ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа№642/5419/21 Головуючий I інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11кп/818/123/26 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.396 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5 ,

-за участю прокурора ОСОБА_6 ,

-захисника ОСОБА_7 ,

-обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Ленінського районного суду м.Харкова від 04 листопада 2024 року, -

УСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, працюючого на посаді оперуповноваженого ВКП ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області, на момент вчинення злочину працював на посаді оперуповноваженого СКП Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.396 КК України та виправдано у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Органом досудового слідства ОСОБА_8 обвинувачувався у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення за наступних обставин.

Так, ОСОБА_8 , який станом на 25.09.2020 займав посаду оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області (далі - СКП Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області), відповідно до ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» є представником центрального орану виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав ї свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

При цьому ОСОБА_8 в силу займаної посади та освіти, достовірно відомо що відповідно до ч. 1 ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою і соціальною цінністю.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 28 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності. Згідно зі ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість.

Також, відповідно до ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію» оперуповноважений СКП Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 як працівник поліції у межах повноважень, наданих законодавством України, самостійно приймає рішення і несе за свої протиправні дії або бездіяльність кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Згідно зі ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає входів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 6 Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України № 100 від 08.02.2019, поліцейський незалежно від місця свого перебування в разі виявлення або отримання інформації про кримінальне правопорушення та іншу подію чи звернення до нього громадян із заявою (повідомленням) невідкладно повідомляє про це за скороченим номером екстреного виклику поліції «102» і зобов`язаний вжити заходів щодо запобігання правопорушенню, його припинення, рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, установлення і затримання осіб які вчинили правопорушення, та охорони місця події.

Згідно з ч. 4 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Відповідно до п. 7 Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, ствердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України № 100 від 08.02.2019, поліцейський у разі самостійного виявлення з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про кримінальне правопорушення, невідкладно, але не пізніше 24 годин рапортом доповідає про це керівникові органу (підрозділу) поліції або особі, яка виконує його обов`язки. За рішенням керівника органу (підрозділу) поліції або особи, яка виконує його обов`язки, відомості про виявлене кримінальне правопорушення уповноважена службова особа реєструє в ITC ІПНП (журналі ЄО в разі тимчасової відсутності технічних можливостей унесення таких відомостей до ITC ІПНП) та невідкладно, але не пізніше 24 годин реєстрації передаються: до органу досудового розслідування для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань або передання цих відомостей до органів (підрозділів) поліції нижчого рівня та їх внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань; у міжрегіональних територіальних органах поліції та їх територіальних (відокремлених) підрозділах - до органів підрозділів) поліції, на території обслуговування яких сталася така подія, для прийняття відповідних рішень та внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Будучи наділеним від імені держави службовими повноваженнями працівника правоохоронного органу - Національної поліції України під час здійснення своїх службових повноважень на території Холодногірського району у м. Харкові, що передбачені Конституцією України, Законом України «Про Національну поліцію», Кримінальним процесуальним кодексом України та Порядком ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення, ОСОБА_8 , діючи умисно, 25.09.2020 приховав тяжкий злочин, вчинений на території свого оперативного обслуговування за адресою: м. Харків, пров. Ашхабадський, поблизу будинку № 1/3, за наступних обставин.

Відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ України № 612/679 від 06.07.2016 «Про порядок обліку фактів звернення та доставлення до закладів охорони здоров`я осіб у зв`язку із заподіянням їм тілесних ушкоджень кримінального характеру та інформування про такі випадки органів і підрозділів поліції» керівники закладів охорони здоров`я забезпечують невідкладне інформування органів і підрозділів поліції про всі факти звернення та доставлення до закладів охорони здоров`я осіб у зв`язку із заподіянням їм тілесних ушкоджень кримінального характеру.

Разом з цим, відомості про факти звернення та доставлення до закладів охороні здоров`я осіб у зв`язку із заподіянням їм тілесних ушкоджень |кримінального характеру записуються в журналі обліку фактів звернення та доставлення до закладу охорони здоров`я осіб у зв`язку із заподіянням їм тілесних ушкоджень кримінального характеру та інформування про такі випадки органів та ділів поліції.

Так, 25.09.2020 о 16.46 до КНП «Міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» ХМР, розташованої за адресою: м. Харків, пров. Балакірєва, 3А, бригадою швидкої медичної допомоги № 7 з будинку № 1/3 по пров. Ашхабадському у м. Харкові був доставлений ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з діагнозом: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забій грудної клітини, стан середньої важкості. Вказаний факт був зареєстрований в ЖЄО Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області за № 19772 від 25.09.2020, водночас відомості за цим фактом ЄРДР внесені не були.

Досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 00360 встановлено, що 22.09.2020 близько 21.30 група осіб, що за попередньою змовою, перебуваючи за адресою: м. Харків, Ашхабадський, поблизу будинку № 1/3, здійснили розбійний напад на ОСОБА_9 , поєднаний з насильством, небезпечним для здоров`я останнього, та нанесли ОСОБА_9 численні тілесні ушкодження, внаслідок чого він втратив свідомість, а коли прийшов до тями - виявив, що невідомі особи вивезли з місця події в інше місце, а також заволоділи його грошовими коштами у близько 300 грн. та срібним ланцюжком з хрестиком і монетою колекційною номіналом 5 грн.

Унаслідок отриманих тілесних ушкоджень стан здоров`я ОСОБА_9 погіршився, у зв`язку з чим він 25.09.2020 звернувся за медичною допомогою та доставлений бригадою швидкої медичної допомоги до КНП «Міської клінічної швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» ХМР, розташованої за вищевказаною адресою.

