Справа № 611/273/19
провадження № 1-кп/632/155/25

У Х В А Л А

Іменем України

17 жовтня 2025 року м. Златопіль

Златопільський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000413 від 22 вересня 2017 року щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася у с. Григорівка Барвінківського району Харківської області, громадянки України, пенсіонерки, яка фактично зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

якій висунуто обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 388, ч. 1 ст. 364-1, ч. 2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Златопільського міськрайонного суду Харківської області перебуває кримінальне проваджені, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000413 від 22 вересня 2017 року щодо ОСОБА_4 , якій висунуто обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 388, ч. 1 ст. 364-1, ч. 2 ст. 185 КК України.

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що вона вчинила кримінальні правопорушення, передбачені за ч. 1 ст. 388 КК України, як приховування та відчуження заставленого майна, здійснене особою, якій це майно ввірено, ч. 1 ст. 364-1 КК України, як зловживання повноваженнями, тобто умисне, з метою одержання неправомірної вигоди для себе використанні всупереч інтересам юридичної особи приватного права службовою особою такої юридичної особи своїх повноважень, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам юридичної особи та ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за таких обставин.

Так, ОСОБА_4 , будучи службовою особою, а саме головою ФГ «Скарбниця», діючи від імені цієї юридичної особи та розпоряджаючись її майном у вигляді врожаю сільськогосподарських культур, що належать господарству та вирощені на земельних ділянках, які перебувають у його користуванні, виконуючи організаційно-розпорядчі й адміністративно-господарські функції, уклала з приватним підприємством «Науково-виробнича фірма Юнітек» (далі ПП «НВФ Юнітек»), в особі його директора ОСОБА_6 , договір поставки № ТК062 від 02 грудня 2016 року. Згідно із умовами зазначеного договору ПП «НВФ Юнітек» зобов`язалося поставити та передати ФГ «Скарбниця» у строки, передбачені цим договором, продукцію виробничо-технічного призначення в асортименті, кількості та за цінами згідно з відповідними додатками (специфікаціями, видатковими накладними) до цього договору, а покупець прийняти товар і сплатити за нього грошову суму у розмірі та в порядку, визначених у договорі. Товаром за цим договором є засоби захисту рослин та/або насіння, та/або мікродобрива.

У подальшому, у зв`язку з неможливістю ФГ «Скарбниця» своєчасно виконати свої зобов`язання перед ПП «НВФ Юнітек» за договором поставки № ТК062 від 02 грудня 2016 року, з метою забезпечення виконання цих зобов`язань між ФГ «Скарбниця» (заставодавець) та ПП «НВФ Юнітек» (заставодержатель) укладено договір застави № 22 від 23 січня 2017 року. Згідно з умовами зазначеного Договору заставодержатель має право у разі невиконання заставодавцем своїх обов`язків за основним договором (договором поставки № ТК062 від 02 грудня 2016 року) одержати задоволення за рахунок передбаченого в п. 1.4. цього Договору заставленого рухомого майна (товару) переважно перед іншими кредиторами заставодавця. Під товаром у цьому договорі розуміється майбутній урожай соняшнику 2017 року з посівів на полях, що перебувають в оренді (користуванні) заставодавця ФГ «Скарбниця» на загальній площі 332,07 га відповідно до структури посівних площ під урожай 2017 року. Товар сторони оцінили у 2 241 000 грн. (два мільйони двісті сорок одна тисяча гривень). Відповідно до п. 1.7. Договору заставою, що виникає на його підставі, забезпечується виконання заставодавцем його обов`язків, визначених в основному договорі, які полягають у погашенні заборгованості за придбану у заставодержателя сільськогосподарську продукцію. Згідно з п. 6.3 Договору, строк його дії починає свій перебіг з моменту підписання сторонами та скріплення печатками й закінчується 31 грудня 2017 року. Відповідно до п. 3.6 Договору, заставодавець протягом строку його дії, тобто до 31 грудня 2017 року, не має права будь-яким способом відчужувати заставлене майно. Зазначений договір застави 01 грудня 2017 року за № 16136275 зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Розмір основного зобов`язання визначено у сумі 139 968 грн.

