УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира

в складі: слідчого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на повідомлення слідчого про підозру,-

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою, в якій зазначив, що другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Житомир) ТУ Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні N 0000036 від 26.12.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 367 КК України, процесуальне керівництво у якому здійснюється Житомирською обласною прокуратурою.

З відкритих джерел мережі інтернет, а саме з сайту «Єдиний державний реєстр судових рішень», скаржнику стало відомо, що 21.07.2025 органом досудового розслідування складено письмове повідомлення про підозру, згідно якого ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

За твердженням особи, повідомлення про підозру фактично не вручено з дотриманням ст.ст. 111, 135, 276-278 КПК України, а направлено «за місцем роботи» ОСОБА_3 - до ГУНП в Житомирській області (м. Житомир, вул. Старий Бульвар, 5-37). При цьому, дійсним місцем роботи являється СВ ВП N 1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області (Житомирська область, м. Овруч, вул. Б. Хмельницького, 42).

Крім того, повідомлення про підозру скеровувалось до житлово експлуатаційної організації «за місцем проживання» (ТОВ «Керуюча компанія «Коменерго-Житомир»), за зареєстрованим місцем проживання - АДРЕСА_1 , де скаржник не проживає з 2014 року, про що достовірно відомо органу досудового слідства.

ОСОБА_3 звертає увагу, що ним як слідчим відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Житомирській області проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні N 0000001 від 25.04.2023, за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 332 КК України, в якому задокументовано злочини вчинені ОСОБА_4 , та обвинувальний акт відносно якої направлено до суду.

Зазначає, що ОСОБА_4 має сина ОСОБА_5 , який займає посаду начальника відділу Житомирської обласної прокуратури, який є ініціатором фальсифікування даних у кримінальному провадженні за допомогою прокурора Житомирської обласної прокуратури в особі ОСОБА_6 . Останній у свою чергу особисто здійснював досудове розслідування у кримінальному провадженні N 0000036 від 26.12.2023.

15.07.2025 прокурор ОСОБА_7 в рамках кримінального провадження N 0000036 виніс клопотання про обшук за адресою АДРЕСА_2 , за адресою якого на думку останнього фактично проживає ОСОБА_3 . Вказане клопотання задоволено та винесена ухвала слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 15.07.2025 (справа N 295/9595/25; 1-кс/295/3899/25) на проведення обшуку.

21.07.2025 в період часу з 12 год. 36 хв. по 13 год. 56 хв. на підставі зазначеної вище ухвали слідчого судді про проведення обшуку слідчим ДБР та працівниками ДВБ ГУНП в Житомирській області проведено обшук за адресою: АДРЕСА_2 , де фактично проживає дружина ОСОБА_3 ОСОБА_8 та малолітня донька ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

24.07.2025 оперативні працівники УВБ ГУНП прибули за адресою: АДРЕСА_1 , де фактично проживає мати ОСОБА_3 - ОСОБА_10 , якій в порушення ст. 135 КПК України вручено три повістки про виклик на допит в якості підозрюваного ОСОБА_3 на 25.07.2025, 28.07.2025, 29.07.2025. ОСОБА_10 пояснила працівникам правоохоронного органу, що вже тривалий час не бачила ОСОБА_3 та не спілкується з останнім, що унеможливлює передачу вказаних повісток.

25.07.2025 року у зв`язку з неможливістю передачі повісток про викли, ОСОБА_10 направила вказані повістки на адресу керівника ТУ ДБР з метою інформування про вказаний факт слідчого у кримінальному провадженні.

ОСОБА_3 посилається на складену судову практику та зауважує, що під час розгляду скарг зазначеної категорії предметом перевірки є не лише питання дотримання процесуального порядку вручення повідомлення про підозру, а й питання дотримання стандарту «достатніх підстав (доказів)» для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, зважаючи при цьому на рівень обмеження прав, свобод та інтересів особи внаслідок повідомлення її про підозру та строк здійснення досудового розслідування.

Так, за змістом тексту повідомлення про підозру досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_3 на підставі наказу начальника ГУНП в Житомирській області 189 о/с від 11.06.2021 призначено на посаду слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області. Тобто, ОСОБА_3 на час вчинення кримінального правопорушення (злочину) був службовою особою.