ОСОБА_8 , діючи умисно, з метою приховування від обліку та реєстрації ЄРДР відомостей за фактом розбійного нападу на ОСОБА_9 , вчиненого групою осіб за вищевказаних обставин, задля створення уявного благополуччя етичних показників боротьби зі злочинністю та стану правопорядку на території оперативного обслуговування Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області, шляхом спотворення фактичних обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та вчинення інших активних дій, пов`язаних із впливом на потерпілого ОСОБА_9 , з метою приховування злочину, 25.09.2020 близько 20.00, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, в приміщенні однієї з палат відділення нейрохірургії - Міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги -проф. О. І. Мещанінова» ХМР опитав ОСОБА_9 з приводу обставин скоєного щодо нього злочину, не здійснивши будь-якої документальної фіксації наданих ОСОБА_9 пояснень, усупереч Розділу II «Організація взаємодії при надходженні до органу, підрозділу поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та реагуванні на них» наказу МВС України № 575 від 07.07.2017 затвердження Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції України в запобіганні кримінальним правопорушенням, їх виявленні та розслідуванні».

ОСОБА_9 , усвідомлюючи те, що він спілкується з представником правоохоронного органу - Національної поліції України ОСОБА_8 , розповів про всі відомі йому обставини вчиненого щодо нього злочину, зокрема, що група невідомих осіб нанесла йому тілесні ушкодження, наслідком чого стала втрата ним свідомості, після чого вивезла його з місця події проти його волі в інше місце, а також заволоділа його майном, а саме: грошовими коштами близько 300 грн. та срібним ланцюжком з хрестиком і монетою колекційною номіналом 5 грн. Після цього, вислухавши пояснення ОСОБА_9 та розуміючи в силу своєї освіти та займаної посади, те, що стосовно ОСОБА_9 вчинено кримінальне правопорушення, яке має всі обов`язкові ознаки складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, який відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України є тяжким, та бажаючи приховати цей злочин, ОСОБА_8 , переконавшись у тому, ОСОБА_9 не наполягає на притягненні до кримінальної відповідальності цих осіб, які вчинили на нього розбійний напад, користуючись поганим чуттям ОСОБА_9 та поганим станом його здоров`я, обумовленим наслідками вчиненого стосовно нього злочину, здійснив відеозапис пояснень ОСОБА_9 щодо обставин вчиненого стосовно нього злочину на власний мобільний телефон.

ОСОБА_8 , усвідомлюючи, в силу своєї освіти та займаної посади, обов`язкові ознаки складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, вказав ОСОБА_9 , що не треба розповідати про те, що ОСОБА_9 вивозили на машині з місця події в інше місце, а також про те, що він втрачав свідомість та що невідомі особи заволоділи його майном.

При цьому, перервавши відеозапис на свій мобільний телефон з метою запобігання фіксації пояснень ОСОБА_9 щодо дійсних фактичних обставин вчиненого щодо нього злочину, ОСОБА_8 заново здійснив за допомогою мобільного телефону відеозапис показань ОСОБА_9 про те, що він не має до будь-кого претензій з приводу вчиненого стосовно нього тяжкого злочину, вченого ч. 2 ст. 187 КК України, який згідно зі ст. 477 КПК України не відноситься до злочинів приватного обвинувачення, про що ОСОБА_8 було достовірно відомо, в силу освіти та займаної посади.

Продовжуючи реалізацію злочинного умислу, спрямованого на приховування тяжкого злочину, вчиненого стосовно ОСОБА_9 , передбаченого ст. 187 КК України, ОСОБА_8 , діючи умисно, достовірно розуміючи, що кримінальне провадження за ст. 187 КК України («Розбій») не є кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення згідно зі ст. 477 КПК України, письмові пояснення, а також заяву про вчинення злочину у ОСОБА_9 не прийняв, будь-яких процесуальних документів з приводу повідомлення про злочин не склав та не зареєстрував у встановленому законодавством порядку письмовий рапорт про обставини розбійного нападу на ОСОБА_9 на ім`я керівника органу (підрозділу) поліції не склав, матеріали до органу досудового розслідування не направив, та, як наслідок, не ініціював внесення слідчим відповідних відомостей про вчинення розбійного нападу, вчиненого стосовно ОСОБА_9 за попередньою змовою групою осіб, до ЄРДР та проведення необхідного комплексу (розшукових) дій з метою розкриття вчиненого злочину, що потягло за собою неможливість виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України.

У подальшому, 22.10.2020 матеріал ЖЄО№ 19772 від 25.09.2020 Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області за фактом доставлення ОСОБА_9 до медичної установи списано до справи № 19772 та відомості щодо вчиненого стосовно ОСОБА_9 розбійного нападу до ЄРДР не внесено.

Таким чином, ОСОБА_8 , будучи достовірно та безпосередньо обізнаним, що стосовно ОСОБА_9 вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 187 КК України, а саме: розбій, вчинений за попередньою групою осіб, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, будучи, в силу освіти та займаної посади, зобов`язаним та маючи реальну можливість виконати свої службові обов`язки, передбачені Конституцією України, Законом України «Про Національну поліцію», Кримінальним процесуальним кодексом України та Порядком ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення, не повідомив правоохоронні органи про вчинення невідомими особами тяжкого злочину стосовно ОСОБА_9 та вчинив активні дії щодо його приховування, тобто, умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, заздалегідь не обіцяно умисно приховав тяжкий злочин, передбачений ч. 2 ст. 187 КК України.