У період з 15 вересня 2017 року по 17 вересня 2017 року ОСОБА_4 , як голова ФГ «Скарбниця», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, протиправно, з корисливим мотивом, з метою уникнення виконання зазначених зобов`язань, таємно від заставодержателя, будучи обізнаною про свої обов`язки щодо збереження ввіреного їй майна, за допомогою ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , яким не було відомо про її злочинні наміри, здійснила збір, приховування та відчуження заставленого врожаю соняшнику 2017 року, що вирощувався на земельних ділянках із кадастровими номерами:

:02:000:0210,

:02:000:0034, :02:000:0035, :02:000:0036,

:02:000:0313, :02:000:0227, :02:000:0121,

:02:000:0009, :02:000:0122, :02:000:0123,

:02:000:0124, :02:000:0125, :02:000:0126,

:03:000:0167, :06:000:0235, :06:000:0236,

:06:000:0349, :06:000:0218, :06:000:0382

- загальною площею 91,2572 га.

В результаті злочинних дій ОСОБА_4 , яка є головою ФГ «Скарбниця», потерпілому ПП «Науково-виробнича фірма «Юнітек», в особі її директора ОСОБА_6 , було завдано матеріальну шкоду у сумі 139 968 грн.

Крім цього, ОСОБА_4 , будучи головою фермерського господарства «Скарбниця», зловжила своїми повноваженнями всупереч інтересам зазначеної юридичної особи приватного права за таких обставин.

Так, 15 березня 2011 року державним реєстратором Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань за № 0000352 внесено відомості про державну реєстрацію фермерського господарства «Скарбниця» (; далі ФГ «Скарбниця»), засновником, кінцевим бенефіціарним власником, керівником і підписантом якого є ОСОБА_4 .

Відповідно до розділу 7 «Управління ФГ» статуту ФГ «Скарбниця» у новій редакції, а саме п. 7.1, управління справами ФГ здійснює його голова. Пунктом 7.2 статуту передбачено, що голова вирішує всі питання, пов`язані з діяльністю ФГ на основі єдиноначальності, зокрема: керує господарством; без доручення діє від його імені; здійснює оперативне управління, укладає договори; відкриває розрахункові та інші рахунки в банках; представляє інтереси ФГ перед підприємствами, установами, організаціями й окремими громадянами; видає в своій компетенції накази; несе відповідальність за стан справ і результати роботи ФГ; визначає структуру, штатний розклад, форми організації та оплати праці; накладає стягнення на порушників трудової й виробничої дисципліни, застосовує заходи заохочення.

Згідно з п. 7.4 Статуту голова організовує роботу ФГ, розпоряджається майном і коштами, підписує відповідні фінансові документи, приймає і звільняє працівників, встановлює правила трудової та виробничої дисципліни, накладає стягнення.

ОСОБА_4 , будучи з 15 березня 2011 року головою ФГ «Скарбниця», діючи від імені цієї юридичної особи та розпоряджаючись її майном у вигляді врожаїв сільськогосподарських культур, що належать ФГ «Скарбниця» та вирощені на земельних ділянках, які перебувають у користуванні цього підприємства, виконуючи організаційно-розпорядчі й адміністративно-господарські функції, тобто будучи службовою особою юридичної особи приватного права, уклала з приватним підприємством «Науково-виробнича фірма Юнітек» (далі ПП «НВФ Юнітек»), в особі його директора ОСОБА_6 , договір поставки № ТК062 від 02 грудня 2016 року. Відповідно до умов зазначеного договору ПП «НВФ Юнітек» зобов`язалося поставити та передати ФГ «Скарбниця» у строки, передбачені цим договором, продукцію виробничо-технічного призначення в асортименті, кількості та за цінами, визначеними у відповідних додатках (специфікаціях, видаткових накладних) до договору, а покупець прийняти товар і сплатити за нього грошову суму у розмірі та порядку, встановлених договором. Товаром за цим договором є засоби захисту рослин та/або насіння, та/або мікродобрива.

