроводжувалась переломи під`язикової кістки і на щитоподібному хрящі; крововиливами в м`які тканини шиї з внутрішньої поверхні і в проекції переломів під`язичної кістки і щитовидного хряща; переломами ребер 3,4,5,6,7,8 го ребер зліва з крововиливами і розривом плеври 6-го ребра, гемопневмотораксом; підкапсулярним розривом селезінки; забійними рани лобної і тім`яної ділянок, підборіддя; обширними крововиливами в м`яких тканинах голови з внутрішньої поверхні в лобній і тім`яних ділянках; комбінованим травматично геморагічним шоком.

2. Експертизою трупа виявлено наступні тілесні ушкодженню 2А) на під`язиковій кістці виявлено два повних переломи. Перелом №1 розташовується на правому великому ріжку. Перелом №2 розташовується на тілі під`язикової кістки. На щитоподібному хрящі виявлено два повних переломи. Перелом №1 розташовується в місці з`єднання обох доль. Перелом №2 розташовується в місці з`єднання правого нижнього ріжка з долею хряща. Крововиливи в м`які тканини шиї з внутрішньої поверхні і в проекції переломів під`язичної кістки і щитовидного хряща. Подібні обширні крововиливи в м`яких тканинах голови з внутрішньої поверхні в лобній і тім`яних ділянках. Переломи ребер 3,4,5,6,7,8го ребер зліва по середній ключичній лінії в косо поперечному напрямку. Крововиливи в плевру ребер в проекції переломів; розрив плеври 6-го ребра. Гемопневмоторакс (В лівій плевральній порожнині до 50 мл рідкої темної крові). Підкапсулярний розрив селезінки в проекції воріт, в капсулі до 50 мл темної рідкої крові, остання напружена. Крововиливи в проекції воріт селезінки і в капсулу органа, темно червоного кольору, вогнищеві, рана № 1 в тім`яній області по середній лінії, поряд і дещо нижче знаходиться подібна рана № 2 ; подібна рана № 3 на підборідді. Чисельні синці по передній поверхні шиї у всіх третях. 2Б) 11 саден в ділянках лоба, тім`яних ділянках волосистої частини голови справа і зліва; обширний синець правої щоки, на фоні якого є численні дрібні садна подібний вищеописаним; подібні дрібні чисельні садна розташовані по каймі верхньої та нижньої губ; обширні крововиливи і поверхневі рани слизових оболонок верхньої і нижньої губ зліва; нерівномірно виражений синець на повіках лівого ока; синець лівої вушної раковини; синець на спинці носу; синці є в правій та лівій надключичних ділянках (2 + 3); синець по зовнішній поверхні верхньої треті правого стегна; синець по задній поверхні грудної клітки справа та зліва, в проекції 4-5 ребер по задній пахвинній лінії ; синець в ділянці попереку зліва; синець по задній поверхні грудної клітки зліва, в проекції 5-6 ребер по лопатковій лінії; синець по задній поверхні грудної клітки справа, в проекції 5-7 ребер, по задній пахвинній лінії.

3. Будь яких інших тілесних ушкоджень експертизою трупа не встановлено.

4. Вище вказані тілесні ушкодження в пункті 2 А) по своєму характеру утворення являються забійними та утворились від неодноразової дії тупого(-их), твердого(-их) предмету(-ів) у тому числі і з обмеженою контактуючою плоскою поверхнею, в склад якого(их) входили іони заліза; незадовго до настання смерті; знаходяться з нею в причинному зв`язку; мають ознаки тілесних ушкоджень тяжкого ступеня як небезпечні для життя і здоров`я.

5. Тілесні ушкодження пункт 2Б) по своєму характеру утворення являються забійними та утворились від неодноразової дії тупого(-их), твердого(-их) предмету(-ів) з обмеженою контактуючою поверхнею; в деякій послідовності; в межах 5-3-1 доби до настання смерті; мають ознаки тілесних ушкоджень легкого ступеня при житті людини; в причинному зв`язку з настанням смерті не знаходяться.

б. Механізм утворення тілесних ушкоджень в пункті 2 А). Б) неможливий при умові падіння з вертикального положення тіла на горизонтальну поверхню.

