Справа № 362/6566/23 Головуючий в суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/3175/2025 Доповідач у суді 2-ї інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду

кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника цивільного позивача ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 грудня 2024 року, яким:

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Снігурівка, Миколаївської області, українець, громадянин України, одружений, освіта середня, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 ,-

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

Як встановлено судом першої інстанції, 18.06.2023 близько 15:40 год. водій ОСОБА_9 керував транспортним засобом марки «LEXUS IS 200», д.н.з. НОМЕР_1 , у світлу пору доби та рухався на 61 км. + 300 м. автодороги М-05 «Київ - Одеса» у напрямку м. Біла Церква Київської області у лівій смузі руху та, здійснюючи маневр обгону автомобіля «DAF XF 105.460», д.н.з. НОМЕР_2 , з напівпричепом «Shmitz», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_10 , виїхав на розділову смугу, не врахував дорожню обстановку, відволікся від керування, повернув кермо праворуч та допустив зіткнення з вказаним автомобілем, який після зіткнення змістився праворуч у праву смугу, де допустив зіткнення з задньою частиною автомобіля «Renault Sandero», д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_11 , який рухався у попутному напрямку. У результаті зіткнення автомобіль «Renault Sandero», д.н.з. НОМЕР_4 , став некерованим та у стані бокового заносу виїхав правою боковою частиною на зустрічну смугу, де сталося зіткнення з автомобілем «КІА», д.н.з. НОМЕР_5 , під керуванням водія ОСОБА_8 , який рухався у напрямку м. Києва. У цей час автомобіль «Renault Scenic», д.н.з. НОМЕР_6 , під керуванням водія ОСОБА_12 , який рухався у попутному напрямку з автомобілем «КІА», д.н.з. НОМЕР_5 , з метою уникнення зіткнення з автомобілем «Renault Sandero», д.н.з. НОМЕР_4 , здійснив з`їзд в кювет.

Таким чином водій ОСОБА_9 порушив п. 1.3 Правил дорожнього руху України, де вказано, що «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил а також бути взаємно ввічливими», п. 2.3б Правил дорожнього руху України, де вказано, що «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміни, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі», п. 2.3д Правил дорожнього руху України, де вказано, що «Водій не повинен створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху», п. 10.1 Правил дорожнього руху України, де вказано, що «перед початком руху, перестроювання та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», п. 10.3 Правил дорожнього руху України, де вказано, що «У разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобом, що рухаються в попутному напрямку по тій самій смузі, на яку він має намір перестроїтись», п. 13.1 Правил дорожнього руху України, де вказано, що «Водій залежно від швидкості руху дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримуватись безпечної дистанції та безпечного інтервалу».

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «КІА», д.н.з. НОМЕР_5 , ОСОБА_13 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритого підтаранного вивиху лівої ступні, перелому таранної кістки ліворуч, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, так як для повного зрощення перелому необхідно тривалий строк - більше ніж 3 тижні, а пасажир автомобіля «Renault Sandero», д.н.з. НОМЕР_7 , ОСОБА_14 отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому правої ключиці, яке відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, так як для повного зрощення перелому необхідно тривалий строк - більше ніж 3 тижні, а всі транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Сукупність допущених водієм ОСОБА_9 вимог п. п. 1.3, 2.3б, 2.3д, 10.1, 10.3, 13.1 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку із вказаною дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками у вигляді спричинення потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження.

ВирокомВасильківського міськрайонного суду Київської області від 13 грудня 2024 року ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, і призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування призначеного основного покарання з випробовуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки передбачені ст. 76 КК України.

Іспитовий строк відбуття покарання ОСОБА_9 обчислювати з моменту проголошення вироку.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта у розмірі 10038 (десять тисяч тридцять вісім) гривень.

Цивільні позови задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 20 000 (двадцять тисяч) гривень моральної шкоди та 16 100 (шістнадцять тисяч сто) гривень процесуальних витрат.

Відмовлено у задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_8 до ОСОБА_9 .

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_13 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень моральної шкоди та 10 000 (десять тисяч) гривень процесуальних витрат.