Указом Президента України N 64/2022 від 24.02.2022 на території України введено воєнний стан, який востаннє продовжено Указом Президента України No 235/2025 від 15.04.2025 з 09.05.2025 строком на 90 діб.

Слідчий СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , діючи в порушення норм чинного законодавства, будучи службовою особою та працівником правоохоронного органу, маючи спеціальне звання «старший лейтенант поліції», вчинив корупційне кримінальне правопорушення в умовах воєнного стану за наступних обставин.

В ході досудового розслідування встановлено, що слідчими СУ ГУНП в Житомирській області здійснювалось досудове розслідування У кримінальному провадженні N 0000001 від 25.04.2023 за підозрою ОСОБА_11 за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 332 КК України, ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 332 КК України, ОСОБА_12 за ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 358 КК України та ОСОБА_13 за ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 358 КК України. Старшим групи слідчих у вказаному кримінальному провадженні визначено слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 .

В ході розслідування вищевказаного кримінального провадження, 14.08.2023 старшою слідчою СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_14 проведено обшуку в порядку ст. 233 КПК України, за місцем проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_3 , у ході якого виявлено та вилучено кошти в сумі 24 600 доларів США, які упаковані до сейф-пакету NoWAR 1306789. Після завершення обшуку, вилучені грошові кошти передано ОСОБА_3 як старшому групи слідчих у кримінальному провадженні для процесуального оформлення як речових доказів у провадженні та проведення подальших процесуальних дій.

Того ж дня, 14.08.2023, слідчий СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 виніс постанову про визнання вказаних коштів речовими доказами у кримінальному провадженні та визначення місця їх зберігання. За погодженням із процесуальним прокурором, 21.08.2023 слідчим СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 подано до Корольовського районного суду м. Житомира клопотання про арешт майна, а саме: коштів у сумі 24 600 доларів США, яке ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 21.08.2023 задоволено та на вилучені грошові кошти в сумі 24 600 доларів США накладено арешт.

У період після накладення арешту, але не пізніше 22.12.2023, у слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , виник умисел на заволодіння частиною ввіреного майна грошовими коштами у сумі 2 100 доларів США. З метою створення передумов для реалізації злочинного умислу, слідчий СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , зловживаючи своїм службовим становищем, умисно, в порушення вимог, передбаченої ч. 2 ст. 100 КПК України та Порядку зберігання речових доказів, затвердженого постановою КМУ від 19.11.2012 N 1104, не вжив передбачених законом заходів щодо передачі арештованих грошових коштів до уповноваженої банківської установи. Діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що зазначені грошові кошти знаходяться у його фактичному володінні як слідчого, який проводить досудове розслідування у кримінальному провадженні No0000001, та якому вони були ввірені у зв`язку з виконанням службових обов`язків, ОСОБА_3 не проводячи слідчих процесуальних дій у провадженні здійснив несанкціонований доступ до речового доказу - грошових коштів ОСОБА_4 , пошкодивши цілісність сейф-пакету NoWAR 1306789 та заволодів частиною коштів, які належать останній в сумі 2 100 доларів США (згідно даних НБУ станом на 21.08.2023 становить 76 650 грн.). Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 29.11.2023, постановленою за результатами розгляду апеляційної скарги захисника ОСОБА_4 , скасовано ухвалу слідчого судді від 21.08.2023 в частині накладення арешту на грошові кошти, а у задоволенні відповідного клопотання слідчого - відмовлено. Виконання ухвали суду від 29.11.2023 доручено слідчому ОСОБА_3 .

На виконання рішення апеляційного суду, ОСОБА_3 22.12.2023 викликав ОСОБА_4 до свого робочого кабінету з метою повернення раніше вилучених у останньої 24 600 доларів США. Усвідомлюючи, що серед вилучених у ОСОБА_4 24 600 доларів США частина коштів у сумі 2 100 доларів США ним привласнена, намагаючись уникнути відповідальності шляхом зменшення суми завданої ним шкоди ОСОБА_3 вирішив повернути ОСОБА_4 700 доларів США особистих коштів.

