УХВАЛА

Іменем України

08.12.2025 Справа №607/25545/25 Провадження №1-кс/607/7232/2025

м. Тернопіль

Слідча суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання прокурора відділу Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001975 від 06.12.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 286-1, ч. 2 ст. 345 КК України,

УСТАНОВИЛА:

08.12.2025 на розгляд слідчої судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшло клопотання прокурора відділу Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001975 від 06.12.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 286-1, ч. 2 ст. 345 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що 05.12.2025 приблизно о 23 год. 53 хв. водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , керуючи в стані алкогольного сп`яніння автомобілем марки та моделі «Kia Sorento», номерний знак НОМЕР_2 , та рухаючись автомобільною дорогою М09 в напрямку м. Львів, допустив зіткнення із автомобілем марки та моделі «Mercedes-Benz Sprinter», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався автомобільною дорогою М09 в напрямку м. Тернопіль. Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження.

Також 06.12.2025 приблизно о 00 год. 13 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи на 4 км + 200 м автомобільної дороги М09 сполученням «Тернопіль Львів Рава-Руська». В межах м. Тернополя, умисно заподіяв працівнику правоохоронного органу тілесні ушкодження у зв`язку із виконанням останнім службових обов`язків.

За даними фактами 06.12.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості та розпочате кримінальне провадження № 0001975 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 286-1, ч. 2 ст. 345 КК України.

Прокурор зазначив, що 06.12.2025 у зв`язку з необхідністю проведення судово-автотехнічних та інших експертиз чи слідчих дій у даному кримінальному провадженні під час огляду місця події вилучені автомобіль марки та моделі «Kia Sorento», номерний знак НОМЕР_2 , та автомобіль марки та моделі «Mercedes-Benz Sprinter», державний номерний знак НОМЕР_3 , які поміщені на території спеціального майданчика для утримання тимчасово затриманих транспортних засобів за адресою: вул. Микулинецька, м. Тернопіль.

Постановою слідчого від 06.12.2025 указані транспортні засоби визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 автомобіль марки та моделі «Mercedes-Benz Sprinter», державний номерний знак НОМЕР_3 , білого кольору, номер шасі (кузова) НОМЕР_5 , належить ОСОБА_6 , жителю АДРЕСА_1 .

Користувачем автомобіля марки та моделі «Kia Sorento», номерний знак НОМЕР_2 , є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_2 .

За таких підстав, вважаючи вказані вище транспортні засоби тимчасово вилученим майном та таким, що відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, з метою збереження речових доказів та проведення судових експертиз прокурор просить накласти арешт на вказане майно.

У судове засідання прокурор ОСОБА_3 не з`явився. Попередньо подав заяву про здійснення судового розгляду у його відсутність, клопотання підтримав та просив клопотання задовольнити.

У судове засідання власник майна ОСОБА_6 , належним чином повідомлений про дату, час та місце цього судового засідання, не з`явився без повідомлення про причини неприбуття.

Також у зв`язку із скороченими строками розгляду клопотань даної категорії та враховуючи, що під час здійснення телефонного виклику на абонентський номер мобільного зв`язку користувача майна ОСОБА_4 абонент знаходився поза зоною досяжності, повідомити останнього про дату, час та місце цього судового засідання не виявилось можливим.

Указане згідно з ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання, а відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Дослідивши зміст клопотання та додані до нього матеріали, слідча суддя дійшла висновку, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

При цьому ч. 2 ст. 167 КПК України визначає, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Згідно з ч. 7 ст. 237 КПК України вилучені під час огляду речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Стаття 98 КПК України визначає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, Тернопільським РУП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001975 від 06.12.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 286-1, ч. 2 ст. 345 КК України.

Слідча суддя встановила, що під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні 06.12.2025 здійснений огляд місця дорожньо-транспортної пригоди, під час якого вилучені транспортні засоби, а саме: автомобіль марки та моделі «Kia Sorento», номерний знак НОМЕР_2 , та автомобіль марки та моделі «Mercedes-Benz Sprinter», державний номерний знак НОМЕР_3 .

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 автомобіль марки та моделі «Mercedes-Benz Sprinter», державний номерний знак НОМЕР_3 , білого кольору, номер шасі (кузова) НОМЕР_5 , належить ОСОБА_6 , жителю АДРЕСА_1 .

Користувачем автомобіля марки та моделі «Kia Sorento», номерний знак НОМЕР_2 є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_2 .

Постановою слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 від 06.12.2025 зазначені транспортні засоби визнані речовими доказами у кримінальному провадженні № 0001975 від 06.12.2025 та поміщені на території спеціального майданчика для утримання тимчасово затриманих транспортних засобів за адресою: вул. Микулинецька, м. Тернопіль.

Доданими до клопотання документами прокурор довів, що вказане майно зберегло на собі сліди кримінального правопорушення та може бути використане як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, та у випадку ненакладення арешту на вказане майно, це може призвести до подальшого його відчуження або до інших наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню.

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. 170-173 КПК України, слідча суддя доходить висновку, що з метою збереження речових доказів, для забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні, зокрема для проведення необхідних експертиз, клопотання прокурора про арешт тимчасового вилученого майна підлягає задоволенню, так як незастосування арешту може призвести до відчуження такого майна або знищення слідів кримінального правопорушення.

Також згідно з п. 5 ч. 2, ч. 4 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

Ураховуючи, що для встановлення обставин, що мають значення у даному кримінальному провадження, необхідним є проведення в подальшому ряду судових експертиз, кількість та види яких на даній стадії досудового розслідування визначити неможливо, слідча суддя доходить висновку про необхідність накладення арешту з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування даним майном.

Доходячи такого висновку, слідча суддя враховує й те, що у даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження, а обставини кримінального провадження станом на час прийняття процесуального рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчою суддею не встановлено та такі докази учасниками кримінального провадження не надавались.

Також слідча суддя зауважує, що у разі, якщо в подальшому у застосуванні арешту відпаде потреба, власник чи законний володілець майна, на яке було накладене арешт, має право звернутись із клопотанням про скасування такого арешту.

Керуючись ст. 98, 167, 170-173, 309, 369-372, 532 КПК України, слідча суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання прокурора відділу Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001975 від 06.12.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 286-1, ч. 2 ст. 345 КК України, задовольнити повністю.

Накласти арешт на автомобіль марки та моделі «Mercedes-Benz Sprinter», 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , номер шасі (кузова) НОМЕР_5 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 належить ОСОБА_6 , жителю АДРЕСА_1 , шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування даним майном.

Накласти арешт на автомобіль марки та моделі «Kia Sorento», номерний знак НОМЕР_2 , користувачем якого є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_2 , шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування даним майном.

Копію ухвали не пізніше наступного робочого дня після її постановлення направити прокурору, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 .

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором у цьому кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідча суддя ОСОБА_1