У подальшому, у зв`язку з неможливістю ФГ «Скарбниця» своєчасно виконати свої зобов`язання перед ПП «НВФ Юнітек» за договором поставки № ТК062 від 02 грудня 2016 року, з метою забезпечення виконання цих зобов`язань між ФГ «Скарбниця» (заставодавець) та ПП «НВФ Юнітек» (заставодержатель) укладено договір застави № 22 від 23 січня 2017 року. Згідно з умовами зазначеного договору заставодержатель має право у разі невиконання заставодавцем своїх обов`язків за основним договором (договором поставки № ТК062 від 02 грудня 2016 року) одержати задоволення за рахунок передбаченого в п. 1.4 цього Договору заставленого рухомого майна (товару) переважно перед іншими кредиторами заставодавця. Під товаром у цьому договорі розуміється майбутній урожай соняшнику 2017 року з посівів на полях, що перебувають в оренді (користуванні) заставодавця ФГ «Скарбниця» на загальній площі 332,07 га відповідно до структури посівних площ під урожай 2017 року. Товар сторони оцінили у 2 241 000,00 грн (два мільйони двісті сорок одна тисяча гривень 00 копійок). Відповідно до п. 1.7 Договору заставою, що виникає на його підставі, забезпечується виконання заставодавцем його обов`язків, визначених в основному договорі, які полягають у погашенні заборгованості за придбану у заставодержателя сільськогосподарську продукцію. Згідно з п. 6.3 Договору строк його дії починає свій перебіг з моменту підписання сторонами та скріплення печатками й закінчується 31 грудня 2017 року. Відповідно до п. 3.6 Договору заставодавець протягом строку його дії, тобто до 31 грудня 2017 року, не має права будь-яким способом відчужувати заставлене майно. Зазначений договір застави 01 лютого 2017 року за № 16136275 зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Розмір основного зобов`язання визначено у сумі 139 968 грн.

У період з 15 вересня 2017 року по 17 вересня 2017 року ОСОБА_4 , з метою уникнення виконання зобов`язань перед ПП «НВФ Юнітек», визначених зазначеними вище договорами поставки та застави, і з метою одержання неправомірної вигоди, реалізуючи злочинний умисел, спрямований на обернення на власну користь заставленого врожаю соняшнику 2017 року, вирощеного на полях, що перебувають у користуванні ФГ «Скарбниця», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, порушуючи суспільні відносини, які забезпечують нормальну, тобто таку, що відповідає вимогам законодавства, діяльність підприємств, а також суспільні відносини, що гарантують належне здійснення службових обов`язків у юридичних особах приватного права, у цьому випадку укладення господарсько-правових угод і своєчасне виконання їхніх умов, зловживаючи наданими їй повноваженнями службової особи юридичної особи приватного права, діючи всупереч інтересам цієї юридичної особи, тобто незаконно, всупереч цілям і завданням ФГ «Скарбниця», задля реалізації яких і створено апарат управління зазначеної юридичної особи, а службових осіб наділено відповідними повноваженнями, без законних на те підстав, з порушенням вимог Статуту ФГ «Скарбниця», п. 3.6 Договору застави № 22 від 23 січня 2017 року, ч. 3 ст. 4 Закону України «Про фермерське господарство», ст. 586 Цивільного кодексу України, таємно від заставодержателя дала наказ працівнику ФГ «Скарбниця» ОСОБА_11 (водієві автомобіля ГАЗ-53 блакитного кольору, державний номер НОМЕР_1 ) та домовилася в усній формі з ПП ОСОБА_8 і ОСОБА_9 власником та водієм автомобіля «Renault Premium» чорного кольору, державний номер НОМЕР_2 , і напівпричепа «МАЗ 9370», державний номер НОМЕР_3 , а також із комбайнером ОСОБА_10 (працівником приватного підприємця ОСОБА_12 ), які не були обізнані з її злочинними намірами, про збір і транспортування заставленого врожаю соняшнику 2017 року, вирощеного на земельних ділянках, що перебували у користуванні ФГ «Скарбниця», із такими кадастровими номерами:

:02:000:0210,

:02:000:0034, :02:000:0035, :02:000:0036,

:02:000:0313, :02:000:0227, :02:000:0121,

:02:000:0009, :02:000:0122, :02:000:0123,

:02:000:0124, :02:000:0125, :02:000:0126,

:03:000:0167, :06:000:0235, :06:000:0236,

:06:000:0349, :06:000:0218, 320481800:06:000:0382 загальною площею 91,2572 га, а в подальшому здійснила відчуження заставленого майна. Внаслідок вказаних дій голови ФГ «Скарбниця» ОСОБА_4 ПП «НВФ «Юнітек» було завдано істотну шкоду у розмірі 139968 грн., що в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Окрім цього, 21 березня 2011 року між фермерським господарством «Скарбниця» в особі голови ОСОБА_4 та ОСОБА_13 укладено договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0258, площею 4,6406 га, строком на сім років. Зазначений договір зареєстровано в управлінні Держкомзему у Барвінківському районі 17 січня 2012 року за № 01091.

У подальшому, а саме 21 червня 2018 року, сторонами укладено угоду про розірвання зазначеного договору, яку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 20 липня 2018 року (індексний номер рішення 42196819). При цьому 21 червня 2018 року між ТОВ «Європейський фонд розвитку» () та ОСОБА_13 укладено договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0258, площею 4,6406 га, строком дії до 31 грудня 2028 року, який 20 липня 2018 року зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 27168709. 20 липня 2018 року між фермерським господарством «Агро-Шанс» в особі голови ОСОБА_14 та ТОВ «Європейський фонд розвитку» в особі директора ОСОБА_15 укладено договір обміну правом користування земельними ділянками з кадастровими номерами :02:000:0258 (площа 4,6406 га) та :02:000:0293 (площа 4,3427 га) строком дії до 31 грудня 2023 року. Таким чином, на підставі зазначеного договору до ФГ «Агро-Шанс» перейшло право користування земельною ділянкою з кадастровим номером :02:000:0258, площею 4,6406 га, у тому числі право власності на всю продукцію і доходи, отримані від її використання.

В жовтні 2017 року голова ФГ «Агро-Шанс» ОСОБА_14 та голова ФГ «Скарбниця» ОСОБА_4 в усній формі домовилися про обмін у 2018 році правами користування земельними ділянками, які перебувають в оренді очолюваних ними господарств. Зокрема, у 2018 році земельною ділянкою з кадастровим номером :02:000:0258, площею 4,6406 га, що належить ОСОБА_13 та перебувала в оренді ФГ «Скарбниця», шляхом вирощування сільськогосподарських культур мало користуватися ФГ «Агро-Шанс», а земельною ділянкою з кадастровим номером :02:000:0071, площею 4,264 га, що належить ОСОБА_16 і перебуває в оренді ФГ «Агро-Шанс», ФГ «Скарбниця».

На виконання зазначеної домовленості ФГ «Агро-Шанс» у квітні 2018 року розпочало використання земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0258, площею 4,6406 га, шляхом засівання та вирощування сільськогосподарської культури соняшнику сорту «Лімагрейн», використовуючи при цьому належні господарству на праві власності насіння, добрива та сільськогосподарську техніку.

У подальшому, а саме 28 вересня 2018 року, ОСОБА_4 , з метою збирання та викрадення врожаю соняшнику 2018 року, вирощеного ФГ «Агро-Шанс» на земельній ділянці з кадастровим номером :02:000:0258, площею 4,6406 га, уклала усну угоду з ФОП ОСОБА_17 , якому не було відомо про її злочинний намір, щодо використання належної йому сільськогосподарської техніки комбайна « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Далі ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, протиправно, повторно, з корисливих мотивів, з метою викрадення чужого майна, за допомогою комбайнера ФОП ОСОБА_17 , якому також не було відомо про її злочинні наміри, з використанням автомобіля ГАЗ-53 блакитного кольору, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням її чоловіка ОСОБА_18 , здійснила збір урожаю соняшнику 2018 року сорту «Лімагрейн» із земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0258, площею 4,6406 га, загальною вагою 3000 кг. У результаті протиправних дій ОСОБА_4 фермерському господарству «Агро-Шанс» завдано матеріальної шкоди на суму 29 490 гривень. Викраденим майном ОСОБА_4 розпорядилася на власний розсуд: насіння соняшнику було перевезено до належного їй складського приміщення за адресою: АДРЕСА_3 .

