ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
Справа № 991/9397/25
Провадження № 1?кс/991/9480/25
У Х В А Л А

26 листопада 2025 рокумісто Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу заявника ОСОБА_4 на бездіяльність уповноваженої особи Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальні правопорушення,

в с т а н о в и в:

15.09.2025 до Вищого антикорупційного суду в порядку, передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, надійшла скарга ОСОБА_4 на бездіяльність уповноваженої особи Національного антикорупційного бюро України (далі - НАБ України), яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальні правопорушення.

На підставі протоколу автоматизованого визначення слідчого судді від 15.09.2025 вказану скаргу передано для розгляду слідчому судді ОСОБА_1 .

Судові засідання з розгляду скарги призначалися неодноразово (на 17.09.2025, 22.09.2025, 24.09.2025, 02.10.2025, 21.10.2025, 28.10.2025 та 20.11.2025), які знімалися та відкладалися з різних підстав.

Ухвалою судді Вищого антикорупційного суду від 03.11.2025 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_4 від 25.10.2025 про відвід слідчого судді ОСОБА_1 .

Ухвалою від 20.11.2025, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, залишено без розгляду повторну заяву ОСОБА_4 від 12.11.2025 про відвід слідчого судді ОСОБА_1 .

Обґрунтування скарги

Зі змісту скарги слідує, що 12.09.2025 ОСОБА_4 звернувся до НАБ України зі скаргами (по своїй суті - заявами) № 19/16, 19/16?1 про кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 396 КК України, які, на його думку, вчинені службовими особами НАБ України, а саме заступником директора ОСОБА_5 та начальником відділу по роботі з розгляду заяв, звернень та запитів управління комунікацій та зовнішніх зв`язків ОСОБА_6 .

Втім, усупереч вимог ч. 1 ст. 214 КПК України, відображені у заяві ОСОБА_4 відомості не внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР), а йому не повідомлено про початок досудового розслідування та не надано витягу з відповідного реєстру.

З урахуванням наведеного, ОСОБА_4 у скарзі прохав постановити ухвалу, якою зобов`язати уповноважену особу НАБ України виконати вимоги ч. 1 ст. 214 КПК України.

Окрім того, ОСОБА_4 прохав визнати протиправною бездіяльність НАБ України щодо невнесення відомостей до ЄРДР на підставі його заяв вих. № 07/15 від 11.07.2025, вих. № 07/41 від 21.07.2025, вих. № Ко?9525 від 13.08.2025, вих. № Ко?9889 від 18.08.2025, вих. № С?9259 від 08.08.2025, вих. № С?10072 від 21.08.2025.

Позиції учасників справи

Заявник ОСОБА_4 звернувся до Вищого антикорупційного суду із згаданою скаргою через особистий кабінет в підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС. У скарзі зазначив, що перебуває за межами України. Тому його повідомлення про час, дату та місце розгляду скарги здійснювалося шляхом направлення судових повісток через зазначену підсистему, на його електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також шляхом направлення телефонограм через месенджер WhatsApp.

Окрім того, за клопотанням заявника у підсистемі відеоконференцзв`язку ЄСІТС на кожне судове засідання створювалися відеоконференції, про що він належно повідомлявся, зокрема телефонограмами та судовою повісткою на 26.11.2025. У зазначеній підсистемі ОСОБА_4 направлялися відповідні запрошення. Проте останній жодного разу до конференції не приєднався, причин не виходу на відеоконференцзв`язок не повідомив.

З огляду на викладене, слідчий суддя вважає, що заявник ОСОБА_4 у судове засідання не прибув, причин своєї неучасті у розгляді скарги не повідомив.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника. Натомість кримінальний процесуальний закон, зокрема ст. 307 КПК України, не передбачає правові наслідки неприбуття заявника у судове засідання без поважних причин.

З огляду на викладене та враховуючи, що ОСОБА_4 від своїх вимог не відмовився, слідчий суддя вважає за необхідне розглянути зазначену скаргу на підставі наявних у справі матеріалів.

Представник НАБ України, будучи належно повідомлений про дату, час та місце розгляду скарги, у судове засідання не прибув, про причини неявки не повідомив.

У відповідності до ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування.

З урахуванням наведеного слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу у відсутність осіб, які не прибули у судове засідання.

Мотиви слідчого судді

Дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов висновку про те, що у задоволенні скарги ОСОБА_4 слід відмовити з огляду на таке.