7. Тілесні ушкодження на тілі ОСОБА_12 виникли в деякій послідовності, в невеликій обмежений проміжок часу, рахуємий хвилинами...тощо; імовірно що переломи ребер 3,4,5,6,7,8го ребер зліва з крововиливами і розривом плеври 6-го ребра, гемопневмоторак( в лівій плевральній порожнині до 50 мл рідкої темної крові.); підкапсулярний розрив селезінки виникли після утворення переломів під`язикової кістки і на щитоподібному хрящі, і що підтверджується даними судово гістологічного дослідження ( на предмет встановлення давності і прижиттевості тілесних ушкоджень).

8. Не виключається механізм утворення тілесних ушкоджень, які знаходяться в причинному зв`язку з настанням смерті при умові перебування ОСОБА_12 в горизонтальному положенні тіла (лежачи) чи близькому до такого.

9. Враховуючи відомості щодо утворення тілесних ушкоджень в деякій проміжок часу, від моменту нанесення первинних ударів і до часу утворення тілесних ушкоджень перед настанням смерті положення тіла потерпілого могло бути і вертикальним і неодноразово змінюватись.

10. Травмуючи сила по кількості ударів була багаторазовою.

11. В крові трупа виявлено етиловий спирт в концентрації 2,59 проміле, що при житті відповідає сильному ступеню алкогольного сп`яніння.

12. Кров трупа ОСОБА_12 відноситься до групи АВ за ізосерологічною системою АВО.

13. Потерпілий міг відчувати фізичний біль в результаті заподіяння йому тілесних ушкоджень в стані алкогольного сп`яніння. Відповідь на питання в цілому не є можливою; терміни " Особливий фізичний біль та страждання" - є юридичними.

14. Достовірних даних про зміну пози трупа на місці його виявлення експертом не отримано; за виключенням тих обставин, при яких здійснювались доставка трупа на експертизу.

15. Рішення питання про можливість врятувати життя постраждалому входить в компетенцію комісійної судово медичної експертизи; проте експерт вважає, що в даному випадку життя йому могло бути і не врятоване, так як смерть настала у проміжок часу, якій рахується хвилинами то що; за який доставити в медичний заклад, провести необхідні дослідження хворому, прийняти відповідні рішення було неможливо.

16. При дачі висновків експерт виходив із конкретних результатів, які одержав при експертизі трупа, у тому числі і додаткових досліджень.

17. Враховуючи ступінь розвитку трупних змін; відомості щодо часу, місця виявлення трупа, та інші відомі обставини, можливо судити про настання смерті в межах 12 годин до моменту проведення експертизи трупа;

- висновком експерта №54 від 28.03.2025 року, з якого слідує, що на підставі даних експертизи громадянина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , приймаючи до уваги відомі лікарю судово-медичному експерту обставини справи, лікар судово-медичний експерт приходить до наступного висновку: у обстежуваного встановлено тілесні ушкодження у вигляді садна в ділянці лоба по середній ліні на межі з міжбрів`ям; лінійного садна в ділянці лрба зліва; 4 лінійних саден по долонній і тильній поверхнях правої кисті; синця по тильній поверхні правої кисті; подібного синця по тильній поверхні лівої кисті; синця по передньо-боковій поверхні шиї справа. Вище вказані тілесні ушкодження, за виключенням лінійних саден по долонній і тильній поверхнях правої кисті утворились внаслідок дії тупих твердих предметів, можливо в термін від 1-до 2 діб к моменту обстеження; відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Садна по долонній і тильній поверхнях правої кисті утворились від дії гострого предмету, в термін 3-5 діб до моменту обстеження; відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Будь-яких інших зовнішніх тілесних ушкоджень не виявлено;

- висновком експерта № СЕ-19/106-25/9140-Д від 21.05.2025 року та Ілюстративною таблицею до нього, з якого слідує, що:

1. Слід папілярного узору руки з найбільшими розмірами 15x20 мм (стрічка № 3), який вилучено під час огляду місця події від 24.03.2025 за адресою: АДРЕСА_5 , придатний для ідентифікації за ним особи, що його залишила. Сліди папілярних узорів руки (рук) з найбільшими розмірами 13x24 мм, 9x13 мм (стрічка № 1), 11x17 мм (стрічка № 2), 6x10 мм, 15x16 мм (стрічка № 3), 17x21 мм, 13x16 мм (стрічка № 4), які вилучені під час огляду місця події від 24.03.2025 за адресою: вул. Грушевського, 14/2 1а, м. Коростень Житомирської області, непридатні для ідентифікації за ними особи (осіб), що їх залишила (залишили).