Суд, виправдовуючи ОСОБА_8 послався у вироку на те, що досліджені докази не можуть беззаперечно свідчити про вчинення останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.396 КК України, так як в його діях відсутній склад інкримінованого йому кримінального правопорушення, а саме об`єктивна сторона злочину, всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, а сумніви щодо доведеності обвинувачення необхідно тлумачити на користь обвинуваченого.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні, вважаючи виправдувальний вирок щодо ОСОБА_8 незаконним, просить скасувати його у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону. Вважає, що дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження вина ОСОБА_8 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.396 КК України, підтверджується в повному обсязі, підстав для його виправдання не вбачається. Зазначив, що:

-посилання суду на відсутність складу інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, а саме об`єктивної сторони злочину, не відповідає дійсності, оскільки заздалегідь не обіцяне приховування злочину передбачає вчинення особою умисних діянь, спрямованих на те, щоб про вчинений злочин або особу, що його вчинила не стало відомо правоохоронним органам. Зауважив, що судом не взято до уваги, що саме у вчиненні умисних дій, спрямованих на те, щоб про вчинений відносно ОСОБА_9 тяжкий злочин не стало відомо компетентним особам правоохоронного органу, які наділені повноваженнями на внесення відомостей до ЄРДР про вчинені кримінальні правопорушення з відповідною кваліфікацією за КК України з подальшим проведенням досудового розслідування, і обвинувачується ОСОБА_8 ;

-судом не взято до уваги покази свідка ОСОБА_10 , яка в судовому засіданні показала, що була присутня в палаті сина в лікарні в той час, коли працівник поліції ОСОБА_8 опитував її сина щодо подій у зв`язку з якими він потрапив у лікарню. Пояснила, що син детально описав ОСОБА_8 те, що з ним трапилось та що в нього в результаті розбійного нападу невідомі забрали мобільний телефон, грошові кошти та колекційну монету номіналом 5 грн. Після цього ОСОБА_8 переконав сина не говорити про те, що в результаті нападу невідомі в сина забрали майно. Оскільки син не збирався писати заяву про вичинене відносно нього кримінальне правопорушення у зв`язку з поганим самопочуттям, то він погодився з доводами поліцейського. Після цього ОСОБА_8 зробив відеозапис пояснень сина ОСОБА_9 на свій мобільний телефон, що підтверджується наданим стороною захисту відеозаписом;

-судом не надано належної оцінки відомостям про те, що 15.02.2021 в ЄРДР зареєстровано кримінальне провадження№0000020 за фактом розбійного нападу відносно ОСОБА_9 за ч.2 ст.187 КК України, у якому досудове розслідування на цей час триває за цією самою кваліфікацією, що свідчить про те, що ОСОБА_8 шляхом переконання ОСОБА_9 не надавати правдиві пояснення щодо вчиненого відносно нього кримінального правопорушення дійсно приховав тяжкий злочин, вчинений відносно ОСОБА_9 .

Просить дослідити в судовому засіданні докази обвинувачення:

-покази свідка ОСОБА_10 , надані в суді першої інстанції;

-протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.01.2021 з участю свідка ОСОБА_9 та за участю свідка ОСОБА_10 ;

-матеріали №9773 про результати ЖЄО №19772 від 25.09.2020 за фактом доставлення до лікарні ОСОБА_9 ;

-лист начальника управління обласної прокуратури №09/1-74вн-21 від 17.02.2024;

-лист Новобаварської окружної прокуратури м.Харкова №04-24-281-21 від 03.09.2024 з додатком.

Ставить питання про ухвалення апеляційним судом вироку, яким ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.396 КК України та призначити покарання - 2 роки позбавлення волі. Відповідно до вимог ст.54 КК України позбавити ОСОБА_8 спеціального звання - старшого лейтенанта поліції.

Захисником ОСОБА_11 були надані письмові заперечення на апеляційну скаргу прокурора.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.3 ст.404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Згідно висновків, викладених в постанові Верховного Суду від 05 лютого 2020 року по справі №676/5972/17, незгода прокурора з оцінкою певних конкретних доказів судом першої інстанції не є підставою для їх повторного дослідження в суді апеляційної інстанції.

Оскільки прокурором у своєму клопотанні не зазначено у чому виразилася неповнота дослідження судом першої інстанції доказів чи які порушення були допущені при їх дослідженні, і в апеляційній скарзі наведені доводи щодо незгоди з оцінкою доказів судом першої інстанції, тому клопотання прокурора про повторне дослідження доказів колегією суддів залишено без задоволення.

Доводи апеляційної скарги прокурора про неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, позбавлені підстав.

Згідно ч.1 ст.84 КПК України доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому кримінальним процесуальним кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до положень ч.2 ст.84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Приписами ч.1 ст.85 КПК України встановлено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, що мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів

Згідно положень п.2 ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального злочину, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального злочину

Частиною першою ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Як слідує із матеріалів провадження, у судовому засіданні суду першої інстанції, за клопотанням сторони обвинувачення були допитані свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , а також переглянуто відеозапис наданих у судовому засіданні попередньому складу суду показань свідка ОСОБА_9 ..

У судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив, що 25.09.2020 йому зателефонувала колишня дружина ОСОБА_18 та повідомила, що їх син ОСОБА_9 знаходиться в лікарні, оскільки в ніч з 23.09.2020 на 24.09.2020 його було сильно побито невідомими і у нього забрали телефон. 27.09.2020 свідок приїхав до лікарні до сина для надання матеріальної допомоги. Всі події йому відомі зі злів сина та дружини. Подробиці він не знає, оскільки син був в неадекватному стані. Крім того, син і дружина йому повідомили, що за фактом побиття сина приїзжав працівник поліції, але звертатися з заявою про вчинення злочину до правоохоронних органів вони не вважали за потрібне.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснив, що працює заступником начальника Ленінського відділу поліції, займається розглядом матеріалів про адміністративні правопорушення, кримінальним провадженнями не займається, до ЄРДР права вносити відомості не має, по справі пояснити не може.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснив, що станом на 2020 працював начальником карного розшуку або заступником з кримінальних справ, підтверджує пояснення, які він давав під час досудового слідства, за матеріалами ЖЄО № 19772 пояснити не може внаслідок спливу значного періоду часу.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснив, що станом на 2020 рік він працював старшим інспектором чергової частини ВП № 2 ХРУП № 3. Щодо події відносно ОСОБА_9 , чи був він на чергуванні, чи надходили повідомлення від ОСОБА_9 не пам`ятає, проведення розшукових чи слідчих дій у його повноваження не входять.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснив, що станом на 2020 рік він працював старшим інспектором чергової частини. Під час чергування приймає заяви та повідомлення через оператора «102» або особисті звернення. Щодо події відносно ОСОБА_9 не пам`ятає, оскільки має великий обсяг роботи.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_16 пояснив, що станом на 2020 рік він працював старшим інспектором чергової частини. В його обов`язки входило реєстрація повідомлень, за викликом про скоєння злочину виїжджає слідча оперативна група та збирає матеріали, в його обов`язки входило перевірка вказаних матеріалів, після чого матеріали передаються до начальника слідства, після чого останній приймає рішення. Про надходження повідомлень про злочин, одразу повідомляється начальник районного відділу поліції, щодо події відносно ОСОБА_9 не пам`ятає.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_17 пояснив, що працював у 2020 оперуповноваженим. Щодо події відносно ОСОБА_9 не пам`ятає.

У судовому засіданні у режимі відеоконфенеції свідок ОСОБА_10 пояснила, що є матір`ю ОСОБА_9 , 24.09.2020 їй на електронну пошту прийшов лист від сина ОСОБА_9 , який повідомив, що в ніч на 24.09.2020 він зазнав побиття від незнайомих осіб, внаслідок чого він має погане самопочуття та нудоту. 25.09.2020 вона приїхала за місцем проживання сина, він був побитий, вона зателефонувала його батьку ОСОБА_9 , після чого викликала швидку, яка доставила ОСОБА_9 до 4 лікарні невідкладної допомоги. Потім в коридорі до них підійшли 2 працівника поліції, яким вони стисло пояснили, що відбулося, потім до палати прийшов співробітник поліції ОСОБА_8 , опитав її сина про обставини його побиття за її присутності, з`ясував чи буде звертатися з заявою до правоохоронних органів, на що вони відмовилися. Син повідомив, що претензій не має, на що ОСОБА_8 відмову зняв на камеру свого мобільного телефона, сказав, щоб не говорили, що сина вивозили на автомобілі. Щодо обставин побиття син їй розповідав, що 23.09.2020 він разом з колегою пили пиво чи щось міцне, потім з незнайомцями у сина виник конфлікт, відбулася бійка, внаслідок якої він отримав ушкодження та втратив свідомість. Прокинувся він зранку де, не знає, зустрів двірника, який довіз його до банкомату, де син зняв гроші, після чого відвіз його додому. Повідомив, що зникли гроші у розмірі 300-400 грн., а також срібний ланцюжок з хрестиком. У травні 2022 ОСОБА_9 виїхав до рф, зараз на території України відсутній, телефон його не працює, зв`язок відсутній. У подальшому до правоохоронних органів вони не зверталися ініціатором порушення кримінального провадження були співробітники правоохоронних органів, заяву їм не писали, син не захотів.

Із наданих у судовому засіданні 21.12.2021 попередньому складу суду показань свідка ОСОБА_9 , який виїхав до рф, слідує, що 23.09.2020 на нього працівниками Холодногірської поліції був здійснений замах. Після побиття зупинилася жінка, яка викликала швидку допомогу. Лікарі швидкої допомоги забрали його до автомобілю, але потім зняли з нього срібний ланцюжок з хрестиком та висадили його посеред вулиці без надання допомоги. Він був у стані алкогольного сп`яніння, але невеликому, втрачав свідомість, падав, дійшов до якого двору, де працівник комунальної служби викликав таксі та він поїхав додому. Добу знаходився за місцем проживання, після чого внаслідок поганого почуття 25.09.2020 звернувся за медичною допомогою. До нього в палату прийшов працівник поліції з приводу порушення кримінального провадження, він розповів обставини побиття, чи повідомляв про заволодіння правопорушниками його майном не пам`ятає. Працівник поліції зняв його на камеру мобільного телефону з приводу відмови від написання заяви про злочин та небажання заводити кримінальну справу, оскільки мав травми та необхідні були гроші на лікування. Де подівся срібний ланцюжок не пам`ятає, показав, що він ввечері був, а зранку вже був відсутній, у ході нападу ланцюжок не забирали, вимог віддати майно не висували. Написав заяву про вчинення кримінального правопорушення щодо нього після того, як додому до його матері прийшли співробітники слідчого комітету, вони повідомили, що здійснюють внутрішнє розслідування, він розповів їм про обставини замаху. Самостійно до правоохоронних органів щодо подій 23.09.2020 ОСОБА_9 не звертався, про те, що зникли особисті речі не повідомляв, не писати заяву про злочин його ніхто не примушував. Напад відбувся біля Нового Побуту, підійшли два чоловіка, стали запитувати хто він, повідомили, що вони співробітники поліції, але він їх не запам`ятав. Внаслідок особистої неприязні почали бити, обіцяючи, що їм за це нічого не буде, оскільки вона знаходяться на своєму районі. Вони віддавили каблуком йому ніготь на пальці, били по голові більше 10 разів, він втратив свідомість, після чого вони відтягли його на узбіччя та продовжили наносити удари; за що били не знає, грошей не просили. Про те, що замах здійснили працівники поліції не повідомляв, оскільки не мав довіри до працівників Холодногірської поліції, до іншої поліції довіра була. Взагалі не впевнений, що це були працівники поліції.