Відмовлено у задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_13 до ОСОБА_9 .

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_14 80 000 (вісімдесят тисяч) гривень моральної шкоди та 46 500 (сорок шість п`ятсот) гривень процесуальних витрат.

Відмовлено у задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_14 до ОСОБА_9 .

Вирішено питання речових доказів та арешту майна

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, представник цивільного позивача адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок суду першої інстанції, в частині якою відмовлено в задоволенні позовних вимог щодо стягнення зазначеної суми майнової шкоди. Стягнути з ОСОБА_9 , на користь ОСОБА_8 заподіяну майнову шкоду у розмірі 87 410,80 грн. (вісімдесят сім тисяч чотириста десять гривень і вісімдесят копійок). У решті позовних вимог, зокрема щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 20 000 грн. та процесуальних витрат у розмірі 16 100 грн., рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що відповіддю АТ «СК «ІНГО» від 18.09.2023 встановлено, що відновлення транспортного засобу «Кіа Magentis», д.н.з. - НОМЕР_5 , що знаходиться у власності ОСОБА_8 є економічно недоцільним, тому що вартість відновлювального ремонту перевищує його ринкову вартість, отже вартість матеріального збитку, заподіяного ОСОБА_8 , в результаті ДТП визначається у розмірі ринкової вартості до моменту пошкодження.

При цьому, ліміт відповідальності АТ «СК «ІНГО» встановлений полісом страхування № 213873968 від 28.03.2023, який складає - 160 000 (сто шістдесят тисяч) грн., безумовна франшиза складає 1600 (одна тисяч шістсот) грн. Таким чином, у відповідності до чинного законодавства України та страхового полісу № 213873968 від 28.03.2023 року, розмір страхового відшкодування АТ «СК «ІНГО» на користь ОСОБА_8 складає - 158 400 (сто п`ятдесят вісім тисяч чотириста) грн.

А, Відповідно до Висновку № 146, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Кіа Magentis», д.н.з. - НОМЕР_5 , внаслідок ДТП, на дату оцінки складає 240 590,80 грн. (двісті сорок тисяч п`ятсот дев`яносто гривень та вісімдесят копійок).

Крім цього, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та значного пошкодження транспортного засобу «Кіа Magentis», ОСОБА_8 був вимушений здійснити витрати з евакуації та тимчасової стоянки вказаного автомобіля, та вказані роботи виконав ФО-П ОСОБА_15 . Відповідно до Акту виконаних робіт, рахунку на оплату №116 та товарних чеків від 23.06.2023, вартість евакуювання транспортного засобу та тимчасової стоянки складає загалом 5220 (п`ять тисяч двісті двадцять) грн.

За змістом норм ч. 2 ст. 127 КПК України, ч. 1 ст. 1166 ЦК України, ч. 2 ст. 1187 ЦК України, за загальним правилом шкода відшкодовується: по-перше, в повному обсязі; по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала, шкода підлягає відшкодуванню. Проте із вказаного правила є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності.

Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Так, основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми.

Отже, в разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, а особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням)

Однак судом першої інстанції ухвалено стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 лише 20 000 (двадцять тисяч) гривень моральної шкоди та 16 100 (шістнадцять тисяч сто) гривень на покриття процесуальних витрат.

Водночас, судом першої інстанції відмовлено у задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_8 до ОСОБА_9 , і, що важливо, судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, а саме не враховано положення ст. 1194 ЦК України про необхідність відшкодування різниці між фактичним розміром заподіяної шкоди та страховою виплатою, яку ОСОБА_9 зобов`язаний був сплатити на користь ОСОБА_8 , що призвело до неправильного визначення суми відшкодування шкоди.

Також, апелянт акцентує увагу, що суд не взяв до уваги, що ОСОБА_8 поніс реальні витрати щодо пошкодженого майна, а також не оцінив обґрунтованість зазначеної суми майнової шкоди, що є порушенням норм ст. 1187 ЦК України, яка передбачає відшкодування шкоди в сумі, що фактично відповідає витратам на відновлення пошкодженого майна або на його ремонт.

