ОСНОВ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ХАРКОВА
№ провадження 1-кс/646/3064/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2025 року місто Харків

Основ`янський районний суд міста Харкова у складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового засідання:

прокурор Дрогобицької окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

суддя Основ`янського районного суду міста Харкова ОСОБА_5 ,

розглянувши у порядку частини четвертої статті 107 Кримінального процесуального кодексу України у приміщенні Основ`янського районного суду міста Харкова заяву судді Основ`янського районного суду міста Харкова ОСОБА_5 про самовідвід від розгляду кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000135 від 30 травня 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Харкова Харківської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 382 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Основ`янського районного суду міста Харкова ОСОБА_5 перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000135 від 30 травня 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 382 Кримінального кодексу України.

22 грудня 2025 року суддею Основ`янського районного суду міста Харкова ОСОБА_5 подана заява про самовідвід з підстав того, що він розглядав справу № 646/1680/24, провадження № 3/646/1184/2024, про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною п`ятою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та за результатами розгляду справи з`ясував питання, які беззаперечно стосуються ОСОБА_4 щодо керування ним транспортним засобом, прийняв постанову про накладення на ОСОБА_4 адміністративного стягнення, передбаченого частиною п`ятою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у виді штрафу в дохід держави у розмірі 2400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян та судового збору. У прийнятій постанові було висловлено думку, надано оцінку наявним у справі доказам з приводу наявності чи відсутності вини ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, що є предметом доказування у кримінальному провадженні.

Учасники судового провадження та суддя Основ`янського районного суду міста Харкова ОСОБА_5 у судове засідання 24 грудня 2025 року не з`явились, про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином. До канцелярії суду від прокурора Дрогобицької окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 надійшла заява, у якій він просив провести судове засідання без його участі та зазначив, що підтримує задоволення заяви про самовідвід судді Основ`янського районного суду міста Харкова ОСОБА_5 .

Відповідно до положень частини четвертої статті 107 Кримінального процесуального кодексу України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, ознайомившись із заявою про самовідвід, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, дійшов такого висновку.

В обвинувальному акті у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000135 від 30 травня 2025 року, у якості встановлених фактичних обставин вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення зазначено, зокрема, що ОСОБА_4 , відчуваючи безкарність за раніше вчинене кримінальне правопорушення, вчинив новий злочин проти правосуддя, а саме постановою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_6 від 19.10.2023 року (справа № 646/4793/23, провадження № 3/646/2295/20237), яка набрала законної сили 31.10.2023, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 34000,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки, безоплатного вилучення транспортного засобу, постановою судді Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_7 від 05.12.2023 (справа № 953/9162/23, провадження № 3/953/3486/23), яка набрала законної сили 18.12.2023, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 130, частиною п`ятою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 40 800,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років, безоплатного вилучення транспортного засобу, постановою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_5 від 02.04.2024 (справа № 646/1680/24, провадження № 3/646/1184/2024), яка набрала законної 15.04.2024, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 40 800,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років та постановою судді Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_8 від 18.02.2025 (справа № 639/767/25, провадження № 3/639/397/2025), яка набрала законної сили 18.02.2025, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 34 000,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.

Як зазначено у статті 2 Кримінального процесуального кодексу України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Аналогічна правова норма міститься у частині першій статті 21 Кримінального процесуального кодексу України, згідно з якою кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Згідно із статтею 15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справи є основним обов`язком судді.

Відповідно до частини першої статті 75 Кримінального процесуального кодексу України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 80 Кримінального процесуального кодексу України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Разом з цим, інститут відводу (самовідводу) є однією з найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Відвід (самовідвід) дозволяє виключити найменшу підозру в зацікавленості судді в результатах розгляду конкретної справи, навіть якщо такої зацікавленості немає, оскільки пріоритетною тут є суспільна довіра до суду.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Частина перша статті 129 Конституції України встановлює, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику ЄСПЛ як джерело права.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, аби кожен суд, до якого вона застосовується, був "безстороннім".

Отже, за усталеною практикою Європейського суду з прав людини безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності.

Зазвичай безсторонність визначається як відсутність упередження або наперед складеної думки і може оцінюватись у різний спосіб (рішення ЄСПЛ "Кіпріану проти Кіпру"; "Мікаллеф проти Мальти" (Micallef v. Malta).

Стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно із законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-якого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово "неупереджений" передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції "неупередженість" ("безсторонність") судді", а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості колегія суддів уважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема, принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно із усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно із:

- «об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

- «суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Положеннями пункту 2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді», схвалених резолюцією Економічною та Соціальною радою ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23, визначено, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

Згідно із частинами першою та другою статті 82 Кримінального процесуального кодексу України у разі задоволення заяви про відвід (самовідвід) слідчого судді кримінальне провадження передається на розгляд іншому слідчому судді. У разі задоволення заяви про відвід (самовідвід) судді, який здійснює судове провадження одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею.

Ураховуючи викладені вище правові приписи, те, що суддя Основ`янського районного суду міста Харкова ОСОБА_5 розглядав справу № 646/1680/24, провадження № 3/646/1184/2024, про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною п`ятою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, отже, у рішенні суду вже було висловлено думку, надано оцінку наявним у справі доказам з приводу наявності чи відсутності вини ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, що є предметом доказування у кримінальному провадженні, суд доходить висновку, що заява судді Основ`янського районного суду міста Харкова ОСОБА_5 про самовідвід від розгляду кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000135 від 30 травня 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 382 Кримінального кодексу України, є обгрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 75, 80 та 81 Кримінального процесуального кодексу України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву судді Основ`янського районного суду міста Харкова ОСОБА_5 про самовідвід від розгляду кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000135 від 30 травня 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Харкова Харківської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 382 Кримінального кодексу України - задовольнити.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000135 від 30 травня 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Харкова Харківської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 382 Кримінального кодексу України - передати на повторний автоматизований розподіл для визначення судді, відповідно до статті 35 Кримінального процесуального кодексу України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1