Також судом першої інстанції були досліджені наступні докази сторони обвинувачення:

-витяг з ЄРДР про реєстрацію кримінального провадження за № 0000349 від 26.07.2021 внаслідок самостійного виявлення прокурором кримінального правопорушення відносно ОСОБА_8 з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 396 КК України за фабулою: працівники правоохоронного органу приховують тяжкі та особливо тяжкі злочини, що вчиняються на території оперативного обслуговування, а саме: розбої, вчинені групами осіб, шляхом впливу на потерпілих, документального спотворення фактичних обставин події кримінального правопорушення;

-витяг з ЄРДР про реєстрацію кримінального провадження за № 0000360 від 22.07.2020 за матеріалами правоохоронних та контролюючих державних органів про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень з правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 364 КК України за фабулою: працівники одного з ВП ГУНП в Харківській області, діючи за попередньою змовою, зловживають службовим становищем та усупереч інтересам служби використовують надані їм повноваження та вчиняють дії, пов`язані зі спотворенням обставин та кваліфікації вчинених кримінальних правопорушень задля створення уявного статистичного благополуччя стану правопорядку на ввіреній території обслуговування;

-постанова від 22.01.2021 про призначення прокурора у кримінальному провадженні № 0000026 від 22.01.2021 за ч. 1 ст. 396 КК України;

-постанова від 22.01.2021 про визначення територіальної підслідності кримінального провадження № 0000026 від 22.01.2021 за ч. 1 ст. 396 КК України;

-постанова від 22.01.2021 про об`єднання матеріалів кримінального провадження № 0000360 від 22.07.2020 за ч. 2 ст. 364 КК України та кримінального провадження № 0000026 від 22.01.2021 за ч. 1 ст. 396 КК України з присвоєнням єдиного реєстраційного № 0000360;

-постанова від 22.01.2021 про зміну групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000360 від 22.07.2020 за ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 396 КК України;

-постанова від 28.01.2021 про зміну групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000360 від 22.07.2020 за ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 396 КК України;

-протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.01.2021 за участю свідка ОСОБА_10 у кримінальному провадженні № 0000360 від 22.07.2020, за показами якої на фото № 3 вона впізнала ОСОБА_19 як працівника Холодногірського відділу поліції, який відібрав 25.09.2020 у лікарні № 4 у м. Харкові покази в її сина ОСОБА_20 ;

-протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.01.2021 за участю свідка ОСОБА_9 у кримінальному провадженні № 0000360 від 22.07.2020, за відомостями якого на фото № 3 свідок ОСОБА_9 упізнав поліцейського ОСОБА_8 як особу, що опитував його у лікарні 25.09.2020;

-ухвала слідчого судді Октябрьського районного суду м. Полтави від 21.01.2021 про надання дозволу на обшук;

-протокол обшуку від 05.02.2021 про виявлення документів, зазначених в ухвалі слідчого судді Октябрьського районного суду м. Полтави від 21.01.2021 з описом вилучених матеріалів;

-диск DVD - RV «Федичкін» з відеофіксацією проведення обшуку;

-протокол огляду речей та документів, виявлених в ході проведення обшуку, від 05.02.2021;

-постанова про визнання і приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 05.02.2021;

-ухвала слідчого судді Октябрьського районного суду м. Полтави від 11.02.2021 про арешт майна, вилученого в ході обшуку;

-протокол огляду речей та документів, виявлених в ході проведення обшуку, від 02.03.2021;

-постанова про визнання і приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 02.03.2021;

-документ із зазначенням функціональних обов`язків оперуповноваженого ВКП Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 ;

-наказ ГУ НП в Харківській області від 04.03.2021 про переміщення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 на посаду оперуповноваженого ВКП;

-постанова від 22.07.2020 про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000360 від 22.07.2020 за ч. 2 ст. 364 КК України;

-постанова від 31.07.2020 про визначення територіальної підслідності кримінального провадження № 0000360 від 22.07.2020 за ч. 2 ст. 364 КК України;

-постанова від 27.08.2020 про призначення слідчої групи у кримінальному провадженні № 0000360 від 22.07.2020 за ч. 2 ст. 364 КК України;

-постанова від 09.06.2021 про визнання необхідним використання у кримінальному провадженні № 0000360 від 22.07.2020 як доказів ухвал Харківського апеляційного суду від 19.08.2020 та ухвал Харківського апеляційного суду від 16.12.2020, зняття грифу таємно з вказаних процесуальних документів;

-ухвала Харківського апеляційного суду від 19.08.2020 про надання дозволу на проведення негласної слідчої (розшукової) дії, зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж у кримінальному провадженні № 0000360 від 22.07.2020 (розсекречена);

-постанова від 16.11.2020 про розсекречування матеріалів негласної слідчої (розшукової) дії: зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж у кримінальному провадженні № 0000360 від 22.07.2020 (протокол);

-постанова від 28.12.2020 про розсекречування матеріалів негласної слідчої (розшукової) дії: зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж у кримінальному провадженні № 0000360 від 22.07.2020 (диск);

-протокол від 12.11.2020 проведення негласної слідчої (розшукової) дії: зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж у кримінальному провадженні № 0000360 від 22.07.2020 за фактом фіксації телефонної розмови між ОСОБА_13 та ОСОБА_15 ;

-постанова від 26.07.2021 про виділення матеріалів досудового розслідування кримінального провадження № 0000360 від 22.07.2020 матеріалів досудового розслідування стосовно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України з присвоєнням матеріалам реєстраційного № 0000349 від 26.07.2021;

-постанова від 03.03.2021 про визначення територіальної підслідності кримінального провадження № 0000360 від 22.07.2020 за ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 365, ч. 3 ст. 368, ч. 1 ст. 396 КК України;

-ухвала Ленінського районного суду м. Харкова від 05.05.2021 про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000360 від 22.07.2020 до шести місяців до 05.08.2021;

-послужний список ОСОБА_8 ;

-постанова від 20.09.2023 про заміну групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000349 від 26.07.2021 за ч. 1 ст. 396 КК України;