2. Слід папілярного узору руки розмірами 15x20 мм (стрічка № 3) залишений великим пальцем правої руки особи, дактилоскопічна карта якої заповнена на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Встановити, чи залишені сліди папілярних узорів руки (рук) розмірами 13x24 мм, 9x13 мм (стрічка № 1), 11x17 мм (стрічка № 2), 6x10 мм, 15x16 мм (стрічка № 3), 17x21 мм, 13x16 мм (стрічка № 4) ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не є можливим у зв`язку з визнанням зазначених слідів непридатними для ідентифікації за ними особи (осіб), що їх залишила (залишили);

- Відповідно до Висновку судово-психіатричного експерта № 182-2025 від 29.04.2025:

1. ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в період вчинення злочину виявляв клінічні ознаки емоційно-нестійкого розладу особистості, ускладненого вживанням алкогольних напоїв (F60.3 МКХ-10). В тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності не перебував.

2. ОСОБА_10 на даний час виявляє клінічні ознаки емоційно-нестійкого розладу особистості, ускладненого вживанням алкогольних напоїв, стан компенсації (F60.3 МКХ- 10).

3. ОСОБА_10 може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Питання: Чи слід його

вважати осудним?» - не входить до компетенції судово-психіатричного експерта.

5. ОСОБА_10 застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру, не

потребує.

- висновком експерта № 06 від 04.06.2025, на підставі даних додаткової експертизи трупа громадянина ОСОБА_12 , 1971 року народження, (Висновок експерта № 44 від 2025 року), приймаючи до уваги відомі експерту обставини справи в відповідності з поставленими питаннями, лікар судово-медичний експерт приходить до висновків:

1. Тілесні ушкодження: на під`язиковій кістці виявлено два повних переломи. Перелом №1 розташовується на правому великому ріжку. Перелом №2 розташовується на тілі під`язикової кістки. На щитоподібному хрящі виявлено два повних переломи. Перелом №1 розташовується в місці з`єднання обох доль. Перелом №2 розташовується в місці з`єднання правого нижнього ріжка з долею хряща. Крововиливи в м`які тканини шиї з внутрішньої поверхні і в проекції переломів під`язичної Кістки і щитовидного хряща. Подібні обширні крововиливи в м`яких тканинах голови з внутрішньої поверхні в лобній і тім`яних ділянках. Переломи ребер 3,4,5,6,7,8го ребер зліва по середній ключичній лінії в косо поперечному напрямку. Крововиливи в плевру ребер в проекції

переломів; розрив плеври 6-го ребра. Гемопневмоторакс (В лівій плевральній порожнині до 50 мл рідкої темної крові). Підкапсулярний розрив селезінки в проекції воріт, в капсулі до 50 мл темної рідкої крові, остання напружена. Крововиливи в проекції воріт селезінки і в капсулу органа, темно червоного кольору, вогнищеві, рана № 1 в тім`яній області по середній лінії , поряд і дещо нижче знаходиться подібна рана № 2 ; подібна рана № 3 на підборідді. Чисельні синці по передній поверхні шиї у всіх третях по своєму характеру утворення являються забійними та утворились від неодноразової дії тупого(-их), твердого(-их) предмету(-ів), у тому числі і з обмеженою контактуючою плоскою поверхнею, в склад якого(их) входили іони заліза.

2. Тілесні ушкодження: 11 саден в ділянках лоба, тім`яних ділянках волосистої частини голови справа і зліва; обширний синець правої щоки, на фоні якого є численні дрібні садна подібний вищеописаним; подібні дрібні чисельні садна розташовані по каймі верхньої та нижньої губ; обширні крововиливи і поверхневі рани слизових оболонок верхньої і нижньої губ зліва; нерівномірно виражений синець на повіках лівого ока; синець лівої вушної раковини: синець на спинці носу; синці є в правій та лівій надключичних ділянках (2 + 3); синець по зовнішній поверхні верхньої треті правого стегна; синець по задній поверхні грудної клітки справа та зліва, в проекції 4- 5 ребер по задній пахвинній лінії; синець в ділянці попереку зліва; синець по задній поверхні грудної клітки зліва, в проекції 5-6 ребер по лопатковій лінії; синець по задній поверхні грудної клітки справа, в проекції 5-7 ребер, по задній пахвинній лінії; по своєму характеру утворення являються забійними та утворились від неодноразової дії тупого(-их), твердого(-их) предмету(-ів) з обмеженою контактуючою поверхнею.

