Єдиний унікальний номер № 285/6606/25
Провадження № 1-кп/0285/920/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 року м. Звягель

Звягельський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду у м. Звягелі кримінальне провадження № 285/6606/25 0000899) по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки м. Новоград-Волинський, Житомирської області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 166 КК України, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_5 , будучи біологічною матір`ю неповнолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ігноруючи вказані вимоги, розуміючи суспільну небезпечність своїх дій, злісно нехтуючи своїми батьківськими обов`язками щодо піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний розвиток та розуміючи суть покладених на неї вимог щодо забезпечення виховання дитини, не створила належні та безпечні умови для проживання, фактично не піклувалася про фізичний стан ОСОБА_6 , в результаті чого остання покінчила життя самогубством.

Так, 02.08.2023 ОСОБА_5 , діючи умисно, знехтувавши вимогами щодо забезпечення безпеки неповнолітньої, дозволила своїй дочці ОСОБА_6 у віці 14 років самостійно поїхати до м. Києва без супроводу дорослих. Під час перебування у місті дівчина відчула погіршення самопочуття та звернулась до аптеки, де працівники, виявили її без нагляду у неналежному стані та викликали швидку медичну допомогу та працівників поліції, які доставили неповнолітню до лікарні як дитину, залишену без догляду.

При цьому ОСОБА_5 під час перебування ОСОБА_6 у м. Києві не цікавилася місцезнаходженням і станом здоров`я дитини, не виходила на зв`язок із соціальними службами, правоохоронними органами та фактично самоусунулась від виконання батьківських обов`язків.

У подальшому ОСОБА_5 , усвідомлюючи покладені на неї законом обов`язки, протягом тривалого часу злісно ухилялася від їх виконання, внаслідок чого її донька ОСОБА_6 фактично була позбавлена належних умов для життя, виховання та безпеки. Так, ОСОБА_5 вела аморальний спосіб життя, зловживала алкогольними напоями, не працювала, не забезпечувала доньку необхідним харчуванням, не здійснювала належного нагляду за її фізичним і психічним станом.

У зв`язку із зазначеним, 30.01.2024 Службою у справах дітей Звягельської міської ради неповнолітню ОСОБА_6 було взято на облік як дитину, що перебуває у складних життєвих обставинах.

Незважаючи на це, ОСОБА_5 , достовірно знаючи про перебування ОСОБА_6 на обліку, необхідність безумовного належного виконання батьківських обов`язків, була неодноразово попереджена про відповідальність за ухилення від догляду та виховання дитини належних висновків для себе не зробила та 08.06.2024 продовжуючи свою злочинну діяльність, залишила територію України, виїхала за кордон та залишила неповнолітню дочку без будь-якого нагляду, турботи, піклування.

При цьому, ОСОБА_5 усвідомлюючи наявні проблеми у психоемоційному стані доньки ОСОБА_6 , у зв`язку з неналежним виконанням своїх батьківських обов`язків та можливість ОСОБА_6 покінчити життя самогубством, жодних заходів до запобігання цього та недопущення тяжких наслідків не вжила.

Як наслідок, під дією тривалої психотравмуючої ситуації, що склалася через систематичне невиконання матір`ю своїх обов`язків, у неповнолітньої ОСОБА_6 сформувався внутрішньо-особистісний конфлікт і невротичний розлад, який характеризувався нестійким настроєм, відчуттям непотрібності, безнадійності, самотності, образи на матір та втрати сенсу життя, 21.06.2024 ОСОБА_6 перебуваючи за місцем проживання по АДРЕСА_1 вчинила самогубство шляхом прийняття великої кількості лікарського препарату, від чого настала її смерть.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисних дій, які виразились у злісному невиконанні матір`ю встановлених законом обов`язків по догляду за дитиною, що спричинило тяжкі наслідки, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 166 КК України.

Під час досудового розслідування прокурором Звягельської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_5 за участю захисника підозрюваної - адвоката ОСОБА_4 28.11.2025 укладено угоду про визнання винуватості відповідно до якої ОСОБА_5 повністю визнала свою винуватість у вчиненні злочину і зобов`язалася беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні. Крім того, керуючись положеннями пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 65 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме те, що злочин, передбачений ст. 166 КК України належать до категорії нетяжкого злочину, особу підозрюваної, яка не судима, має постійне місце проживання, її відношення до скоєного, на обліках у лікарів психолога та нарколога не перебуває, вину визнала повністю, у вчиненому щиро розкаюється, враховуючи обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; обставин, що обтяжує покарання - не встановлено, сторони узгодили міру покарання за вчинення злочину, передбаченого ст. 166 КК України - у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

При цьому обвинуваченій роз`яснено наслідки укладення і затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, на що вона дала згоду.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачена свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення визнала повністю. Підтвердила, що розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид і міру покарання. Просить затвердити угоду про визнання винуватості, яку уклала добровільно, без примусу і не під тиском.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 цього Кодексу.

Судом встановлено, що вказана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470, 472 КПК України, у тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення за ст. 166 КК України, та щодо узгодженої міри покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Шляхом вивчення документів кримінального провадження, опитування сторін, суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч. 6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченої. Крім того судом з`ясовано у обвинуваченої можливість реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Також обвинуваченій роз`яснено вимоги ч.ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, положення яких їй зрозумілі, нею усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є її відмова від здійснення прав, передбачених - абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 КПК України, а саме права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого її обвинувачують, права допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на її користь, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження її права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без її згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення їй наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди обвинуваченій зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачена та її захисник не заперечували проти затвердження угоди. Прокурор також просила затвердити угоду про визнання винуватості.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченої та її захисника, які просили затвердити угоду про визнання винуватості, з урахуванням наведеного вище, вивчивши обвинувальний акт, перевіривши відповідність угоди про визнання винуватості вимогам кримінального процесуального закону та переконавшись, що укладення даної угоди сторонами є добровільним, суд дійшов висновку про ухвалення в даному кримінальному провадженні обвинувального вироку відносно ОСОБА_5 , яким затвердити угоду про визнання нею винуватості, визнати обвинувачену винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 166 КК України, та призначити їй покарання, яке відповідає загальним засадам призначення покарання. Підстав для відмови в затвердженні угоди, визначених в ч.7 ст. 474 КПК України, судом не встановлено.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 - не встановлено.

Запобіжний захід у кримінальному провадженні не обирався.

Цивільний позов не заявлено.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, ст.ст. 374, 474, 475, 615 КПК України, суд -

УХВАЛИВ :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 28 листопада 2025 року у кримінальному провадженні № 285/6606/25 0000899).

Визнати винною ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 166 КК України і призначити їй покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засуджену ОСОБА_5 від відбування призначеного судом покарання із випробуванням, встановивши їй іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засуджену наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід засудженій не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Звягельський міськрайонний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, зазначених ст. 394 КПК України.

Копію повного тексту вироку в порядку ст. 615 КПК України негайно після проголошення його резолютивної частини вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1