-ухвала Верховного Суду від 18.10.2023 про направлення кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України з Київського районного суду м. Полтави до Ленінського районного суду м. Харкова для розгляду по суті;

-витяг з наказу ГУНП в Харківській області від 06.03.2017 про призначення лейтенанта поліції ОСОБА_8 на посаду оперуповноваженого відділу поліції Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області;

-постанова від 31.03.2021 про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000360 від 22.07.2020 до 05.05.2021;

-ухвала Ленінського районного суду м. Харкова від 14.05.2021 про відсторонення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 від посади оперуповноваженого відділу кримінальної поліції ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області;

-витяг з наказу ГУНП в Харківській області від 08.06.2021 про відсторонення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 від посади оперуповноваженого відділу кримінальної поліції ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області;

-довідка оперуповноваженого ВКП ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_21 про результати розгляду матеріалів ЖЄО № 19772 від 25.09.2020, згідно з якою за фактом спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 встановлено, що останній від написання заяви відмовився, претензій ні до кого не має, особисті речі при собі, внаслідок чого прийнято роішення про припинення подальшого розгляду звернення та списання матеріалів до справи згідно із Законом України «Про звернення громадян»;

-письмові пояснення ОСОБА_9 від 25.09.2020, записані з його слів, про те, що 23.09.2020 приблизно о 16.00 год. він зустрівся зі своїм знайомим ОСОБА_22 , з яким до 20.00 год. вдвох вживали алкогольні напої; після чого вони підійшли до компанії знайомих ОСОБА_22 приблизно з восьми осіб, з якими продовжили вживати спиртні напої. Близько 23.00 год. у ОСОБА_9 виник конфлікт з одним із чоловіків, ім`я якого він не пам`ятає внаслідок перебування у стані сильного алкогольного сп`яніння, який перейшов у бійку. Від написання заяви в органи поліції він відмовляється, претензій та скарг ні до кого не має, ніякого майна у нього ніхто не забирав;

-витяг з ЄРДР про реєстрацію кримінального провадження за № 0000020 від 15.02.2021 внаслідок самостійного виявлення прокурором кримінального правопорушення з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 296 КК України за фабулою: 22.09.2020 невстановлені особи спричинили ОСОБА_9 тілесні ушкодження середньої тяжкості, вивезли його в інше місце з місця події, а також забрали грошові кошти у розмірі 200 грн., срібний ланцюжок з хрестиком та колекційну монету номіналом 5 грн.;

-витяг з ЄРДР від 02.09.2024 про реєстрацію кримінального провадження за № 0000020 від 15.02.2021 внаслідок самостійного виявлення прокурором кримінального правопорушення з правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 187 КК України за фабулою: 22.09.2020 невстановлені особи спричинили ОСОБА_9 тілесні ушкодження середньої тяжкості, вивезли його в інше місце з місця події, а також забрали грошові кошти у розмірі 200 грн., срібний ланцюжок з хрестиком та колекційну монету номіналом 5 грн.;

-постанова від 15.02.2021 про визначення підслідності кримінального провадження № 0000020 від 15.02.2021за ч. 2 ст. 187 КК України;

-рапорт чергового Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_23 від 25.09.2020 про те, що 25.09.2020 о 16.46 год. надійшло повідомлення від лікаря Димшакова (з органів охорони здоров`я) щодо звернення за медичною допомогою ОСОБА_9 , стан середньої тяжкості. Потерпілий надав пояснення щодо його побиття невідомими особами та заволодінням його майном, а саме: грошовими коштами у сумі 300 грн. та мобільним телефоном. Від дачі заяви до правоохоронних органів ОСОБА_9 відмовився;

-рапорт чергового ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_24 (без підпису) від 10.03.2021 про те, що 23.09.2020 о 23.37 год. надійшло повідомлення від громадянина щодо бійки на перехресті вул. Єлізарова; встановлено, що в ході конфлікту між громадянами відбулася бійка, одного з учасників дії було госпіталізовано до 4 лікарні допомоги бригадою 809 фельдшер Прокопович. Більш детально встановити обставини події не вдалося, потерпілий знаходиться в стані алкогольного сп`яніння, на запитання не відповідає, наразі заяв та пояснень не надходило;

-рапорт чергового ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_24 (без підпису) від 10.03.2021 про те, що 24.09.2020 о 00.28 год. надійшло повідомлення від лікаря Прокоповича (з органів охорони здоров`я) щодо звернення за медичною допомогою ОСОБА_9 , тілесні ушкодження, стан алкогольного сп`яніння. Потерпілий надав пояснення щодо його побиття невідомою особою, доставлений: бсмп нейро;

-заява ОСОБА_9 від 05.03.2021 про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000020 від 15.02.2021 за фактом обставин, що мали місце у вересні 2020, оскільки йому було завдано шкоду;

-виписка із медичної картки хворого ОСОБА_9 з діагнозом: закрита важка ЧМТ, забій головного мозоку важкого ступеню з вогнищами розтрощення лобних і обох скроневих долей. Епідуральна гематома на рівні правої скроневої частки, лінійний перелом кісток правої скроневої частки, лінійний перелом кісток скріплення черепа. Перелом кісток носа без зміщення, забої м`яких тканин голови та обличчя;

-постанова від 31.03.2021 про зміну кваліфікації кримінального правопорушення з ч. 2 ст. 187 КК України на ч. 1 ст. 296 КК України у кримінальному провадженні № 0000020 від 15.02.2021.

Проаналізувавши показання свідків та дослідивши наявні у матеріалах кримінального провадження докази, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність у матеріалах провадження належних та достатніх доказів поза розумним сумнівом для підтвердження вини ОСОБА_8 у заздалегідь не обіцяному приховуванні тяжкого злочину.