Підстави та порядок оскарження до слідчого судді рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування визначені § 1 Глави 26 КПК України (ст. 303?308).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні заявник може оскаржити бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Частиною 1 ст. 214 КПК України передбачено, що слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь?якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР.

Згідно з п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України до ЄРДР вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

У цьому контексті слідчий суддя зауважує, що кримінальним правопорушенням є передбачене Кримінальним кодексом України суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 11 КК України).

Кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально?протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням (ч. 1 ст. 1 КК України).

Для здійснення цього завдання Кримінальний кодекс України визначає, які суспільно небезпечні діяння є кримінальними правопорушеннями та які покарання застосовують до осіб, що їх вчинили (ч. 2 ст. 1 КК України).

У силу ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Аналіз у взаємозв`язку наведених норм матеріального (ст. 1, 2, 11 КК України) та процесуального (ст. 214 КПК України) законів свідчить про те, що критерієм для внесення відомостей до ЄРДР та початку досудового розслідування мають бути конкретні фактичні дані, які вказують на ознаки складу кримінального правопорушення.

Тобто підставою початку досудового розслідування є не будь?які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких вноситься до ЄРДР.

Зазначене цілком узгоджується із висновками Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, наведеними у постановах від 30.09.2021 (справа № 556/450/18), від 20.04.2023 (справа № 373/18/23).

Якщо ж зі змісту заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь?якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР. Указане слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 30.01.2019 (справа № 818/1526/18) та від 24.04.2019 (справа № 818/15/18) зауважила, що у межах процедури за правилами п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Обставини справи

14.09.2025 ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді зі скаргою (що надійшла до суду 15.09.2025) на бездіяльність уповноваженої особи НАБ України, яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей про кримінальні правопорушення, викладені у його заявах від 12.09.2025.

З долучених до скарги матеріалів слідує таке.

1. 12.09.2025 ОСОБА_4 подав до НАБ України у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 214 КПК України, «скаргу» вих. № 09/16, у якій повідомив про вчинення заступником директора НАБ України ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 396 КК України.

У цій «скарзі» ОСОБА_4 зазначив про те, що 13.08.2025 та 18.08.2025 він подав до НАБ України заяви № Ко?9525, Ко?9889, а також через Спеціалізовану антикорупційну прокуратуру 08.08.2025 та 21.08.2025 заяви № С?9259, № С?10072 щодо можливих неправомірних дій судді Зарічного районного суду м. Суми та посадових осіб правоохоронних органів Сумської області.

Однак, у відповідях НАБ України від 25.07.2025 № 112?050/6/22220 та інших листах, наданих у порядку Закону України «Про звернення громадян», зазначено про те, що в заявах ОСОБА_4 не вказано об`єктивних даних, які свідчать про вчинення корупційних чи інших кримінальних правопорушень, віднесених до підслідності НАБ України.

Окрім того, Управлінням внутрішнього контролю НАБ України не встановлено порушень законодавства з боку працівників НАБ України під час розгляду моїх заяв.

Наведене у листах свідчить про те, що у порушення вимог ч. 3 ст. 214 КПК України, НАБ України здійснені слідчі дії без внесення відомостей до ЄРДР на підставі його заяв про кримінальні правопорушення.

З урахуванням наведеного, зазначені у листах заступника директора НАБ України ОСОБА_5 відомості про те, що заяви ОСОБА_4 не містять об`єктивних даних про вчинення кримінальних правопорушень, свідчить про зловживання нею владою чи службовим становищем (ст. 364 КК України), приховування тяжкого злочину (ст. 396 КК України).

2. Також 12.09.2025 ОСОБА_4 подав до НАБ України у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 214 КПК України, «скаргу» вих. № 09/16?1, у якій повідомив про вчинення начальником відділу по роботі з розгляду заяв, звернень та запитів управління комунікацій та зовнішніх зв`язків НАБ України ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 396 КК України.

У вказаній «скарзі» ОСОБА_4 повідомив про аналогічні обставини, але які стосувалися поданих ним заяв щодо можливих неправомірних дій судді Зарічного районного суду м. Суми та посадових осіб правоохоронних органів Сумської області вих. № 07/15 від 11.07.2025, вих. № 07/41 від 21.07.2025, та отриманих на них відповідей за підписом начальника відділу НАБ України ОСОБА_6 вих. № 112?050/6/23969 від 11.08.2025, вих. № 112?294/25288 від 21.08.2025.

Перевіривши зміст заяв ОСОБА_4 слідчий суддя констатує, що в ній, як і в скарзі від 14.09.2025, не наведено конкретних відомостей, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень віднесених до повноважень Вищого антикорупційного суду.

