Справа № 752/7819/25
Провадження №: 1-кп/752/1832/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2025 м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

провівши в приміщенні суду у місті Києві відкрите судове засідання з розгляду кримінального провадження № 0000373, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.01.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Шостка Сумської області, українець, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , освіта середня спеціальна, не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей/недієздатних осіб, раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що 20.01.2025 у нічний час доби (близько 22:30) ОСОБА_4 прийшов у гості до свого знайомого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем мешкання останнього за адресою: АДРЕСА_3 . Перебуваючи в кімнаті квартири ОСОБА_4 та ОСОБА_5 почали розпивати алкогольні напої, а саме: горілку. Під час вживання алкоголю, між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 виник словесний конфлікт з приводу раніше пошкоджених нібито ОСОБА_4 дверей у квартирі ОСОБА_5 . Конфлікт тривав протягом 30 хвилин.

Під час конфлікту у ОСОБА_4 виник кримінально-протиправний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , з мотивів особистої неприязні, що виникла раптово.

Реалізуючи цей умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх намірів, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді завдання шкоди здоров`ю потерпілого, діючи умисно, ОСОБА_4 став з крісла, схопив обома руками дерев`яний табурет, який стояв поруч, підійшов до ОСОБА_5 та умисно, протиправно, наніс один удар ним в область голови ОСОБА_5 . Від отриманого удару ОСОБА_5 впав на підлогу. В свою чергу, ОСОБА_4 , не припиняючи своїх злочинних дій, спрямованих на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , наніс ще декілька ударів вказаним дерев`яним табуретом, механізмом зверху вниз по вертикальній лінії, в область голови, грудей та рук, якими закривав свою голову ОСОБА_5 .

Розуміючи, що ОСОБА_5 не чинить будь-якого опору, ОСОБА_4 припинив свої злочинні дії.

Кримінально-протиправними діями ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_5 заподіяно тяжке тілесне ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми (вдавлений перелом лобної кістки праворуч, субдуральна гематома лобно-скроневої частки праворуч, забійна рани в лобно-тім`яній ділянці праворуч); середнього ступеню тяжкості тілесного ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітини (переломи 4,5,6 ребер праворуч по лопатковій лінії зі зміщенням уламків); легкого тілесного ушкодження у вигляді забійної рани в тім`яній ділянці справа, у тім`яно-потиличній ділянці справа, на тильній поверхні лівого променево-зап`ясткового суглобу.

Своїми умисними протиправними діями обвинувачений ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_5 умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України.

Вказаних висновків суд дійшов також і з огляду на те, що обвинувачений не оспорював фактичні обставини, які викладені в обвинувальному акті та повністю визнав свою вину, отримавши згоду сторін,суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням документів, що характеризують його особу й інших, які дозволяють встановити наявність фактів та обставин, що мають значення для цього кримінального провадження.

У ході допиту ОСОБА_4 свою вину у нанесенні умисного тяжкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_5 небезпечного для життя в момент заподіяння підтвердив, вину визнав повністю, надав показання, за змістом яких він 20.01.2025 ввечері він прийшов гості до свого приятеля ОСОБА_5 до нього додому у квартиру АДРЕСА_4 , маючи при собі випивку (горілочку) та наїдки (закуску) та мав намір відсвяткувати Водохреща. Вдвох випили пляшку горілки і ОСОБА_5 приревнував його до своєї "Примадонни", тобто жінки, з якою перебував у стосунках - ОСОБА_6 . Через це вдарив його сковорідкою по голові. Проте приводом для удару стали звинувачення у тому, що він ОСОБА_4 пошкодив йому замок у дверях. Не витримавши цих звинувачень і ставлення, він узяв в руки табурет та вдарив ОСОБА_5 по голові, від чого останній впав і він насів йому ще кілька ударів табуретом, він яких ОСОБА_5 прикривався руками. На місці слідчий не відобразив наявність сковорідки. У подальшому вони з ОСОБА_5 помирилися, вибачався перед ним, вже разом випивали.

Під час розгляду справи та в ході допиту обвинувачений свідомо і добровільно підтвердив, що всі обставини, відображені в обвинувальному акті, відповідають дійсності, до свого вчинку ставиться негативно, засуджує власну поведінку.

При цьому ОСОБА_4 щиро розкаявся та виразив готовність понести покарання за вчинене у межах своєї вини, засуджує власний вчинок, шкодує про вчинене.

Скарг на правоохоронців від обвинуваченого не надходило.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні чіткі, послідовні, не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

Отже, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд доходить висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Підстав для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає.

Розгляд кримінального провадження проведено за відсутності потерпілого, який на виклики до суду не з`являвся, про відкладення судового засідання не клопотав та не позбавлений права на заявлення до обвинуваченого вимог майнового характеру в порядку цивільного судочинства.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд враховує позицію сторін, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (тяжкий злочин проти життя і здоров`я), обставини вчинення злочину та ті, що йому передували (перебування з потерпілим у приятельських стосунках, взаємна агресія в моменті, стан алкогольного сп`яніння), особу винного (має позитивну характеристику за місцем мешкання, не перебуває на профілактичних обліках, має спеціальність - електромонтер 4-го розряду, має підробітки (працює вантажником на складах сервісу доставки "Нова пошта", раніше не судимий), а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є визнання вини, щире каяття у вчиненому, особисте негативне ставлення до свого вчинку, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, що обтяжує покарання за ст. 67 КК України є вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

З огляду на викладене, відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років. При цьому суд знаходить можливість звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням у порядку ст. 75 КК України та з покладенням на нього обов`язків за п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України. На думку суду виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства з огляду описані вище дані про його особу, обставини, які пом`якшують покарання.

Призначаючи покарання, суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого положень ст. 69 КК України та враховує при цьому, що метою покарання цього має стати перевиховання та виправлення, попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід у кримінальному провадженні після надходження до суду обвинувального акта не застосовувався і підстави для його застосування не вбачаються.

Процесуальні витрати та речові докази не заявлені.

Керуючись ст. 349, 368-371, 373-374, 394, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк, тривалістю 3 (три) роки.

Згідно з приписами ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, місця роботи.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Голосіївський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення за винятком підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України (щодо обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційноїскарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1