3. Морфологічні особливості тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_12 не відобразили характерні та специфічні ознаки, які дозволяють судити про форму, розмір та інші індивідуальні ознаки знаряддя, що було застосоване.

4. Тілесні ушкодження які виявлені на тілі трупа ОСОБА_12 могли виникнути від дії тупих твердих предметів, у тому числі і від нанесення ударів каструлею, яку вилучено під час ОМП від 24.03.2025 року.

5. Механізм утворення тілесних ушкоджень на тілі трупа ОСОБА_12 , які відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, не виключений за обставин, які відтворив під час слідчого експерименту 21.05.2025 року підозрюваний ОСОБА_10

б. Тілесні ушкодження, виявлені на тілі трупа ОСОБА_12 , які не відноситься до тяжких тілесних ушкоджень могли виникнути в тому числі і за обставин, які відтворив під час слідчого експерименту 21.05.2025 року підозрюваний ОСОБА_10 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 21.05.2025 за участю ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 .. Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту та долученого відеозапису вказаної слідчої дії від 21.05.2025 року, який оглянуто безпосередньо у судовому засіданні, ОСОБА_10 за участю статиста у присутності понятих, детально розповів про обставини події 23.03.2025, вказавши, показавши на статисті яким чином він кастрюлею наніс два удари ОСОБА_12 в область голови, яким чином він лівою рукою наніс удар ОСОБА_12 в область шиї, яким чином він правою рукою наніс удар ОСОБА_12 в область шиї, показує на статисті яким чином він лівою рукою наніс удар ОСОБА_12 в область шиї, яким чином він правою рукою наніс удар ОСОБА_12 в область обличчя, яким чином він лівою ногою наніс удар ОСОБА_12 в область підборіддя, показує на статисті яким чином він кулаками лівої та правої руки наніс удари ОСОБА_12 в область тулубу.

Однією із загальних засад кримінального провадження є визначена п. 16 ч. 1 ст. 7 КПК України безпосередність дослідження доказів, що означає звернену до суду вимогу закону про дослідження ним всіх зібраних у конкретному кримінальному провадженні доказів шляхом допиту обвинувачених, потерпілих, свідків, експерта, огляду речових доказів, оголошення документів, відтворення звукозапису і відеозапису, тощо. При цьому, безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити та перевірити їх (як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими доказами), здійснити їх оцінку за критеріями, визначеними у ч. 1 ст. 94 КПК України, і сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження.

При цьому, керуючись засадою безпосередньості дослідження доказів, судом не досліджувався поданий стороною обвинувачення такий доказ як відеозапис допиту з використанням відеозапису свідка ОСОБА_20 , оскільки свідок ОСОБА_20 надала показання будучи присутньою під час судового розгляду в залі судових засідань. Показання свідка суд отримав усно.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали вказаного кримінального провадження з точки зору належності, допустимості, достовірності та взаємозв`язку та давши їм належну оцінку, суд приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_10 у тому, що він 23.03.2025 близько 23 години 00 хвилин в АДРЕСА_3 вчинив умисне вбивство, будучи особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, за винятком вбивства, передбаченого статтями 116-118 Кримінального Кодексу України, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . При цьому, знаряддям злочину є емальована кастрюля, що підтверджується висновками експертів № 580 від10.04.2025,№134/ц від 14.05.2025 року; №44 від 15.05.2025 року; №06 від 04.06.2025 року. Також присутність будь яких інших осіб на місці вчинення вбивства, крім обвинуваченого, судом не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_10 та його захисник адвокат ОСОБА_11 звертають увагу Суду на те, що обставини, на які посилається прокурор, та які викладені в обвинувальному акті, не містять свого підтвердження в матеріалах кримінального провадження, а отже й вина ОСОБА_10 у вчиненні ним кримінального правопорушення п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України є не доведеною, та дії останнього слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 121 КК України - як умисні тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили смерть потерпілого. Обвинувачений ОСОБА_10 у своїх показаннях не заперечує щодо нанесення потерпілому тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні захисником обвинуваченого - адвокатом ОСОБА_11 було заявлено клопотання про виключення з обставин, що обтяжуть покарання ОСОБА_10 : вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, оскільки освідування ОСОБА_10 , безпосередньо одразу після нанесення тілесних ушкоджень не здійснювали, освідування було проведено через значний час, при цьому, як зазначив сам ОСОБА_10 , після вчинення кримінального правопорушення, він продовжував вживати алкоголь.

