Красилівський районний суд Хмельницької області
Справа № 677/2345/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.12.2025м.Красилів

Слідчий суддя Красилівського районного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про накладення арешту на майно у кримінальному провадженню за № 0000332 від 19.12.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, -

встановив:

23.12.2025 прокурор Хмельницької окружної прокуратури звернувся до слідчого судді з клопотанням, у якому просить накласти арешт на автомобіль «Кіа Церато» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса м. Красилів, вул. Осіянська 13А., та яким він користується, позбавивши його права на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном, що є речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

Клопотання мотивоване тим, що 19.12.2025 до ЧЧ ВнП №4 надійшло повідомлення інспектора СРПП ВпН №4 ОСОБА_5 , про те, що 19.12.2025 близько 12:30 год по вул. Щаслива 7 в м. Красилів здійснили зупинку автомобіля «Кіа Церато» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 , який позбавлений права керування транспортними засобами постановою Красилівського районного суду Хмельницької області.

19.12.2025 відомості про дане кримінальне правопорушення внесено до Єдиному реєстру досудових розслідувань за № 0000332 за попередньою правовою кваліфікацією злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

19.12.2025 під час проведення огляду місця події вул. Щаслива 7 в м. Красилів транспортного засобу «Кіа Церато» д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_4 , вказаний транспортний засіб було вилучено та поміщено на майдан тимчасового затримання транспортних засобів ВнП №4 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 автомобіль «Кіа Церато» д.н.з. НОМЕР_1 належить ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса м. Красилів, вул. Осіянська 13А.

Постановою слідчого від 19.12.2025 автомобіль «Кіа Церато» д.н.з. НОМЕР_3 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Вказує, що автомобіль «Кіа Церато» д.н.з. НОМЕР_1 , відповідно до ст. 98 КПК України є речовим доказом.

Також зазначає, що на даний час є обґрунтована необхідність заборони у користуванні та розпорядженні зазначеним майном їх власнику та користувачеві, оскільки існує ризик того, що воно може бути приховане, пошкоджене, зіпсоване, знищене, втрачене, використане, перетворене, відчужене, передане, що призведе до втрати слідів, які можуть мати доказове значення у кримінальному провадженні.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав.

Інший учасник в судове засідання не прибув.

Заслухавши прокурора, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя звертає увагу на таке.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до частини 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Частина 1 статті 382 КК України передбачає відповідальність за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню, та карається штрафом від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років.

Невиконання судового акта - це бездіяльність, що полягає у незастосуванні передбачених законом і судовим актом заходів, необхідних для його виконання, за умови, якщо суб`єкт був зобов`язаний і мав реальну можливість виконати судовий акт. Форми (способи) невиконання судового акта можуть бути різними, наприклад, пряма і відкрита відмова від його виконання, тобто висловлене в усній чи письмовій формі небажання його виконати.

Клопотання мотивоване тим, що метою накладення арешту на транспортний засіб є забезпечення збереження речового доказу.

Однак клопотання не містить відомостей, які б давали розумні підстави вважати, що транспортний засіб, який є предметом арешту, відповідає критеріям ст. 98 КПК України, зокрема може бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Такі доводи ґрунтуються на припущеннях, які не підтверджені жодними доказами.

У постанові про визнання речового доказу від 19.12.2025 відсутнє будь-яке обґрунтування, за яким із критеріїв ч. 1 ст. 98 КПК України вказаний транспортний засіб визнаний речовим доказом.

Отже, майно, на яке заявлено прохання накласти арешт, не відповідає передбаченим ст. 98 КПК України вимогам, з огляду на диспозицію ч. 1 ст. 382 КК України, за якою відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, і відповідно до якої відповідальність встановлено за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню.

При цьому, санкцією цієї статті не передбачено додаткового покарання у виді конфіскації майна. Відсутні посилання і на такі обставини, які б свідчили про те, що до транспортного засобу може бути застосована спеціальна конфіскація.

Доводи клопотання про те, що вилучений в ході огляду місця події транспортний засіб визнано речовим доказом, з огляду на встановлені обставини, є такими, що не ґрунтуються на вимогах законодавства та долучених до клопотання доказах, і відхиляються як такі, що не являються належними й обґрунтованими підставами для накладення арешту на майно.

При цьому слідчим, шляхом огляду місця події 19.12.2025, здійснено процесуальну дію з фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення.

У клопотанні не вказується на те, які саме слідчі дії можуть бути проведені з вказаним транспортним засобом.

Водночас, арешт зазначеного у клопотанні майна може призвести до порушення прав власника на законне володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Зважаючи на вищевказане, слідчий суддя доходить висновку, що в ході судового розгляду не було встановлено достатніх підстав для накладення арешту на транспортний засіб, а тому в задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст.170, 172, 173, 175, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно автомобіля «Кіа Церато» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з позбавленням права відчуження, розпорядження та користування - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1