Справа № 545/3348/25
Провадження № 1-кп/545/550/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2025 м. Полтава

Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000513 від 20.06.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 , уродженця м. Одеса, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, який відбуває покарання в ДУ «Божковська виправна колонія (№16)», раніше судимого: 12.06.2023 Комінтернівським районним судом Одеської області за ч. 4 ст. 186 КК України до 7 років позбавлення волі; 07.11.2023 Київським районним судом м. Одеси за ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 70, ч. 2 ст. 103 КК України до 8 років позбавлення волі, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України,

установив:

ОСОБА_4 07.11.2023 засуджений вироком Київського районного суду м. Одеси за ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 70, ч. 2 ст. 103 КК України до 8 років позбавлення волі.

Відповідно до рішення Центральної комісії Департаменту з питань виконання кримінальних покарань від 30.08.2023 засудженого ОСОБА_4 направлено для відбування покарання до державної установи «Божковська виправна колонія (№ 16)» (далі БВК № 16), яка розташована за адресою: Полтавська область, Полтавський район, с. Божківське вул. Центральна, 5.

Засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання в БВК № 16 з 24.11.2023.

За весь період відбування покарання засуджений ОСОБА_4 неодноразово систематично порушував установлений порядок (режим) відбування покарання в БВК № 16, відмовлявся від виконання законних вимог адміністрації установи виконання покарань, за що до нього застосовано 164 дисциплінарних стягнення, передбачених ст. 132 КВК України, а саме: 2 попередження, 145 доган, 4 поміщення до карцера, 11 поміщень до дисциплінарного ізолятору (ДІЗО), 2 переведення до приміщення камерного типу (ПКТ). Питання про доцільність застосування зазначених стягнень вирішувались згідно вимог ст. 135 КВК України на засіданнях дисциплінарної комісії установи виконання покарань. Рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_4 або його представником не оскаржувались.

ОСОБА_4 за порушення вимог режиму відбування покарання був підданий протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу.

Зокрема, ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 19.12.2024 у справі № 545/3809/24 (провадження № 1-в/545/888/2024) до засудженого ОСОБА_4 застосовано захід стягнення у виді переведення до приміщення камерного типу установи строком на 2 місяці. Ухвала набрала законної сили.

Будучи підданим вищезазначеному стягненню, засуджений ОСОБА_4 на шлях виправлення не став та продовжив умисно систематично порушувати встановлений режим відбування покарання та відмовлятися від виконання законних вимог адміністрації установи виконання покарань.

Так, 20.06.2025 близько 10 год 04 хв в приміщенні відділення дисциплінарного ізолятора № 1 БВК № 16 (далі відділення ДІЗО № 1), розташованого за адресою: Полтавська область, Полтавський район, с. Божківське, вул. Центральна, 5, виконувачем обов`язків начальника відділення соціально-психологічної служби відділу соціально-виховної та психологічної роботи БВК № 16 підполковником внутрішньої служби ОСОБА_5 , що працює на посаді заступника начальника відділу соціально-виховної та психологічної роботи БВК № 16 з 31.10.2023, та на підставі наказу від 23.08.2024 № 162/ОС-24 з 24.08.2024 виконував обов`язки начальника відділення соціально-психологічної служби відділу соціально-виховної та психологічної роботи БВК № 16, згідно з посадовими обов`язками мав повноваження пред`явити засудженим установи законні вимоги, у присутності чергового помічника начальника установи відділу нагляду і безпеки БВК № 16 лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_6 , засудженому ОСОБА_4 оголошено, що згідно затвердженого начальником установи ОСОБА_7 19.06.2025 графіком чергувань засуджених в ДІЗО на червень 2025 року, він зобов`язаний в порядку черги приступити до прибирання камери ДІЗО, з яким ОСОБА_4 раніше ознайомлений у відповідності до ч. 5 ст. 118 КВК України.

Однак, засуджений ОСОБА_4 , який не працевлаштований в установі, будучи забезпеченим необхідним справним інвентарем для прибирання (віником, совком, гумовими рукавичками, ганчіркою, відром, одягнений та взутий за сезоном) та за станом здоров`я маючи можливість виконати законні вимоги адміністрації установи щодо проведення дорученої роботи, умисно, протиправно, без поважних на те причин, у відкритій, демонстративній формі категорично відмовився виконувати поставлені перед ним вимоги, та у подальшому виконувати не збирався.

Свою відмову виконати чергування засуджений ОСОБА_4 мотивував тим, що це суперечить його життєвим переконанням, при цьому скарг на стан здоров`я не висловлював.

Після цього, близько 10 год 10 хв засуджений ОСОБА_4 оглянутий лікарем медичної частини № 16 філії державної установи «Центр охорони здоров`я Державної-кримінально-виконавчої служби України» в Полтавській області, яким констатовано можливість працювати за станом здоров`я.

Близько 10 год 15 хв виконувач обов`язків начальника відділення соціально-психологічної служби відділу соціально-виховної та психологічної роботи ОСОБА_5 у присутності чергового помічника начальника установи, повторно звернувся із законною вимогою до засудженого ОСОБА_4 приступити до прибирання камери ДІЗО, на що засуджений ОСОБА_4 публічно в присутності вказаних працівників БВК № 16 повторно відповів категоричною відмовою.