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 388 КК України, як приховування та відчуження заставленого майна, здійснене особою, якій це майно ввірено, ч. 1 ст. 364-1 КК України, як зловживання повноваженнями, тобто умисне, з метою одержання неправомірної вигоди для себе використанні всупереч інтересам юридичної особи приватного права службовою особою такої юридичної особи своїх повноважень, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам юридичної особи, та ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

До Златопільського міськрайонного суду Харківської області надійшло спільне клопотання захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_4 про звільнення останньої від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 388, ч. 1 ст. 364-1, ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строку давності, оскільки з дня вчинення кримінальних правопорушень минув встановлений законом строк притягнення особи до кримінальної відповідальності, що є підставою для закриття кримінального провадження.

В обґрунтування клопотання захисник зазначив, що, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 388, ч. 1 ст. 364-1 КК України, події яких мали місце у період 3 15 по 17 вересня 2017 року та кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, яке мало місце 28 вересня 2018 року.

У даному кримінальному провадженні закінчився строк давності притягнення обвинуваченої ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 388, ч. 1 ст. 364-1, ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки з дня вчинення кримінальних правопорушень минуло більше п`яти років. Перебіг строків давності не зупинявся та не переривався. Отже, обвинувачена ОСОБА_4 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності, а кримінальне провадження щодо неї підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

При цьому захисник зазначив, що ОСОБА_4 не заперечує проти звільнення її від кримінальної відповідальності з наведеної вище підстави.

Під час судового розгляду обвинувачена ОСОБА_4 підтримала повністю позицію її захисника та просила задовольнити клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України за інкриміновані їй кримінальні правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 388, ч. 1 ст. 364-1, ч. 2 ст. 185 КК України, а також закрити кримінальне провадження у зв`язку із звільненням від кримінальної відповідальності.

Разом із цим, судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_4 правильно розуміє зміст висунутого їй обвинувачення та правову кваліфікацію її дій.

Водночас, обвинуваченій ОСОБА_4 судом роз`яснені правові наслідки закриття кримінального провадження із нереабілітуючих підстав, наголошено, що вона має право на здійснення кримінального провадження на загальних підставах, при цьому ОСОБА_4 вказала, що їй зрозуміла підстава звільнення від кримінальної відповідальності, вона підтримує клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та просить про закриття кримінального провадження саме з наведеної підстави, проведення судового розгляду в загальному порядку не бажає.

Отже, обвинувачена надала свою беззаперечну згоду на закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Захисник клопотання підтримав та просив його задовольнити з наведених у ньому підстав.

Прокурор погодився із позицією сторони захисту щодо наявності підстав для звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності на підставі п. 2, 3 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строку притягнення до кримінальної відповідальності та не заперечував проти задоволення цього клопотання.

Представник потерпілого ПП «Науково-виробнича фірма «Юнітек» - ОСОБА_19 та керівник ФГ «АГРО-ШАНС» - ОСОБА_14 у судове засідання не прибули, звернулися до суду із заявою про проведення судового розгляду без їх участі, проти звільнення обвинуваченої ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строку давності, закриття кримінального провадження щодо нього з цієї підстави, не заперечують.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши доводи клопотання та матеріали кримінального провадження, суд доходить такого висновку.

Так, згідно із ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 314 КПК України передбачено, що суд може прийняти у підготовчому судовому засіданні рішення про закриття кримінального провадження з підстав передбачених ч. 2 ст. 284 КПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

При цьому, відповідно до частини восьмої цієї статті, закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. У цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

За положеннями ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Стаття 44 КК України (в редакції, що діяла на час вчинення інкримінованого обвинуваченому діяння), передбачала, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 49 КК України (в редакції, що діяла на час вчинення інкримінованих обвинуваченій діянь), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі;

3) п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості;

4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин.

Відповідно ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції, що діє на час постановлення ухвали), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;

4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Частинами 2, 3 цієї ж статті передбачено, що перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Тобто, матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків і відсутність обставин, що порушують їх перебіг протягом зазначеного часу. Процесуально-правовою підставою звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є виключно згода обвинуваченого на таке звільнення від відповідальності.

Відповідно до ч. 3 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Згідно із обвинувальним актом у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000413 від 22 вересня 2017 року ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 388, ч. 1 ст. 364-1, ч. 2 ст. 185 КК України, які згідно із ч. 2 ст. 12 КК України (в редакції, що діяла на час вчинення діяння), відносилося до злочинів невеликої та середньої (ч. 2 ст. 185 КК України) тяжкості, а в редакції, що діє на час постановлення ухвали - кримінальними проступками та нетяжким злочином, зокрема:

-санкція ч. 1 ст. 388 КК України передбачала станом на час вчинення кримінального правопорушення у період часу з 15 по 17 вересня 2017 року покарання у виді штрафу від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на той самий строк, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого, і, передбачає на даний час покарання у виді штрафу від однієї тисячі до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або обмеження волі на той самий строк, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого;

-санкція ч. 1 ст. 364-1 КК України передбачала станом на час вчинення кримінального правопорушення у період часу з 15 по 17 вересня 2017 року покарання у виді штрафом від ста п`ятдесяти до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до трьох місяців, або обмеженням волі на строк до двох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до двох років, і , передбачає на даний час покарання у виді штрафу від однієї тисячі до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційним наглядом на строк до двох років, або обмеженням волі на той самий строк, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до двох років;

-санкція ч. 2 ст. 185 КК України передбачала станом на час вчинення кримінального правопорушення 28 вересня 2018 року покарання у виді арешту на строк від трьох до шести місяців або обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк, і, передбачає на даний час покарання у виді пробаційного нагляду на строк від трьох до п`яти років або обмеження волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

Суд має перевірити, чи дійсно строки давності спливли, чи особа не ухилялася від слідства та суду, чи не зупинявся перебіг строку давності, чи не переривався через вчинення нового злочину, чи правильно обчислені строки давності, чи дійсно настали передбачені ст. 49 КК України підстави.

Судом встановлено, що фактів переривання та зупинення перебігу давності, в тому числі внаслідок ухилення обвинуваченої ОСОБА_4 від досудового слідства (досудового розслідування) та суду, судом не встановлено.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 598/1781/17 (провадження №13-47кс20) звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо.

Водночас, суд приймає до уваги усталену практику Верховного Суду, викладену у постанові від 09 квітня 2025 року (справа № 761/41888/17, провадження № 51-4788км24) відповідно до якої, Верховний Суд наголосив, що пунктом 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Вказане положення становить підґрунтя для регламентації цього принципу в національному законодавстві. Згідно із ч. 1 ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Такий конституційний принцип презумпції невинуватості майже аналогічно закріплено безпосередньо в тексті закону України про кримінальну відповідальність (ч. 2 ст. 2 КК), а також відображено у кримінальному процесуальному законі (ст. 7 та ч. 1 ст. 17 КПК). Отже, згідно з чинним законодавством винуватість особи може бути встановлено лише обвинувальним вироком суду.

Виходячи з фактичних обставин справи, викладених в обвинувальному акті, а також з урахуванням подій кримінальних правопорушень, у вчиненні яких ОСОБА_4 висунуто обвинувачення, та з огляду на відсутність інших даних (зокрема, наявності обвинувальних вироків щодо ОСОБА_4 ), які могли б свідчити про переривання перебігу строків давності, суд доходить висновку, що на цей час, з урахуванням ч.3 ст.5 КК України сплинув передбачений статтею 49 КК України трирічний строк притягнення до кримінальної відповідальності за частинами першими статей 388 і 364-1 Кримінального кодексу України, а також п`ятирічний строк за частиною другою статті 185 цього ж Кодексу.