Таким чином, відмова у задоволенні позовних вимог щодо стягнення майнової шкоди в зазначеному розмірі суперечить вимогам чинного законодавства та не відповідає принципу справедливості, оскільки позивач - ОСОБА_8 не отримав належного відшкодування за понесену шкоду.

В судове засідання обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник, будучи неодноразово належним чином повідомленими про дату, час і місце апеляційного розгляду, не з`явились.

Колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутності вказаних учасників, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника цивільного позивача ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, пояснення прокурора ОСОБА_6 , який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Положення ст. 2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, одним із завдань є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, установлених судом першої інстанції, а також правильності кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 286 КК України, апеляційний суд не перевіряє, оскільки законності й обґрунтованості судового рішення в цій частині представник цивільного позивача ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 не оскаржує.

Відповідно до положень ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку із цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

За приписами статей 91, 374 КПК України вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, підлягають доказуванню, а в обвинувальному вироку зазначаються докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Отже, під час вирішення цивільного позову суд зобов`язаний об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати учасників і характер правовідносин, що склалися між ними, встановити розмір шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, зазначити докази якими вона підтверджується. У рішенні суд повинен навести розрахунок присуджених сум для відшкодування матеріальної шкоди.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_9 щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди було вирішено судом першої інстанції без дотримання цих вимог закону.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що внаслідок вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК, ОСОБА_8 завдано майнової та моральної шкоди.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23.11.2023 постановлено, зокрема, прийняти до розгляду цивільний позов про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальних правопорушенням та визнано ОСОБА_8 цивільним позивачем, а обвинуваченого ОСОБА_9 цивільним відповідачем.

Відповідно до позовної заяви ОСОБА_8 , останній, серед іншого, просив суд вирішити його заяву в частині стягнення з ОСОБА_9 завданої майнової шкоди, за вирахуванням страхової виплати, яка буде здійснена АТ «СК «ІНГО» становить 87 410, 80 грн.

Разом з тим, як слідує з вироку Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13.12.2024, у межах даного кримінального провадження було заявлено ряд цивільних позовів, зокрема: потерпілою ОСОБА_14 , потерпілим ОСОБА_13 та ОСОБА_8 , власником автомобіля «КІА», д.н.з. НОМЕР_5 , до ОСОБА_9 та АТ Страхової компанії «ІНГО».

У ході судового розгляду було залишено без розгляду цивільні позови у частині стягнення шкоди з АТ Страхова компанія «ІНГО» за заявами цивільних позивачів, так як АТ «Страхова компанія «ІНГО» відшкодувала завдані збитки.

Крім того, оскаржуваним вироком стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 20 000 (двадцять тисяч) гривень моральної шкоди та 16 100 (шістнадцять тисяч сто) гривень процесуальних витрат.

Відтак, суд першої інстанції розглянув цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_9 лише в частині стягнення моральної шкоди та відшкодування понесених процесуальних витрат.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_9 в частині відшкодування майнової шкоди судом першої інстанції розглянуто не було, тому вирок суду в частині розв`язання цивільного позову ОСОБА_8 до ОСОБА_9 підлягає скасуванню з призначенням розгляду провадження в цій частині в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

На переконання суду апеляційної інстанції, вищенаведені обставини мають істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення та визнаються судом істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили йому повно, всебічно розглянути заявлений цивільний позов і винести законне, обґрунтоване та справедливе рішення в цій частині.

Під час розгляду провадження в місцевому суді в порядку цивільного судочинства необхідно перевірити доводи апеляційної скарги цивільного позивача ОСОБА_8 ..

За таких обставин, апеляційна скарга представника цивільного позивача ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, а вирок суду підлягає скасуванню в частині розв`язання цивільного позову ОСОБА_8 до ОСОБА_9 з призначенням нового розгляду в цій частині в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника цивільного позивача ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 грудня 2024 року щодо ОСОБА_9 в частині розв`язання цивільного позову ОСОБА_8 до ОСОБА_9 - скасувати та призначити новий розгляд в цій частині в порядку цивільного судочинства.

Судді ____________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4