Захисник просив прийняти до уваги Суд таку пом`якшуючу обставину, як учасник бойових дій, оскільки ОСОБА_10 приймав активну участь у бойових діях.

Суд відхиляє доводи сторони захисту про відсутність у діях обвинуваченого ОСОБА_10 обтяжуючої обставини, передбаченої п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України, а саме вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння з наступних підстав.

Посилання захисника на те, що освідування обвинуваченого на стан алкогольного сп`яніння проводилося після події, коли він нібито вже вживав алкоголь, суд оцінює критично, оскільки такі твердження не узгоджуються з іншими доказами у справі, зокрема показаннями свідків, у тому числі з власними показаннями обвинуваченого. Так, під час судового розгляду обвинувачений підтвердив, що напередодні події вживав алкогольні напої. Зазначені показання є послідовними, добровільними та узгоджуються з іншими доказами, дослідженими судом, у тому числі з показаннями свідків та даними медичного огляду.

Верховний Суд у своїй практиці неодноразово звертав увагу на те, що встановлення факту перебування особи у стані алкогольного сп`яніння можливе не лише на підставі результатів медичного освідування, але й з урахуванням сукупності інших доказів.

Зокрема, у постанові Верховного Суду від 26 вересня 2019 року у справі № 542/1814/17 зазначено, що для визнання обставини, яка обтяжує покарання, не є обов`язковим проведення медичного огляду безпосередньо в момент вчинення злочину, якщо факт алкогольного сп`яніння підтверджується іншими належними та допустимими доказами, у тому числі показаннями самого обвинуваченого.

Верховного Суду неодноразово зазначав про дотримання належного порядку встановлення факту перебування особи в момент вчинення злочину у стані алкогольного чи іншого сп`яніння шляхом дослідження і оцінки всієї сукупності доказів, зокрема і показань свідків, про що йдеться у постановах ККС від 15.03.2018 у справі №372/2291/16-к, від 21.11.2019 у справі №564/590/17, від 3.12.2019 у справі №571/1436/15-к, від 11.02.2020 у справі №643/20474/15-к.

Власні зізнавальні показання обвинуваченого ОСОБА_10 щодо вживання алкоголю напередодні події, підкріплені іншими доказами (показання свідків, медична довідка), що дають можливість Суду дійти висновку про стан сп`яніння, оскільки висновок експерта не є єдиним обов`язковим доказом.

Оцінюючи докази в їх сукупності відповідно до вимог ст. 94 КПК України, суд дійшов висновку, що твердження сторони захисту про вживання обвинуваченим алкоголю виключно після події є способом захисту, спрямованим на уникнення обвинуваченим кримінально-правових наслідків, та не спростовують встановленого факту перебування ОСОБА_10 у стані алкогольного сп`яніння під час вчинення злочину. За таких обставин суд визнає наявність обтяжуючої обставини, передбаченої п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України, та відмовляє у задоволенні доводів сторони захисту про її виключення.

Також, не знайшли свого підтвердження і наведені захисником обвинуваченого ОСОБА_10 адвокатом ОСОБА_11 твердження, що ОСОБА_10 має статус учасника бойових дій. Оскільки для підтвердження статусу учасника бойових дій (УБД) і отримання відповідних пільг обов`яково потрібне Посвідчення учасника бойових дій (УБД), яке видається після отримання самого статусу через міжвідомчу комісію на підставі документів, що підтверджують участь в бойових діях. Це посвідчення є основним документом підтвердження відповідного Статусу.

А твердження сторони захисту про те, ОСОБА_10 є військовослужбовцем, та що служба в Збройних Силах України є пом`якшуючою обставиною, не заслуговують на увагу, оскільки обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення під час самовільного залишення військової частини.

Надаючи оцінку вказаним вище доказам, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в даному кримінальному провадженні та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінальним процесуальним законодавством.

Суд відмовляє у задоволенні клопотання сторони захисту про перекваліфікацію дій обвинуваченого з п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України на ч. 2 ст. 121 КК України, оскільки такі доводи є необґрунтованими та спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Посилання сторони захисту та обвинуваченого на відсутність умислу на позбавлення життя потерпілого не підтверджуються встановленими судом фактичними обставинами. Зокрема, зібрані та досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності свідчать про наявність у діях обвинуваченого прямого умислу на вбивство, що виключає можливість кваліфікації за ч. 2 ст. 121 КК України.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що вирішальним критерієм розмежування складів злочинів, передбачених ст. 115 та ст. 121 КК України, є суб`єктивна сторона діяння, а саме спрямованість умислу винної особи.

Так, у постанові Верховного Суду від 24.03.2021 у справі No703/1992/17 Колегія суддів зазначає, що з юридичної точки зору для розмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого), беруться до уваги докази щодо змісту та спрямованості умислу винного. Питання про умисел вирішується з урахуванням усіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, зокрема, і його способу, знаряддя злочину, кількості, характеру та локалізації заподіяних тілесних ушкоджень та причин припинення посягання, поведінка особи до, під час та після вчинення діяння.

Як убачається з матеріалів даного кримінального провадження, обвинувачений застосував насильство, небезпечне для життя, завдаючи удари у життєво важливі частини тіла, що перебували у прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілого. Характер дій, їх інтенсивність, локалізація ударів у життєво важливі органи та спосіб вчинення, кількість ударів виключають висновок про необережність чи про умисел лише на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень. Жодних дій по збереженню життя потерпілому після нанесення тілесних ушкоджень обвинуваченим не здійснено, швидкої допомоги не викликав, місце вчинення кримінального правопорушення залишив, щирого каяття з приводу вчиненого кримінального провадження не виказав.

За таких обставин суд дійшов висновку, що твердження обвинуваченого про відсутність умислу на вбивство є способом захисту та не ґрунтуються на об`єктивних даних справи, у зв`язку з чим підстави для перекваліфікації дій з п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України на ч. 2 ст. 121 КК України відсутні.

Отже, зібрані та досліджені безпосередньо у судовому засіданні докази у їх сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_10 у вчиненні ним даного кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України.

Суд вважає, що докази, які підтверджують винуватість обвинуваченого є належними та допустимими, отриманими у рамках закону.

Усі досліджені у цьому провадженні докази сторони обвинувачення, як кожен окремо, так і у їх сукупність, з урахуванням показань обвинуваченого та свідків, підтверджують обставини, що регламентовані ст. 91 КПК України щодо події кримінального правопорушення (його часу, місця, способу, обставин його вчинення), причетності обвинуваченого до вчинення інкримінованого йому діяння, мотивів і мети та водночас дають повне уявлення щодо усіх елементів і ознак інкримінованого ОСОБА_10 у даному провадженні кримінального правопорушення.

При цьому, усі фактичні дані у цьому провадженні, що досліджені судом, отримані стороною обвинувачення у цілому із застосуванням належної правової процедури, позаяк, виходять із належних процесуальних джерел, зібрані уповноваженими суб`єктами і у належному процесуальному порядку за наявності на те правових підстав.

Будь-яких істотних порушень прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, під час здійснення досудового розслідування, а також доказів, що здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, що зумовило б визнання того чи іншого доказу/доказів недопустимими, судом не виявлено і сторонами не доведено.

Судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Суд приймає рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Верховний Суд у постанові від 25 вересня 2023 року у справі №165/93/22 зауважив, що чинний КПК України не містить заборони щодо встановлення тих чи інших обставин чи елементів складу злочину на підставі сукупності непрямих доказів (стосовно цього елемента доказування), які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину чи елемент складу злочину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку.

Доказування досить часто ґрунтується не на основі одного чи кількох прямих доказів, а на аналізі саме сукупності всіх доказів, які вказують на характер дій обвинуваченого, спосіб вчинення суспільно небезпечного діяння, обстановку, в якій діяла відповідна особа, тощо, на підставі чого й робиться висновок про доведеність поза розумним сумнівом або недоведеність (згідно із цим стандартом доказування) винуватості особи (постанови Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 грудня 2020 року у справі №728/578/19; від 20 жовтня 2021 року у справі №759/14119/17).