У цей же день, слідчий ОСОБА_3 , перебуваючи в своєму службовому кабінеті N 18, що розташований в приміщенні СУ ГУНП в Житомирській області за адресою: м. Житомир, вул. Старий бульвар, 5/37, в порушення вимог ч. 3 ст. 172, ч. 3 ст. 173

КПК України передав ОСОБА_4 частину вилучених коштів в сумі 23 200 доларів США, серед яких 700 доларів США особистих коштів.

Таким чином, ОСОБА_3 підозрюється у привласненні чужого майна, яке перебувало в його віданні, шляхом зловживання своїм службовим становищем, вчинене в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

В підстави необгрутнованості повідомлення про підозру скаржник вказує на відсутності доказів на підтверджень доводів слідчого ДБР про те, що ОСОБА_3 отримав вилучені слідчою ОСОБА_14 під час проведення обшуку у ОСОБА_4 грошових коштів 24 600 доларів США, які упаковані до сейф-пакету NoWAR 1306789.

Згідно наданих слідчою ОСОБА_14 пояснень, остання передала вилучені грошові кошти в сумі 24 600 доларів США, які упаковані до сейф-пакету NoWAR 1306789 після проведення обшуку слідчим ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .

На думку особи, факт передачі вилучених грошових коштів не може підтверджуватися показами свідків, що передбачив законодавець, крім того, вказані свідки, ймовірно, прямо зацікавлені в обмові ОСОБА_3 , щоб скинути з себе відповідальність за ймовірне вчинення неправомірних дій.

Так, згідно абз. 4 ч. 11 вищевказаного Порядку - після передачі речових доказів до іншого місця зберігання, визначеного у цьому Порядку, слідчий, дізнавач у строки, зазначені в пункті 10 цього Порядку, зобов`язаний надати відповідальній особі копії документів, які підтверджують факт передачі речових доказів.

Абз. 4 ч. 12 Порядку визначено, що відповідальна особа заповнює квитанцію про отримання речових доказів для зберігання в обладнаному приміщенні чи спеціальному сейфі за формою згідно з додатком 2 (далі - квитанція), яка долучається до матеріалів кримінального провадження, тобто законодавець чітко визначає наявність відповідної форми документу, який підтверджує факт передачі речових доказів, що ще раз підтверджує необґрунтованість наведених в повідомленні про підозру фактів з фактичними обставинами та наявними даними в матеріалах кримінального провадження N 0000036 від 26.12.2023.

З огляду на викладене ОСОБА_3 просить скасувати повідомлення про підозру від 21.07.2025, складене у кримінальному провадженні N 0000036 від 26.12.2023, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, громадянином ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Слідчим суддею встановлено наступні обставини.

Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Житомирі) ТУ Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000036 від 26.12.2023 року, відомості по якому внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 191, ч.1 ст. 367 КК України.

В рамках відповідного провадження 21.07.2025 року керівником другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) ТУ Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_17 складено повідомлення про підозру ОСОБА_3 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 191 КК України.

Згідно повідомлення особа підозрюється у привласнені чужого майна, яке перебувало в його віданні, шляхом зловживання своїм службовим становищем, вчинене в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 191 КК України.

Відповідно до ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: … наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу.

У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа (особа, якій законом надано право здійснювати затримання) зобов`язані невідкладно повідомити підозрюваному про його права, передбачені статтею 42 цього Кодексу.

Після повідомлення про права слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа на прохання підозрюваного зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав.

Згідно зі ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.

Повідомлення має містити такі відомості: прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; зміст підозри; правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; права підозрюваного; підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

За змістом ч.1 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 135 КПК України визначено, що особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Як вбачається зі змісту самої скарги складене повідомлення про підозру направлене до ГУНП в Житомирській області та, одночасно, до житлово-експлуатаційної організації.

Відповідно до ч.1 ст. 13 Закону України «Про Національну поліцію» систему поліції складають: центральний орган управління поліції; територіальні органи поліції.

У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 15 КПК України територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання.