При цьому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що стороною обвинувачення не доведено наявності у діях ОСОБА_8 об`єктивної сторони злочину, передбаченого ч.1 ст.396 КК України.

Частина перша статті 396 КК України передбачає відповідальність за заздалегідь не обіцяне приховування тяжкого чи особливо тяжкого злочину.

Під приховуванням злочину слід розуміти активну умисну діяльність, спрямовану на те, щоб утаїти від правоохоронних органів та суду факт вчинення тяжкого чи особливо тяжкого злочину, знаряддя та засоби його вчинення, сліди чи предмети, здобуті злочинним шляхом, або їх місцезнаходження, відомості щодо суб`єкта (суб`єктів) злочинного діяння, а також не допустити виявлення слідів злочину.

Заздалегідь не обіцяне приховування має місце у випадках, коли особа надає згоду на вчинення дій, пов`язаних із приховуванням, вже після вчинення злочину (закінченого чи незакінченого). У такому випадку має місце не співучасть у злочині, а причетність до нього.

Відповідно до ч.6 ст.27 КК України особи, які вчинили заздалегідь не обіцяне переховування злочинця, знарядь і засобів вчинення злочину, слідів злочину чи предметів, здобутих злочинним шляхом, або придбання чи збут таких предметів, підлягають кримінальній відповідальності лише у випадках, передбачених ст.ст.198, 396 КК України.

Об`єктом злочину є нормальна діяльність органів досудового слідства і суду, що забезпечує можливість всебічно, повно та об`єктивно дослідити обставини справи, вжити всі передбачені законом заходи щодо виявлення як тих обставин, що викривають, так і тих, що виправдовують особу, а також обставин, що пом`якшують і обтяжують її відповідальність.

З об`єктивної сторони цей злочин виражається в активних діях особи, яка після закінчення вчиненого іншою особою тяжкого чи особливо тяжкого злочину здійснює приховування: 1) злочинця (шляхом надання йому приміщень, сховищ, документів); 2) знарядь чи засобів вчинення тяжкого чи особливо тяжкого злочину; 3) слідів такого злочину чи 4) предметів, здобутих внаслідок його вчинення, або 5) придбання чи збут таких предметів.

Злочин вважається закінченим з моменту вчинення будь-яких діянь, пов`язаних із заздалегідь не обіцяним приховуванням тяжкого чи особливо тяжкого злочину.

Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим умислом: особа усвідомлює фактичні обставини заздалегідь не обіцяного приховування тяжкого чи особливо тяжкого злочину (зокрема, надання згоди на вчинення дій, пов`язаних із приховуванням, вже після вчинення злочину, який за законом визнається тяжким або особливо тяжким) та бажає цього.

Суб`єктом злочину є будь-яка фізична осудна особа, що досягла 16 років.

Так, ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 29.05.2024 у ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області за клопотанням сторони захисту були витребувані копії матеріалів кримінального провадження №0000020 від 15.02.2021, з яких убачається, що постановою від 31.03.2021 у зазначеному кримінальному провадженні змінено правову кваліфікацію кримінального правопорушення з ч.2 ст.187 КК України на ч.1 ст.296 КК України.

З реєстру матеріалів досудового розслідування №0000349 від 26.07.2021 убачається, що ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.396 КК України, 05.02.2021, обвинувальний акт затверджено 11.08.2021 та скеровано до суду 12.08.2021.

Зазначене свідчить про те, що на момент здійснення досудового розслідування, його завершення, відкриття матеріалів кримінального провадження стороні захисту, складання та затвердження обвинувального акта, направлення його до суду, а також під час судового розгляду дії ОСОБА_8 кваліфікувалися за ч.1 ст.396 КК України як приховання злочину, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, який відповідно до ч.2 ст.12 КК України є кримінальним проступком.

Після отримання копій матеріалів кримінального провадження №0000020 від 15.02.2021 та з`ясування кваліфікації дій невстановлених осіб за ч.1 ст.296 КК України, у судовому засіданні 03.09.2024 стороною обвинувачення суду першої інстанції було надано витяг з ЄРДР від 02.09.2024 про реєстрацію кримінального провадження за №0000020 від 15.02.2021 внаслідок самостійного виявлення прокурором кримінального правопорушення з правовою кваліфікацією за ч.2 ст.187 КК України за фабулою: 22.09.2020 невстановлені особи спричинили ОСОБА_9 тілесні ушкодження середньої тяжкості, вивезли його в інше місце з місця події, а також забрали грошові кошти у розмірі 200 грн., срібний ланцюжок з хрестиком та колекційну монету номіналом 5 грн..

При цьому постанова про зміну кваліфікації кримінального правопорушення з ч.1 ст.296 КК України на ч.2 ст.187 КК України із зазначенням підстав такої зміни в матеріалах кримінального провадження відсутня та прокурором у судовому засіданні суду першої інстанції не долучалась.

Слід відзначити, що у судовому засіданні суду апеляційної інстанції прокурор звертав увагу на наявність такої постанови, проте клопотань про її дослідження та долучення до матеріалів кримінального провадження не заявляв.

Положеннями ст.404 КПК України чітко регламентовано, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення місцевого суду в межах апеляційної скарги. За клопотанням учасників судового провадження апеляційний суд зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, якщо суд першої інстанції дослідив їх неповністю або з порушеннями; апеляційний суд може дослідити докази, які не досліджувалися місцевим судом, виключно в разі, якщо учасники судового провадження заявляли клопотання про дослідження таких доказів під час розгляду в суді першої інстанції або якщо про них стало відомо після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Виходячи з правових позицій Верховного Суду, надана прокурором у суді апеляційної інстанції для огляду постанова про зміну правової кваліфікації кримінального правопорушення з ч.1 ст.296 КК України на ч.2 ст.187 КК України не може бути врахована колегією суддів, оскільки про існування цієї постанови було відомо стороні обвинувачення до ухвалення вироку судом першої інстанції, однак вона не була долучена до матеріалів кримінального провадження та не досліджувалася судом першої інстанції, а клопотань про її дослідження в суді апеляційної інстанції в порядку, передбаченому ст.404 КПК України, стороною обвинувачення не заявлялося.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, під час судового розгляду учасникам судового провадження було забезпечено право на відстоювання своєї позиції.