У постанові від 04 червня 2020 року у справі №221/6129/17 Верховний Суд зазначив, що питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їхні стосунки.

Спосіб відображає насамперед причинний зв`язок між діяннями і наслідками. Певна залежність між способом і метою вчинення тих чи інших діянь виявляється в тому, що спосіб і засоби вчинення злочинів обираються особою відповідно до поставленої цілі. Ціль є передумовою усвідомлення особою результатів і наслідків своїх діянь, що проявляє свою конкретизацію в способі вчинених діянь.

Встановлені в ході судового розгляду вказані обставини, разом в сукупності з дослідженими письмовими доказами та показами свідків, обвинуваченого тощо, всебічно та логічне взаємопов`язано підтверджують обставини, які відбувались під час вчинення обвинуваченим ОСОБА_10 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Будь яких істотних порушень КПК України під час досудового розслідування, які б вплинули на кваліфікацію дій обвинуваченого та поставили б під сумнів зібрані по справі докази, судом не вбачається.

Разом із цим, оцінюючи показання обвинуваченого ОСОБА_10 , суд прийшов до переконання, що його показання, дані в судовому засіданні, в частині невизнання своєї вини у вчиненні інкримінованого йому злочину, саме за кваліфікацією п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, є неправдивими, нещирими, спрямованими на уникнення відповідальності за вчинення ним кримінального правопорушення. Дані покази спростовані дослідженими в судовому засіданні доказами: показами свідків, які є узгодженими між собою та з результатами експертиз, іншими доказами.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у справі існує сукупність наведених вище та досліджених судом допустимих прямих і непрямих доказів, які за змістом є чіткими, зрозумілими і послідовними та достатньо повно викривають обвинуваченого та аналізом наведених доказів підтверджено вчинення особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, за винятком вбивства, передбаченого статтями 116-118 Кримінального Кодексу України, ОСОБА_10 , зазначених об`єктивних дій, зміст яких свідчить про наявність умислу обвинуваченого на вчинення умисного вбивства, що підтверджуються сукупністю досліджених судом доказів та вважає їх достатніми для висновків про наявність в діях ОСОБА_10 складу злочину, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 Кримінального Кодексу України та надання правової кваліфікації дій обвинуваченого.

Вважаючи достатньо забезпеченими в ході судового розгляду процесуальні права сторони захисту та сторони обвинувачення на надання ними доказів на підтвердження та спростування висунутого обвинувачення, суд виходить із принципів реалізації права особи на справедливий суд, яке закріплено в ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за яким винуватість особи у вчиненні злочину має бути доведена поза розумним сумнівом.

Відповідно до ч. 6 ст. 368 КПК України, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Виходячи з досліджених в судовому засіданні доказів в їх сукупності, суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_10 у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення доведеною «поза розумним сумнівом», яка випливає із співвідношення достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків (доказів).

Аналізуючи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_10 повністю знайшла своє підтвердження в ході судового провадження, а тому його дії суд кваліфікує за п. 13 ч. 2 ч.1 ст.115 КК України, як умисне вбивство, вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, за винятком вбивства, передбаченого статтями 116-118 Кримінального Кодексу України.

При обранні виду і мірі покарання суд, згідно з вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого особою кримінального правопорушення, особливості кожного конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним та достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєне кримінальне правопорушення призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Ефективність покарання визначається тим, наскільки воно є законним, обґрунтованим і справедливим. Правильне призначення покарання є не тільки важливим засобом боротьби зі злочинністю, а й запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими та іншими особами.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 № 3477-IVпередбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року ) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним».

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.12 КК України, обвинувачений ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення, яке відносяться до категорії особливо тяжких злочинів.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_10 , згідно ст. 66 КК України є активне сприяння розкриттю злочину.

Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_10 , є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, рецедив кримінальних правопорушень.

Щодо характеристики особи обвинуваченого ОСОБА_10 :

ОСОБА_10 на психіатричному та наркологічному обліку не перебуває, характеризується по місцю проживання посередньо, відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 182-2025 від 29.04.2025 ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в період вчинення злочину виявляв клінічні ознаки емоційно-нестійкого розладу особистості, ускладненого вживанням алкогольних напоїв (F60.3 МКХ-10). В тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності не перебував. На даний час виявляє клінічні ознаки емоційно-нестійкого розладу особистості, ускладненого вживанням алкогольних напоїв, стан компенсації (F60.3 МКХ- 10). Може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру, не потребує.