Територіальні органи поліції утворює, ліквідовує та реорганізовує Кабінет Міністрів України за поданням Міністра внутрішніх справ України на підставі пропозицій керівника поліції.

Структуру територіальних органів поліції затверджує керівник поліції за погодженням з Міністром внутрішніх справ України.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_3 проходив службу в НПУ на посаді слідчого слідчого відділення відділу поліції № 1 Коростенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області з 29.12.2023 року.

На час складення повідомлення про підозру ОСОБА_3 проходив службу у вказаному відділі, звільнений на підставі наказу від 08.08.2025 року за № 487 о/с.

Отже, повідомлення про підозру направлено за місцем роботи підозрюваного - територіального органу поліції - Головного управління Національної поліції в Житомирській області, у структурі якого, в свою чергу, діє відділ поліції, де особа проходила службу.

Крім того, повідомлення про підозру, як визнає сам скаржник, скероване до житлово-експлуатаційної організації за зареєстрованим місцем проживання. У поданій скарзі відсутні будь-які відомості про інше місце проживання особи на час направлення повідомлення про підозру. Адреса проживання дружини ОСОБА_3 - ОСОБА_8 , ( АДРЕСА_2 ) наводиться скаржником як місце можливого передання повідомлення про підозру, що не є тотожним "місцю проживання".

Належне вручення повідомлення про підозру підтверджено також змістом ухвали слідчого судді від 04.08.2025 року про надання дозволу на затримання ОСОБА_3 з метою приводу для участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді втримання під вартою, де слідчим суддею встановлено вручення ОСОБА_3 повідомлення про підозру із дотриманням порядку, передбаченого ст.ст. 111, 153, 278 КПК України.

В даному випадку слід звернути увагу, що відповідно до ч.4 ст. 189 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що: підозрюваний, обвинувачений переховується від органів досудового розслідування чи суду; одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 190 КПК України ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу повинна. крім іншого, містити, посилання на обставини, які дають підстави для обґрунтованої підозри про вчинення особою кримінального правопорушення.

Наявність підстав для тримання під вартою є сукупно оціночним поняттям, що включає як критерії спеціального нормативного скерування ст. 183 КПК України (тримання під вартою), так і іншого, що охоплює загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Так, відповідно до ч.3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

З приводу обгрунтованості підозри, крім наведеного, слідчий суддя вважає необхідним вказати таке.

У відповідності до ч.2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ст. 3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

За положеннями ч.1 ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

З системного аналізу наведених норм слід дійти висновку, що оцінка доказів здійснюється слідчим суддею в обсязі, достатньому та необхідному для забезпеченням судового контролю у кримінальному провадженні та, зокрема, при розгляді скарг на повідомлення про підозру. В такому разі завданням судового контролю, крім іншого, є отримання висновку про підтвердження або спростування обґрунтованості підозри.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу.

Повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, звернення з обвинувальним актом та підтримання державного обвинувачення у суді здійснюється прокурором. У випадках, передбачених цим Кодексом, повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення може здійснюватися слідчим за погодженням із прокурором, а обвинувачення може підтримуватися потерпілим, його представником.

Захист здійснюється підозрюваним або обвинуваченим, його захисником або законним представником.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

За висновком слідчого судді ОСОБА_3 не надано достатніх доказів на підтвердження викладених у скарзі доводів.

Наведені у скарзі відомості щодо фактичних подій та обставин, оцінка яких, зокрема, виконується в розрізі встановленої процедури зберігання речових доказів, є предметом дослідження при розгляді справи по суті та не може здійснюватись слідчим суддею на рівні безумовного підтвердження або спростування.

Слідчий суддя зауважує, що здобуття висновку обґрунтованої підозри на стадії досудового розслідування не зводиться до надання оцінки доказам в розрізі їх остаточного та безсумнівного значення для підтвердження певних обставин на встановлення або спростування вини, а здійснюється слідчим суддею з охопленням всіх даних в їх окремому та сукупному значенні, що можуть вказувати на достатньо ймовірну причетність особи до вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на викладене, слідчий суддя відмовляє у задоволенні скарги.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. ст. 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на повідомлення слідчого про підозру.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту оголошення ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1