Згідно з ч. 1 ст. 331 КПК України Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних кримінальних правопорушень, передбачених в примітці ст. 45 КК України, ст. 2062, 209, 211, 3662, 3663 КК України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених п. 1?3 ч. 5 ст. 216 КПК України.

Відповідно до примітки ст. 45 КК України корупційними кримінальними правопорушеннями відповідно до цього Кодексу вважаються кримінальні правопорушення, передбачені ст. 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, а також кримінальні правопорушення, передбачені ст. 210, 354, 364, 3641, 3652, 368?3692 цього Кодексу. Кримінальними правопорушеннями, пов`язаними з корупцією, відповідно до цього Кодексу вважаються кримінальні правопорушення, передбачені ст. 3662, 3663 цього Кодексу.

Слідчі судді Вищого антикорупційного суду здійснюють судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України.

У той же час ОСОБА_4 у своїй заяві про вчинення кримінального правопорушення перелічує статті, з яких до повноважень Вищого антикорупційного суду відноситься лише ст. 364 КПК України

При цьому ст. 364 КПК України передбачає кримінальну відповідальність за зловживання владою або службовим становищем, з метою одержання будь?якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб.

Істотною шкодою у ст. 364 КК України вважається така шкода, яка у сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Тяжкими наслідками у ст. 364 КК України вважаються такі наслідки, які у двісті п`ятдесят і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Проте, вказана заява не містить відомостей щодо завданої шкоди та не містить у собі відомостей щодо вчинення корупційного злочину.

Так, постановою Верховного Суду у справі № 556/450/18 від 30.09.2021 зазначено, що для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань необхідно, щоб заява про кримінальне правопорушення містила вказівку на конкретні факти та обставини, які можуть свідчити про наявність складу злочину. Відсутність таких обставин у заяві позбавляє можливості слідчого чи прокурора здійснити внесення відомостей до ЄРДР.

Тобто підставою початку досудового розслідування є не будь?які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких вноситься до ЄРДР.

Якщо ж зі змісту заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь?якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР. Указане слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Такими вагомими обставинами є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак складу злочину та підтверджують реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР, тобто за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато.

Зазначене узгоджується із правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного Суду від 16.05.2019 у справі № 761/20985/18 та від 30.01.2019 у справі № 556/450/18.

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 30.01.2019 (справа № 818/1526/18) та від 24.04.2019 (справа № 818/15/18) зауважила, що у межах процедури за правилами п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Дослідивши зміст «скарг» (по суті - заяв) заяв ОСОБА_4 від 12.09.2025 слідчий суддя констатує, що в них, як і в скарзі від 14.09.2025, не наведено конкретних відомостей, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень.

Заявник не наводить об`єктивних даних, які б підтверджували зазначені ним відомості, а лише висуває загальне припущення про можливе вчинення протиправних (злочинних) дій, надаючи суб`єктивну оцінку правомірності тих чи інших дій, виходячи з власного аналізу та бачення (трактування) норм закону України про кримінальну відповідальність.

Указане позбавляє орган досудового розслідування можливості провести перевірку конкретних фактів на предмет наявності / відсутності в діяннях особи складу злочину (злочинів). У той же час здійснення на стадії внесення до ЄРДР відомостей попередньої перевірки викладеної в заяві інформації покликано не допустити перевантаження правоохоронної системи безпідставними та абстрактними повідомленнями про кримінальні правопорушення.

Ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне ж відкриття кримінального провадження є недопустимим, позаяк призводить до можливого порушення прав конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційовано, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

Згідно з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Артіко проти Італії» від 13.05.1980, не гарантується захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантується захист прав конкретних та ефективних.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя дійшов висновку про те, що обставини, які викладені у заявах ОСОБА_4 від 12.09.2025, не є такими, що зумовлюють початок досудового розслідування у розумінні ч. 1 ст. 214 КПК України, не потребують перевірки засобами кримінального процесу.

Тому слідчий суддя не вбачає бездіяльності з боку уповноваженої особи НАБ України, яка б полягала у невнесенні до ЄРДР відомостей про кримінальні правопорушення після отримання заяв ОСОБА_4 від 12.09.2025 № 09/16 та № 09/16?1.

Отже, скарга ОСОБА_4 є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 303, 307 КПК України,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність уповноваженої особи Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей після отримання заяв про кримінальні правопорушення від 12.09.2025 № 09/16 та № 09/16?1, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1