Відтак, за наявності згоди обвинуваченої на закриття кримінального провадження на підставі, визначеній статтею 49 КК України, існують підстави для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

У рекомендаціях, викладених у п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», закріплено, що особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Виходячи з системного аналізу зазначених вище норм кримінального та кримінального процесуального законодавства, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.

Аналогічна думка висловлена в постановах від 12 листопада 2019 року Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду в справі № 566/554/16-к та у справі №462/2762/14.

Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження. Суд, за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою обвинуваченого, ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Крім того, зі змісту вищезазначених норм КПК України не вбачається, що при вирішенні питання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, необхідно враховувати позицію обвинуваченого щодо визнання чи невизнання ним вини у пред`явленому обвинуваченні, обов`язково в даному випадку з`ясовується лише згода або незгода обвинуваченого на звільнення його від кримінальної відповідальності з такої обставини, яка, до того ж, не є реабілітуючою.

Такий висновок узгоджується з позицією, висловленою в постанові Верховного Суду від 25 травня 2019 року у справі № 51-8555км18 (єдиний унікальний номер 287/359/14-к).

За таких обставин справи, суд доходить висновку про наявність правових підстав для звільнення обвинуваченої ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 388, ч. 1 ст. 364-1, ч. 2 ст. 185 КК України, у зв`язку із закінченням строку давності, та закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000413 від 22 вересня 2017 року щодо ОСОБА_4 , якій висунуто обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 388, ч. 1 ст. 364-1, ч. 2 ст. 185 КК України.

Відповідно до правового висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеного в постанові від 12 вересня 2022 року (справа № 203/241/17, провадження № 51-4251кмо21), якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі положень ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження стосовно якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Оскільки ОСОБА_4 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, а ініціатором проведення судових експертиз у цьому кримінальному провадженні був орган досудового розслідування, то відповідно до положень ч. 2 ст. 122, ст. 124 КПК витрати на проведення експертиз в розмірі 572 гривні відносяться на рахунок держави.

Водночас закриття кримінального провадження у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності (п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК) не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діянням шкоду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 129 КПК вирішення цивільного позову по суті заявлених вимог можливо лише у разі ухвалення обвинувального вироку або постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Відтак, у разі постановлення ухвали про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов по суті не вирішується, а залишається без розгляду. У такому випадку позивач вправі звернутися за вирішенням своїх вимог в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до приписів ч. 7 ст. 128 КПК особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Така позиція узгоджується із практикою Верховного Суду (постанови від 15 січня 2019 року у справі № 185/442/16-к, від 15 травня 2019 року у справі № 617/609/15-к, від 19 листопада 2019 року у справі № 345/2618/16-к, від 10 січня 2022 року у справі № 661/2681/18, від 19 грудня 2023 року у справі378/1005/20, від 08 травня 2024 року у справі № 376/2282/21, від 12 лютого 2025 року у справі 758/6166/22).

Отже, цивільний позов Фермерського господарства «Агро-Шанс», поданий представником потерпілого - керівником підприємства ОСОБА_14 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушення, на загальну суму 29490 гривень необхідно залишити без розгляду.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не застосовувався.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 49 КК України, ст. ст. 284, 285, 369, 372 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання про звільнення обвинуваченої ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 388, ч. 1 ст. 364-1, ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі ст. 49 КК України, та закриття кримінального провадження - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 388, ч. 1 ст. 364-1, ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі п. 2, 3 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000413 від 22 вересня 2017 року щодо ОСОБА_4 , якій висунуто обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 388, ч. 1 ст. 364-1, ч. 2 ст. 185 КК України закрити, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Процесуальні витрати у справі в розмірі 572 гривні за проведення судової товарознавчої експертизи № 907/910 від 23 листопада 2017 року - віднести за рахунок держави.

Цивільний позов Фермерського господарства «Агро-Шанс» (поданий представником потерпілого - керівником підприємства ОСОБА_14 ) до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, на загальну суму 29490 гривень - залишити без розгляду.

Речовий доказ диск СД-R - залишити в матеріалах кримінального провадження.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Златопільський міськрайонний суд Харківської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя:ОСОБА_1