Справа № 581/778/25
Провадження № 1-кп/581/81/25
В И Р О К

і м е н е м У к р а ї н и

01 жовтня 2025 року сел. Липова Долина

Липоводолинський районний суд Сумської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в с-щі ОСОБА_6 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000062 від 12 червня 2025 року, за обвинувальним актом відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця м.Суми, проживаючого із зареєстрованим місцем проживання в АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, різноробочого ФГ «Обрій», з першим рівнем вищої освіти, інвалідності не маючого, на «Д» обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуваючого, військовозобов`язаного, ідентифікаційний код платника податків НОМЕР_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.4 ст. 358 КК України,

встановив:

Сутність обвинувачення, зміст угоди про визнання винуватості та кваліфікація дій обвинуваченого

ОСОБА_4 прокурором обвинувачується у вчиненні умисного кримінального проступку за нижчевикладених обставин.

У 2015 році (більш точну дату та час встановити не вдалося) у ОСОБА_4 виникла необхідність в отриманні посвідчення тракториста-машиніста у зв`язку із тим, що він планував влаштуватися на роботу та працювати на тракторі.

Надалі, ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що посвідчення тракториста-машиніста видається особі, яка пройшла медичний огляд у порядку встановленому МОЗ, а також здобула професійну (професійно-технічну) освіту відповідно до освітньої програми за професіями, що передбачають отримання навичок керування машинами тих категорій, які заявлені на отримання посвідчення, та склала теоретичний і практичний іспити екзаменаційній комісії територіального органу Держпродспоживслужби, діючи всупереч встановленому порядку, у 2015 році придбав у невідомої особи (в ході досудового розслідування анкетні дані даної особи встановити не представилось за можливе) посвідчення тракториста-машиніста за грошові кошти у розмірі 9000 гривень, замовивши посвідчення в мережі Інтернет, надавши не відомій особі фотозображення власних документів, а також надіславши власне фото зображення в застосунку «Вайбер». Отримавши замовлене посвідчення тракториста-машиніста від невідомого чоловіка в с.Подільки Роменського району Сумської області, ОСОБА_4 побачив, що воно видане на його ім`я, на посвідченні вказана серія НОМЕР_2 , орган видачі - ДІСГ в Сумській області, дата видачі вказана 20 липня 2015 року. Дане посвідчення тракториста-машиніста надавало ОСОБА_4 право керувати транспортними засобами категорії «А1», «А2», «В1, «В2», «D1» «Е1», «F1», « GІ», «Н».

ОСОБА_4 , достовірно знав, що посвідчення тракториста-машиніста отримано ним у порушення п.7 Постанови Кабінету Міністрів України № 217 від 02 квітня 1994 року «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчення тракториста-машиніста», згідно з яким посвідчення тракториста-машиніста видається особі, яка пройшла медичний огляд у порядку встановленому МОЗ, а також здобула професійну (професійно-технічну) освіту відповідно до освітньої програми за професіями, що передбачають отримання навичок керування машинами тих категорій, які заявлені на отримання посвідчення, та склала теоретичний і практичний іспити екзаменаційній комісії територіального органу Держпродспоживслужби.

Вищевказане посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_2 ОСОБА_4 почав зберігати при собі з моменту отримання від невідомого чоловіка в с.Подільки Роменського району Сумської області та до 11 червня 2025 року з метою використовувати його як документ, який надає йому право керувати транспортними засобами категорії «А1», «А2», «В1, «В2», «D1» «Е1», «F1», «GІ», «Н».

11 червня 2025 року близько 17 години 00 хвилин ОСОБА_4 керував трактором марки «Белорус» моделі 82.1, державний номерний знак НОМЕР_3 по вулиці Лебединська, в с.Синівка Роменського району Сумської області та був зупинений працівником відділення поліції №1 (с. Недригайлів) Роменського РВП ГУНГІ в Сумській області. Після зупинки, на вимогу працівника поліції відділення поліції №1 (с. Недригайлів) Роменського РВП ГУНП в Сумській області надати для перевірки посвідчення тракториста-машиніста, ОСОБА_4 , діючи умисно, достовірно знаючи про те, що посвідчення тракториста-машиніста підроблене, оскільки отримане всупереч порядку, установленого постановою Кабінету Міністрів України № 217 від 02 квітня 1994 року, надав його поліцейському. ОСОБА_4 пред`явив посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_2 , видане ДІСГ в Сумській області, від 20 липня 2015 року на його ім`я, тобто використав завідомо підроблений офіційний документ.

Згідно з висновком експерта № 1484 за результатами проведення судової технічної експертизи документів, наданий на дослідження бланк посвідчення тракториста-машиніста НОМЕР_2 від 20 липня 2015 року, виданий на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виготовлений друкарським способом за допомогою поліграфічного обладнання. Спосіб виготовлення бланка посвідчення тракториста машиніста НОМЕР_2 від 20 липня 2015 року, виданий на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідає способу виготовлення бланка встановленого зразка посвідчень тракториста-машиніста, які перебувають в офіційному обігу на території України.

Відповідно до інформації наданої ГУ Держпродспоживслужби в Сумській області встановлено, що бланк серії АС № 070313 згідно з електронною базою ОСОБА_4 не видавався.

Виконуючи вище вказані дії, ОСОБА_4 усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачав можливість настання суспільно-небезпечних наслідків від цих дій та бажав їх настання, тобто вчинив кримінальний проступок з прямим умислом.

Вищевказані дії ОСОБА_4 прокурором кваліфіковано за ч.4 ст.358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.

У ході підготовчого провадження прокурором та обвинуваченим, за участі його захисника, ініційовано питання про розгляд угоди про визнання винуватості. За умовами даної угоди обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому діяння; сторони погодились на призначення обвинуваченому покарання за вчинений ним проступок, передбачений ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (510 гривень), також отримана від обвинуваченого згода на призначення саме такого виду покарання.

Позиція учасників провадження з приводу поданої на затвердження угоди про визнання винуватості

Прокурор ОСОБА_3 та захисник ОСОБА_5 уважали, що наявні всі підстави для затвердження угоди про визнання винуватості, при цьому при складанні її тексту дотримані вимоги кримінального та процесуального закону.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив факт вчинення інкримінованого йому проступку, щиро розкаявся, зазначив, що він шкодує про вчинене, на даний час він отримав посвідчення тракториста-машиніста в установленому порядку на законних підставах, так як практично володів та набув навички по керуванню трактором під час начання в професійно-технічному закладі, у 2015 році отримав підроблене посвідчення тракториста-машиніста для працевлаштування на роботу.

Висновки суду та норми права, які підлягають застосуванню у даній справі

Згідно з п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Частиною 4 ст.469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

При перевірці даної угоди, з`ясуванні обставин провадження, суд дійшов висновку про те, що факти вчинення ОСОБА_4 інкримінованого діяння, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, мало місце, таке діяння згідно зі ст.12 КК України класифікуються як кримінальний проступок.

При цьому, судом установлено те, що обвинувачений цілком правильно розуміє права, визначені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, сутність обвинувачення, вид покарання, фактичну можливість виконання ним покладених на нього обов`язків, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався в тому, що ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, в обсязі сформульованого в суді обвинуачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання, також підтвердив факт вчинення ним протиправного діяння за вищенаведених обставин; встановлена добровільність сторін по укладенню даної угоди, тобто те, що її підписання не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому у даній справі є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Також судом установлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором Недригайлівського відділу Роменської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 , і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами провадження виду покарання за ч.4 ст.358 КК у вигляді штрафу у розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 510 грн 00 коп, оскільки такі умови та порядок призначення покарань відповідають загальним правилам призначення покарань, передбачених КК України.

Інші процесуальні питання, які вирішуються при ухваленні вироку

Запобіжний захід під час досудового розслідування ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов по справі не заявлявся. Наявні процесуальні витрати по справі у розмірі 8481 грн 60 коп витрат за проведення судової технічної експертизи на підставі ч.2 ст.124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого.

Речовий доказ у виді посвідчення тракториста-машиніста серійний номер НОМЕР_2 , оформлене на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складене ДІСГ в Сумській області, дата видачі - 20 липня 2015 року, з ознаками підробки, в якості предмета кримінального проступку, який перебував у незаконному обігу, слід знищити на підставі п.3 ч.9 ст.100 КПК України, скасувавши арешт на це майно, накладений слідчим суддею на стадії досудового розслідування справи.

Керуючись ст.314, 370, 373, 374, 475 КПК України, суд

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 26 вересня 2025 року між прокурором Недригайлівського відділу Роменської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим у даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.4 ст.358 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 510 (п`ятсот десять) гривень.

Скасувати арешт на посвідчення тракториста-машиніста серійний номер НОМЕР_2 , оформлене на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складене ДІСГ в Сумській області, дата видачі - 20 липня 2015 року, який накладений ухвалою слідчого судді Недригайлівського районного суду Сумської області від 16 червня 2025 року.

Речовий доказ у виді посвідчення тракториста-машиніста серійний номер НОМЕР_2 , оформлене на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складене ДІСГ в Сумській області, дата видачі - 20 липня 2015 року, з ознаками підробки знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати по залученню експерта в розмірі 8481 (вісім тисяч чотириста вісімдесят одну) гривень 60 (шістдесят) копійок.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Сумського апеляційного суду через Липоводолинський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Обвинуваченим та його захисником вирок може бути оскаржений виключно з підстав, зазначених у п.1 ч.4 ст.394 КПК України.

Прокурором вирок може бути оскаржений виключно з підстав, зазначених у п.2 ч.4 ст.394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1