Справа № 333/4481/25
Провадження № 1-кп /333/709/25
ВИРОК

Іменем України

27 листопада 2025 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжя, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження № 0000087, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 березня 2025 року відносно:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Чернівці, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, який на утриманні неповнолітніх або малолітніх дітей не має, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , який перебуває на посаді начальника продовольчої служби тилу, у військовому званні «старший лейтенант», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 309 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник адвокат ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем, який перебуває на посаді начальника продовольчої служби тилу військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший лейтенант», скоїв кримінальне правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин за наступних обставин.

Так, ОСОБА_3 , у невстановлену органом досудовим розслідування точну дату та час, але не пізніше 20 год. 45 хв. 11.03.2025 року, за невстановлених обставин, маючи прямий умисел на незаконне придбання та зберігання без мети збуту особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, з особистих мотивів, з метою реалізації злочинного умислу, направленого на незаконне придбання особливо небезпечної психотропної речовини, використовуючи мобільний телефон, через мережу «Інтернет», шляхом використання месенджера «Telegram», а саме каналу «SweetWold_bot», у невстановленої слідством особи замовив за грошові кошти згорток в ізолюючій стрічці, в якому приховано особливо небезпечну психотропну речовину PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пантан-1-он) у великих розмірах, тим самим придбав психотропну речовину, для особистого вживання, без мети збуту.

Після чого, всупереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», приховав зіп-пакет з психотропною речовиною та зберігав його при собі, а саме в правій кишені штанів, для особистого вживання, та переніс його до ділянки місцевості, що знаходиться поблизу кладовища по вул. Рязанська у м. Запоріжжі.

Так, 11.03.2025 року, неподалік кладовища по вул. Рязанська у м. Запоріжжі, ОСОБА_3 був зупинений працівниками поліції, які у період часу з 21 год. 37 хв. по 21 год. 42 хв., в ході огляду місця події вилучили у ОСОБА_3 вищезазначений згорток в ізолюючій стрічці з особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), яка згідно з «Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 року, віднесена до психотропних речовин, обіг яких заборонено (Таблиця II, Список № 2), маса якої склала 2,1995 г (в перерахунку на основу), що відповідно до наказу МОЗ № 188 від 01.08.2000 року «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», є великим розміром, який ОСОБА_3 зберігав при собі без мети збуту.

Умисні дії ОСОБА_3 , які виразилися у незаконному придбанні та зберіганні психотропних речовин у великих розмірах, без мети збуту, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 309 КК України.

2. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

21.05.2025 року між прокурором Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участі захисника ОСОБА_5 , укладена угода про визнання винуватості, відповідно до ст. 472 КПК України.

Згідно з угодою, прокурор Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_3 , за участі захисника ОСОБА_5 , дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 , істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке має понести обвинувачений за ч. 2 ст. 309 КК України у виді штрафу у розмірі 2 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 34 000,00 грн.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України визнає повністю, цілком розуміє права визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Вислухавши позицію учасників судового провадження, які наполягали на затвердженні судом угоди про визнання винуватості, суд приходить до висновку, що угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим підлягає затвердженню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. ч. 2, 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена за ініціативою прокурора чи обвинуваченого; щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Частиною 5 ст. 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру, до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Обвинувачений, за участі захисника, та прокурор розуміють наслідки укладення та невиконання даної угоди, визначені ст. ст. 473, 476 КПК України, ст. 389-1 КК України.

Зміст, умови та порядок укладення угоди про визнання винуватості відповідають вимогам ст. ст. 469, 472 КПК України, міра покарання, узгоджена обвинуваченим та прокурором, визначена у межах санкції ч. 2 ст. 309 КК України, а тому не суперечить інтересам суспільства. Порушень прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб не встановлено. Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, не встановлено.

3. Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 , і його умисні дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 309 КК України, як такі, що виразилися у незаконному придбанні та зберіганні психотропних речовин у великих розмірах, без мети збуту.

4. Мотиви призначення покарання.

Відповідно до ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості та призначення обвинуваченому ОСОБА_3 узгоджену сторонами міру покарання за ч. 2 ст. 309 КК України.

5. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у даному провадженні відносно ОСОБА_3 , не обирався.

За вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України, з ОСОБА_3 необхідно стягнути на користь держави витрати, пов`язані із проведенням судової хімічної експертизи.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до приписів ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 100, 374, 376, 475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, між прокурором Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участі захисника ОСОБА_7 , що укладена 21 травня 2025 року в кримінальному провадженні № 0000087, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 березня 2025 року.

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України і призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 21 травня 2025 року покарання у виді штрафу у розмірі 2 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн. 00 коп.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта по кримінальному провадженню № 0000087 для проведення судової хімічної експертизи № № СЕ-19/108-25/5616--НЗПРАП від 13 березня 2025 року, в розмірі 1 591 (одна тисяча п`ятсот дев`яносто одна) грн. 80 коп., стягнути з ОСОБА_3 на користь держави.

Речові докази: сейфпакет № 7583201, в якому знаходиться особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено PVP, маса якої складає 2,1995 г (в перерахунку на основу) та первинне упакування, що знаходиться на зберіганні у камері зберігання речових доказів відділу поліції № 4 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області знищити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя, з урахуванням обмежень прав прокурора та обвинуваченого на оскарження вироку в апеляційному порядку згідно з положеннями ст. ст. 394, 424 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1