УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшої слідчої 4-го відділу слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна, в межах кримінального провадження № 0000496, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 квітня 2025 року, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 436-2 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Старша слідча 4-го відділу слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 звернулася до Солом`янського районного суду міста Києва з указаним клопотанням.

В обґрунтування заявленого клопотання зазначила, що слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000496, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань17 квітня 2025 року, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 436-2 КК України.

У ході досудового розслідування кримінального провадження встановлено, що громадянин України ОСОБА_5 з використанням підконтрольного йому аккаунту в месенджері «Telegram» під назвою « ОСОБА_6 на постійній основі публікує матеріали, що містять окремі ознаки виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, у тому числі шляхом представлення збройної агресії Російської Федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту, виправдовування, визнання правомірною, заперечення тимчасової окупації частини території України, що підтверджується висновками експертів Національного наукового центра «Інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» № 897, 898, 899, 900, 901, 902, 903 від 20 травня 2025 року.

18 липня 2025 року на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 01 липня 2025 року проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого вилучено мобільний телефон POCO C65, c/n: НОМЕР_1 , imei 1: НОМЕР_2 , imei 2: НОМЕР_3 , ICCID: НОМЕР_4 , з сім-карткою мобільного оператора з номером телефону НОМЕР_5 , що належить ОСОБА_5 .

Вищевказані речі та предмети визнані речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні, вони мають значення для досудового розслідування, а також відомості, які містяться у відшуканих речах, можуть бути доказами під час судового розгляду, та могли бути використані як засоби вчинення кримінального правопорушення і зберегти на собі його сліди.

Враховуючи вищевикладене, з метою збереження речових доказів, а саме запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вилученого майна, у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на таке майно, тому слідча звернулася з цим клопотанням.

Слідчий в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, однак матеріали справи містять її заяву про розгляд клопотання у її відсутність, в якій просила клопотання задовольнити.

Власник майна в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про поважність причин неявки слідчому судді невідомо.

Враховуючи положення частини першої статті 171 КПК України, відповідно до якої клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, слідчий суддя вважає за можливе здійснити розгляд клопотання у відсутність слідчої та власника майна.

Дослідивши матеріали додані до клопотання суд приходить до наступного висновку.

Положеннями пункту 7 частини другої статті 131 КПК України та частиною першою статті 170 КПК України визначено, що арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, який забезпечує тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000496, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань17 квітня 2025 року, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 436-2 КК України.

Згідно з висновками експертів Національного наукового центра «Інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» № 897, 898, 899, 900, 901, 902, 903 від 20 травня 2025 року, у текстах повідомлень, надісланих громадянином України ОСОБА_5 з використанням підконтрольного йому аккаунту в месенджері «Telegram» під назвою « ОСОБА_6 » id, містяться окремі ознаки виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, у тому числі шляхом представлення збройної агресії Російської Федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту, виправдовування, визнання правомірною, заперечення тимчасової окупації частини території України.

18 липня 2025 року на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 01 липня 2025 року був проведений обшук квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в якій фактично проживає ОСОБА_5 , та яка на праві власності зареєстрована за ОСОБА_7 , у ході якого було виявлено та вилучено: мобільний телефон POCO C65, c/n: НОМЕР_1 , imei 1: НОМЕР_2 , imei 2: НОМЕР_3 , ICCID: НОМЕР_4 , з сім-карткою мобільного оператора з номером телефону НОМЕР_5 , що належить ОСОБА_5 .

18 липня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 436-2 КК України, що підтверджується його особистим підписом.

Постановою старшої слідчої 4-го відділу слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 від 18 липня 2025 року вищевказане майно, вилучене в ході обшуку, визнано речовими доказами у цьому кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляд справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку, передбаченому статтями 170-173 КПК України, слідчий суддя для прийняття законного та обґрунтованого рішення повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Згідно з частиною другою статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, а саме, є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до частини десятої статті 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

У клопотанні слідчої зазначено, що арешт необхідно накласти з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки вилучені предмети містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а незастосування арешту майна може призвести до приховування, пошкодження, псування, знищення, втрати, зникнення, перетворення, відчуження вилученого майна.

Крім того, в ході судового розгляду слідчою матеріалами клопотання доведено, що на вилученому мобільному телефоні міститься інформація, яка має значення для вказаного кримінального провадження та відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

При цьому, ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва про надання дозволу на проведення обшуку було надано дозвіл на відшукання та вилучення, зокрема, персональних електронно-обчислювальних машин (комп`ютерної техніки), носіїв інформації (ПЕОМ, ноутбуків, планшетів, флеш-носіїв, жорстких дисків та магнітних носіїв інформації), мобільних телефонів, на яких може міститись інформація із відомостями щодо вчинення розслідуваного кримінального правопорушення.

Відповідно до частини другої статті 168 КПК України тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Таким чином, слідчою доведено наявність підстав вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого припущення, що вилучене майно може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже вони відповідають ознакам, зазначеним в статті 98 КПК України, що згідно з частиною третьою статті 173 КПК України дає підстави для його арешту як речового доказу з метою збереження.

З огляду на викладене, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання.

З огляду на викладене та керуючись статтями 131, 170-173, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И Л А :

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке виявлено та вилучено під час проведення обшуку 18 липня 2025 року за місцем фактичного проживання підозрюваного ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- мобільний телефон POCO C65, c/n: НОМЕР_1 , imei 1: НОМЕР_2 , imei 2: НОМЕР_3 , ICCID: НОМЕР_4 , з сім-карткою мобільного оператора з номером телефону НОМЕР_5 , що належить ОСОБА_5 .

Контроль за виконанням ухвали покласти Київську обласну прокуратуру.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення або отримання її копії, безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя: ОСОБА_1