Справа № 396/2520/25
Провадження № 1-кп/392/168/26
УХВАЛА

13 січня 2026 року м. Мала Виска

Маловисківський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.07.2025 за № 0000212 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,2 ст.307 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

захисника-адвоката - ОСОБА_5 ,

встановив:

Прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу тримання під вартою строком на 60 днів. Обґрунтовуючи клопотання зазначив, що наявність ризиків, які було враховано судом при застосуванні запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 не зменшилися та продовжують існувати на даний час, а саме ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України. Вказав, що інші, більш м`які запобіжні заходи, не пов`язані з триманням під вартою не зможуть запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Обвинувачений та його захисник не заперечували проти задоволення клопотання прокурора.

Встановлено, що наразі відносно обвинуваченого ОСОБА_3 діє продовжений 27 листопада 2025 року ухвалою суду Маловисківський районного суду Кіровоградської області запобіжний захід у виді тримання під вартою, до 25 січня 2026 року включно.

Мета застосування запобіжного заходу визначена ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При вирішенні клопотання про продовження строку запобіжного заходу судом перевіряється факт того, що ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, не зменшились та продовжують існувати.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів у сфері збуту та зберігання та зберігання з метою збуту наркотичних засобів, передбачених ч.1,2 ст.307 КК України, санкція ч.2 ст.307 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 25.07.2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Стаття 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 27.06.1980 року «Про взяття під варту до суду» зауважує на тому, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Важливим критерієм орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу повинна бути санкція за злочин вчинений обвинуваченим, тобто чим більш сувора санкція передбачена за злочин поставлений обвинуваченому в вину тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 може переховуватися від суду, враховуючи тяжкість інкримінованих злочинів та відповідно з мірою можливого покарання (п.1.ч.1 ст.177 КПК України);

Крім того, обвинувачений може незаконно впливати на свідків, з метою зміни їх показань, оскільки судовий розгляд лише розпочинається та свідки ще не допитані в судовому засіданні, з метою уникнення покарання, що йому загрожує в разі визнання його винуватим (п.3 ч.1 ст.177 КПК України).

Окрім того, існує ризик вчинення іншого кримінального правопорушення чи зможе продовжити кримінальні правопорушення, оскільки відносно нього розглядається кримінальне провадження за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень. Передбачених ст..307 КК України (п.5 ч.1 ст.177 КПК України).

Отже, ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України не зменшилися та продовжують існувати.

Інших ризиків судом не встановлено та прокурором під час судового засідання не доведено.

Суд враховує обставини, передбачені ст.178 КПК України, а саме: що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні у вчиненні тяжких злочинів, раніше судимий, має постійне зареєстроване місце проживання, проживає разом з матір`ю похилого віку, якій 85 років, має на утриманні н/л сина, до затримання працював водієм, СТОВ «Зоря».

Наведене свідчить, що більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України (домашній арешт, особисте зобов`язання, порука), не зможуть забезпечити належне виконання обвинуваченим ОСОБА_3 процесуальних обов`язків, та запобігти встановленим ризикам, а тому не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Суд приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора та продовження обвинуваченому ОСОБА_3 дію раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів.

З урахуванням положень п.2 ч.1 ст.182, ч.4 ст.183 КПК України, а також ст.ст.177-178 КПК України, суд вважає необхідним залишити раніше визначений розмір застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.331, 369-372, 392 КПК України, суд,

постановив:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто з 13.01.2026 до 13.03.2026 включно.

Раніше визначений розмір застави - 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 242 240 грн. - залишити без змін.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_3 - з-під варти звільнити.

Строк дії ухвали визначити до 13.03.2026 включно.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а обвинуваченим в той самий строк з моменту вручення копії ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Суддя ОСОБА_1