Отже, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_10 неможливо без ізоляції від суспільства і йому слід обрати покарання в межах санкції п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі.

Обравши вид та розмір покарання в межах санкції частини статті закону, який передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, покарання за сукупністю вироків призначається за правилами ст.71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 08.11.2023 року, яким ОСОБА_10 було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186, 69 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки позбавлення волі, остаточне покарання призначено на підставі ч. 4 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Оскільки ОСОБА_10 вчинив злочин після вироку Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 21.03.2024 року, яким його було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначено покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, який засудженим не сплачений, суд, при призначенні покарання за даним вироком, виходить з положень ч. 3 ст. 72 КК України, яким встановлено, що основне покарання у виді штрафу складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

За таких умов вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 21.03.2024 року слід виконувати окремо.

Призначене обвинуваченому покарання є справедливим, співмірним вчиненому, достатнім та необхідним для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, який випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Дане покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у Рішенні від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Визначаючи відповідно до п. 2 ч. 4 ст.ст. 374 КПК України початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , суд зазначає наступне: початок строку відбування покарання ОСОБА_10 обчислювати з моменту фактичного затримання, а саме: з 24.03.2025 року.

Застосований до ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою як захід забезпечення кримінального провадження, враховуючи вимоги ст.ст.131-132,177,178 КПК України, слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.

В той же час, враховуючи практику Європейського Суду з прав людини щодо неможливості утримання особи під вартою без визначення кінцевого строку такого утримання, що призводить до правової невизначеності прав такої особи (рішення від 09.01.2015 у справі Чанев проти України), суд вважає за доцільне визначити кінцевий можливий строк утримання обвинуваченого під вартою, який не перевищує 60 днів.

У кримінальному провадженні цивільний позов не заявлено.

Арешт на майно відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України підлягає скасуванню.

Відповідно до ст.124 КПК України документально підтверджені процесуальні витрати по кримінальному провадженню підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд обмежується проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 373, 374 , 615 КПК України,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч. 2 ст.115 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 14 (чотирнадцять) років.

Остаточне покарання за сукупністю вироків призначити за правилами ст.71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутого покарання, призначеного вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 08.11.2023 року, у виді позбавлення волі на строк 14 (чотирнадцять) років 1 (один) місяць.

Вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 21.03.2024 року, яким його було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначено покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень виконувати самостійно.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_10 обчислювати з моменту фактичного затримання, а саме: з 24.03.2025 року.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований відносно ОСОБА_10 , залишити без змін до набрання вироком законної сили, але не пізніше ніж до 26.03.2026 року, роз`яснивши йому право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави 3565,60 грн витрат на проведення судової-дактилоскопічної експертизи №СЕ-19/106-25/9140-Д від 21.05.2025.

Арешт на майно, накладений ухвалами слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26.03.2025 - скасувати.

Речові докази у провадженні, а саме:

- труси сірого кольору, футболку чорного кольору, штани спортивні чорного кольору, кофту спортивна чорного кольору та кофту темно-синього кольору, металеву емальовану кастрюлю білого кольору та кухонний ніж, змив з руків`я ножа на ватний аплікатор; змив з леза ножа на ватний аплікатор; змив речовини бурого кольору з поверхні каструлі; змив речовини бурого кольору з поверхні холодильника; змив речовини бурого кольору з поверхні стіни; змив речовини бурого кольору з поверхні дверей кімнати; змив речовини бурого кольору з поверхні підлоги; змив речовини бурого кольору з поверхні унітазу; сліди пальців рук в кількості 4 штуки, що зберігаються в камері зберігання речових доказів Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області - знищити;

- штани чорного кольору, футболку сірого кольору, кофту - флісову зеленого кольору, куртку чорного кольору, кросівки чорного кольору та мобільний телефон марки «Samsung Duos», що зберігаються в камері зберігання речових доказів Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області - повернути ОСОБА_10 ;

- два DVD-R диски, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження;

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Коростенський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити (направити) обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді

1. ОСОБА_2

2. ОСОБА_3

копія згідно з оригіналом