Надалі засудженому ОСОБА_4 роз`яснені положення ст. 391 КК України, та попереджено про кримінальну відповідальність за злісну непокору вимогам адміністрації установи виконання покарань. Однак, на чергову вимогу приступити до прибирання засуджений ОСОБА_4 знову відповів категоричною відмовою.

Таким чином, засуджений ОСОБА_4 , порушив вимоги ст. 9, абзаців 2, 4, 5 ч. 3 ст. 107 КВК України, абзаців 6, 7 пункту 3 розділу ІІ Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 28.08.2018 № 2823/5 щодо неухильного додержання правил поведінки, які передбачені для засуджених, виконання встановлених законодавством вимог адміністрації органів і установ виконання покарань, виконання необхідних робіт із благоустрою установи виконання покарань, а саме здійснювати прибирання, згідно з графіком чергування, діючи умисно ОСОБА_4 з метою злісної непокори законним вимогам адміністрації установи виконання покарань, демонстративно, в категоричній формі, не виконав законну вимогу представника адміністрації установи, будучи особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, та яка за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери).

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України, визнав повністю. Суду пояснив, що обставини, які викладені у обвинувальному акті дійсно мали місце. Він не підкорявся вимогам працівників колонії, в т.ч. після застосування до нього стягнення у виді переведення до приміщення камерного типу і у подальшому він не збирається будь-кому підкорятися, оскільки це суперечить його життєвим переконанням.

Враховуючи те, що обвинувачений у судовому засіданні свою вину визнав повністю, фактичні обставини справи ніхто з учасників судового розгляду не оспорював, суд у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів у судовому засіданні щодо до тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції. Судом роз`яснено, що у такому випадку сторони кримінального провадження будуть позбавлені права оскаржити в апеляційному порядку судове рішення з підстав заперечення цих обставин.

Суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням письмових матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, наданих стороною обвинувачення.

Так, в судовому засіданні досліджено:

- довідку №15/05/35/Вр від 20.06.2025 з якої вбачається, що засуджений ОСОБА_4 за час відбування покарання зарекомендував себе з негативної сторони, має 168 дисциплінарних стягнень, перебуває на профілактичному обліку як особа негативної направленості, схильна до нападу, до злісної непокори вимогам адміністрації та дій, що дезорганізують роботу установ виконання покарань та до членоушкодження;

- постанову про переведення ОСОБА_4 до приміщення камерного типу від 23.12.2024, з якої вбачається, що13.12.2024 засуджений під час проведення команди «Підйом» та при відкритті камери ДІЗО №7 в бік представників адміністрації висловлював погрози, вступив у суперечку, не реагував на зауваження. Вирішено на підставі ухвали Полтавського районного суду від 19.12.2024 ОСОБА_4 перевести до ПКТ строком на 2 місяці без виведення;

- ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 19.12.2024, якою задоволено подання БВК №16 та засудженого ОСОБА_4 переведено до ПКТ установи на строк 2 місяці;

- довідку БВК №16, з якої вбачається, що засуджений ОСОБА_4 з 2022 року по 05.06.2025 має 164 дисциплінарних стягнень (попередження, догани, ДІЗО, ПКТ). Після застосування до ОСОБА_4 стягнення у виді ПКТ, на останнього накладено 12 стягнень.

Досліджені в судовому засіданні докази у свої сукупності доводять винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Таким чином, дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ст. 391 КК України, а саме як злісна непокора законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери).

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, сім`ї та утриманців не має, не працює, раніше неодноразово судимий, злочин вчинив під час відбуття покарання у виді позбавлення волі, за висновком судово-психіатричного експерта № 449 від 03.07.2025 як в період часу, що відноситься до інкримінованого протиправного діяння, так і на даний час будь-яким хронічним психічним захворюванням, тимчасовим розладом психічної діяльності, недоумством не страждав та не страждає, і за своїм психічним станом може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому, є рецидив злочинів.

З огляду на зазначене, а також, ураховуючи ставлення обвинуваченого до наслідків своїх дій, який не змінив своєї позиції щодо наслідків вчинення кримінального правопорушення, не вважає підкорюватися законним вимогам працівників установи виконання покарань, а отже, не розкаявся у вчиненому, тому суд вважає, що ОСОБА_4 безумовно слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції 391 КК України та із застосуванням ст. 71 КК України за сукупністю вироків, яке є необхідним та достатнім для подальшого виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Обвинувачений ОСОБА_4 відбуває покарання в БВК №16 за вироком Київського районного суду м. Одеси від 07.11.2023, яким його засуджено за ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 70, ч. 2 ст. 103 КК України до 8 років позбавлення волі. Невідбутий строк покарання 4 роки 6 місяців 26 дні.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 349, 368-370, 373, 374, 392, 395 КПК України,

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Київського районного суду м. Одеси від 07.11.2023 та остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення на строк п`ять років два місяці.

Строк покарання рахувати з дня ухвалення даного вироку.

Речовий доказ: DVD-R диск з відеозаписами із нагрудної камери працівників ДУ «Божковська виправна колонія (№ 16)» - зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору, обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1