З огляду на зазначене колегія суддів вважає, що неможливість врахування зазначеної постанови є наслідком процесуальної поведінки сторони обвинувачення, яка не забезпечила подання та дослідження цієї постанови в установленому законом порядку, у зв`язку з чим апеляційний суд позбавлений можливості брати її до уваги під час перегляду вироку.

Наведене відповідає позиції Верховного Суду, зокрема відображеній у постановах від 22.07.2025 у справі №287/770/21, від 24.11.2025 у справі №496/2053/21, відповідно до якої реалізація стороною у кримінальному провадженні свого права на доведення обставин, на які вона посилається, здійснюється у межах змагального судового процесу та в порядку, визначеному кримінальним процесуальним законом, а невикористання такого права тягне процесуальні наслідки для цієї сторони і не може бути усунуте судом апеляційної інстанції шляхом врахування доказів, які не були подані та досліджені в суді першої інстанції без додержання вимог ст.404 КПК України.

За наведених обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що під час досудового розслідування та судового розгляду пред`явлене ОСОБА_8 обвинувачення у заздалегідь не обіцяному приховуванні тяжкого злочину підтримувалося стороною обвинувачення за відсутності встановленого тяжкого чи особливо тяжкого злочину, оскільки на відповідний момент подія була перекваліфікована у кримінальний проступок, що виключає склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.396 КК України.

Що стосується доводів прокурора про те, що за зареєстрованим 15.02.2021 кримінальним провадженням №0000020 триває досудове розслідування за первинною кваліфікацією, а саме ч.2 ст.187 КК України, то колегія суддів зазначає наступне.

Внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань передбачає правову кваліфікацію події та саме по собі не свідчить про встановлення факту вчинення кримінального правопорушення за такою кваліфікацією, а лише про наявність обґрунтованого припущення щодо можливих ознак відповідного кримінального правопорушення і не замінює собою доказування відповідних обставин у суді.

Крім того, реєстрація кримінального провадження за первинною правовою кваліфікацією за ч.2 ст.187 КК України, яка відбулась внаслідок самостійного виявлення прокурором кримінального правопорушення, мала місце 02.09.2024, тобто майже через чотири роки після події та після спливу більш ніж трьох років з моменту надходження до суду обвинувального акта щодо ОСОБА_8 , коли чинною залишалася правова кваліфікація події як кримінального проступку.

Як установлено, наразі досудове розслідування за фактом розбійного нападу на ОСОБА_9 триває, процесуальні рішення за його результатами відсутні, жодній особі не повідомлено про підозру у вчиненні розбою відносно ОСОБА_9 , відповідно обвинувальний вирок суду, який набрав законної сили, щодо вчинення такого злочину не ухвалювався, що свідчить про відсутність встановлення факту вчинення тяжкого злочину, який є обов`язковою складовою кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч.1 ст.396 КК України.

Як вірно було встановлено судом першої інстанції, інкриміновані ОСОБА_8 дії фактично зводяться до оцінки його службової поведінки під час спілкування з потерпілим та фіксації пояснень останнього, що не охоплюється поняттям «приховування злочину» у кримінально-правовому розумінні.

Так, обвинувачений ОСОБА_8 на момент інкримінованого йому діяння перебував на посаді оперуповноваженого Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області, до повноважень якого згідно з Порядком ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого Наказом МВС України №100 від 08.02.2019, належить фіксація факту вчинення кримінального правопорушення. Виконання такого обов`язку знайшло підтвердження під час судового розгляду, а саме: ОСОБА_8 було здійснено виїзд за викликом, отримані пояснення у ОСОБА_9 , а відомості за вказаним фактом 25.09.2020 зареєстровано в журналі єдиного обліку Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області за №19772.

Водночас судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що ОСОБА_8 , перебуваючи на посаді оперуповноваженого, не був наділений повноваженнями щодо вирішення питання про наявність підстав для внесення відомостей до ЄРДР згідно з його функціональними обов`язками.

За таких обставин висновок суду першої інстанції про відсутність у діях ОСОБА_8 об`єктивної сторони складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.396 КК України, є обґрунтованим, а доводи сторони обвинувачення про зворонте - безпідставними.

Що стосується посилань прокурора на показання свідка ОСОБА_10 , то наведені нею обставини були досліджені судом першої інстанції та отримали належну оцінку у сукупності з іншими доказами. При цьому самі по собі показання ОСОБА_10 не підтверджують вчинення ОСОБА_8 активних умисних дій, спрямованих на приховування тяжкого чи особливо тяжкого злочину у розумінні ч.1 ст.396 КК України.

Крім того, як обґрунтовано зазначив суд першої інстанції, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 підтвердили факт відмови від звернення до правоохоронних органів із заявою про вчинення відносно ОСОБА_9 кримінального правопорушення, після проходження лікування останній за правовим захистом не звертався, а внесення до ЄРДР відбулося внаслідок самостійного виявлення кримінального правопорушення правоохоронними органами.

Таким чином, доводи апеляційної скарги прокурора не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів і незгоди з наданою їм оцінкою, що не є підставою для скасування виправдувального вироку.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції про виправдання ОСОБА_8 за ч.1 ст.396 КК України, є обґрунтованим.

З огляду на наведене, підстави для скасування вироку - відсутні.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Вирок Ленінського районного суду м.Харкова від 04 листопада 2024 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: