Провадження № 1-кс/947/83/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.01.2026 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисників підозрюваної адвокатів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000892 від 20.08.2025 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Любашівка Одеської області, громадянки України, українки, з вищою освітою, перебуваючої у цивільному шлюбі, працюючої завідувачкою відділення неврології та психіатрії стаціонарного сектору Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня № 10» Одеської міської ради, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000892 від 20.08.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 призначено наказом №23-ос від 10.03.2020 року на посаду лікар невропатолог завідувач відділення неврології та психіатрії стаціонарного сектору Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня № 10» Одеської міської ради (далі КНП «МКЛ № 10» ОМР).

Разом з цим, наказом Генерального директора КНП «МКЛ № 10» ОМР

№ 2 Про затвердження відповідальної особи з питань організації проведення оцінювання, переліку лікарів, адміністраторів та медичних реєстраторів, що мають право проводити оцінювання повсякденного функціонування особи у складі експертних команд у КНП «МКЛ № 10» ОМР від 01.01.2025 зі змінами відповідно до наказів № 46 від 03.02.2025, № 101 від 28.03.2025, № 141 від 01.05.2025, № 165 від 02.06.2025, № 300 від 24.10.2025 ОСОБА_4 включено до переліку лікарів, які мають право проводити оцінювання повсякденного функціонування особи у складі кардіо-неврологічної експертної команди № 1 в КНП «МКЛ № 10» ОМР.

Відповідно до пункту 1 Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 № 1338 (далі Порядку) цей Порядок визначає процедуру проведення оцінювання повсякденного функціонування особи (далі - оцінювання), а саме повнолітніх громадян України, іноземців або осіб без громадянства, які проживають в Україні на законних підставах, з обмеженнями повсякденного функціонування або з інвалідністю (далі - особа) з метою визначення наявності або відсутності порушень структур та/або функцій організму, в тому числі фізичних, психічних, інтелектуальних, сенсорних, що можуть призводити до обмежень життєдіяльності, встановлення причини, часу настання, групи інвалідності, а також розроблення рекомендацій, що є частиною індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю, з урахуванням індивідуального реабілітаційного плану (за наявності).

Згідно пункту 7 Порядку проведення оцінювання організовується у закладі охорони здоров`я, в якому затверджено перелік лікарів, які мають право проводити оцінювання повсякденного функціонування особи у складі експертних команд.

Відповідно до пункту 8 Порядку оцінювання проводиться експертними командами з оцінювання повсякденного функціонування особи (далі - експертні команди).

Згідно пункту 9 Порядку склад експертних команд формується індивідуально для кожного випадку.

Відповідно до пункту 30 Порядку головуючим у справі визначається лікар, чия спеціальність відповідає профілю справи. Головуючий у справі представляє особу, яка направлена на оцінювання, доповідає про наявні діагнози та стан здоров`я особи, медичні та інші документи цієї особи. Головуючий у справі несе відповідальність за складення протоколу розгляду справи та формування проекту рішення експертної команди.

Згідно пункту 35 Порядку рішення приймаються колегіально більшістю голосів членів експертної команди. У разі рівного розподілу голосів вирішальним є голос головуючого у справі.

Так, ОСОБА_8 маючи захворювання у вигляді комбінованої патології з переважанням захворювань опорно-рухового апарату та судинного генезу, 20.11.2025 приблизно о 10:30 год, прибув до КНП «МКЛ № 10» ОМР з метою отримання інформації з приводу проходження оцінювання повсякденного функціонування особи та встановлення інвалідності і звернувся до ОСОБА_4 .

В цей час у ОСОБА_4 , яку включено до переліку лікарів, які мають право оцінювання повсякденного функціонування особи у складі кардіо-неврологічної експертної команди № 1 в КНП «МКЛ № 10» ОМР виник злочинний умисел, спрямований на одержання неправомірної вигоди для себе за прийняття позитивного рішення щодо встановлення інвалідності у ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ознайомившись з наданою ОСОБА_8 медичною документацією, повідомила останнього, що вона має можливість, з використанням наданих їй повноважень, вчинити дії щодо встановлення інвалідності третьої групи за результатами оцінювання повсякденного функціонування особи, висунувши ОСОБА_8 вимогу у необхідності надати їй неправомірну вигоду в розмірі 1500 доларів США, запевнивши останнього, що без надання зазначеної суми грошових коштів рішення прийнято не буде.

В свою чергу ОСОБА_8 , розуміючи, що в інший спосіб встановити інвалідність третьої групи за результатами оцінювання повсякденного функціонування особи не вдається, був вимушений погодитись на висунуту ОСОБА_4 вимогу.

Надалі, 02.12.2025, ОСОБА_4 , знаходячись у службовому кабінеті КНП «МКЛ № 10» ОМР, за адресою: м. Одеса, вул. Олексія Вадатурського, буд. 61А, повідомила ОСОБА_8 про необхідність одержання електронного направлення через сімейного лікаря для проходження оцінювання повсякденного функціонування особи в КНП «МКЛ № 10» ОМР.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, 09.12.2025

ОСОБА_4 , знаходячись у службовому кабінеті КНП «МКЛ № 10» ОМР, за адресою: м. Одеса, вул. Олексія Вадатурського, буд. 61А, одержала від ОСОБА_8 грошові кошти у сумі 100 доларів США (що в еквіваленті до курсу гривні, згідно з інформацією Національного банку України, станом на 09.12.2025 складає 42,07 грн за один долар США, на суму 4 207 грн) за прискорення запису для проведення оцінювання експертною командою повсякденного функціонування особи ОСОБА_8 .

У подальшому, ОСОБА_4 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, 24.12.2025 приблизно о 15:00 год, знаходячись у службовому кабінеті КНП «МКЛ № 10» ОМР, за адресою: м. Одеса, вул. Олексія Вадатурського, буд. 61А, під час зустрічі з ОСОБА_8 висунула йому вимогу про надання частини раніше обумовленої неправомірної вигоди у розмірі 1000 доларів США, з метою проходження оцінювання повсякденного функціонування особи та встановлення третьої групи інвалідності.

У подальшому, 25.12.2025 приблизно 15:00 год, ОСОБА_4 , знаходячись у службовому кабінеті КНП «МКЛ № 10» ОМР, за адресою: м. Одеса, вул. Олексія Вадатурського, буд. 61А, отримала від ОСОБА_8 частину обумовленої неправомірної вигоди в розмірі 1000 доларів США (що в еквіваленті до курсу гривні, згідно з інформацією Національного банку України, станом на 25.12.2025 складає 42, 1541 грн за один долар США, на суму 42 154, 10 грн).

31.12.2025 року приблизно 13:05 год, ОСОБА_8 , після проведення очного розгляду справи експертною командою з проведення оцінювання повсякденного функціонування останнього, знаходячись у службовому кабінеті ОСОБА_4 , за адресою: м. Одеса, вул. Олексія Вадатурського, буд. 61А, передав останній частину раніше обумовленої неправомірної вигоди у розмірі 500 доларів США (що в еквіваленті до курсу гривні, згідно з інформацією Національного банку України, станом на 31.12.2025 року складало 42,3878 грн за один долар США, на суму 21 193, 75 грн).

За викладених обставин, 01.01.2026 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України за кваліфікуючими ознаками: одержання службовою особою неправомірної вигоди за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, поєднане з вимаганням.

Вважаючи, що в рамках даного кримінального провадження ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого їй тяжкого злочину, в цілях запобігання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про які стороною обвинувачення зазначається в рамках даного клопотання, слідчий за погодженням з прокурором звертається до слідчого судді з клопотанням про застосування відносно підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 1651 (одна тисяча шістсот п`ятдесят один) розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У судовому засіданні -

Прокурор ОСОБА_3 вимоги клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. На запитання слідчого судді повідомив, що перша частина неправомірної вигоди була отримана підозрюваною 24.11.2025 року. Слідчі дії проводилися в КНП «Міська клінічна лікарня № 10», а тому він просить вважати технічною опискою доводи понятих щодо слідчих дій в КНП «Міська клінічна лікарня № 11». Чи отримав наразі медичні документи ОСОБА_8 йому невідомо.

Захисник підозрюваної ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на те, що підозра необґрунтована, його підзахисна має міцні соціальні зв`язки, перебуває у цивільному шлюбі 20 років, хворіє на сахарний діабет та у слідчому ізоляторі в неї стався напад. Просив застосувати запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту або особистого зобов`язання. Щодо вилучених за місцем проживання останньої грошових коштів повідомив, що кошти належать на законних підставах обвинуваченій та її чоловіку, які тривалий час працюють, і це всі їх збереження.

Захисник підозрюваної адвокат ОСОБА_6 зазначила, що клопотання є необґрунтованим та підтримала думку захисника ОСОБА_5 .

Підозрювана ОСОБА_4 зазначила, що з пред`явленою їй підозрою не погоджується, надала пояснення з приводу обставин викладених у повідомленні про підозру та просила застосувати відносно неї нічний домашній арешт.

Слідчий суддя вислухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали додані в обґрунтування клопотання, приходить до наступного переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» слідчий суддя застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 01.01.2026 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України за кваліфікуючими ознаками: одержання службовою особою неправомірної вигоди за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, поєднане з вимаганням.

Згідно п. 32 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Обґрунтованість пред`явленої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй злочину підтверджується зібраними у ході досудового розслідування матеріалами, зокрема: заявами від 20.08.2025 року та 24.12.2025 року ОСОБА_8 про вчинення кримінального правопорушення; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 02.12.2025 року, який повідомив, що він звернувся до КНП «Міська клінічна лікарня № 10» ОМР, де зустрівся із завідувачем неврологічного відділення ОСОБА_4 та надав медичні документи для оформлення інвалідності. Ознайомившись із ними, ОСОБА_4 повідомила, що може сприяти лише в оформленні інвалідності ІІІ групи та, діючи з корисливих мотивів, висунула вимогу надати їй неправомірну вигоду в сумі 1500 доларів США; протоколами огляду та вручення грошових коштів заявнику від 09.12.2025 року, 24.12.2025 року, 31.12.2025 року; протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_8 від 26.12.2025 року, який в своїх показах вказав що його сімейний лікар здійснив запис на проходження оцінювання повсякденного функціонування особи в КНП «МКЛ №10» ОМР на 31.12.2025 року в період часу з 12:10 год. по 12:30 год., після чого 25.12.2025 року о 15:00 передав ОСОБА_4 частину обумовленої неправомірної вигоди в розмірі 1000 доларів США з метою проходження оцінювання повсякденного функціонування особи та встановлення третьої групи інвалідності; протоколом обшуку від 31.12.2025 року у відділені неврології та психіатрії стаціонарного сектору КНП «Міська клінічна лікарня № 10» ОМР., в ході якого виявлено та вилучено грошові кошти, здобуті неправомірним шляхом (неправомірну вигоду у загальному розмірі 500 доларів США); протоколом затримання ОСОБА_4 ,, підозрюваної у вчиненні злочину в пор. ст. 208 КПК України від 31.12.2025 року; протоколом обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 в ході якого виявлено та вилучено грошові кошти, а саме 101950 доларів США, 363 500 гривень, 4700 євро; протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_8 від 01.01.2026 року, який в своїх показах вказав, що 31.12.2025 року після проходження оцінювання повсякденного функціонування особи та встановлення третьої групи інвалідності передав ОСОБА_4 частину раніше обумовленої неправомірної вигоди у розмірі 500 доларів США.

На підставі зазначеного, слідчий суддя вважає, що надані стороною обвинувачення матеріали, які долучені до клопотання, на даній стадії досудового розслідування доводять обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 268 КК України та відхиляє заперечення підозрюваної та сторони захисту щодо зазначення про необґрунтованість пред`явленої підозри.

Вирішуючи питання наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про які в своєму клопотанні зазначає сторона обвинувачення, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Так, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винною у вчиненні такого злочину у випадку направлення обвинувального акту до суду, слідчий суддя вважає доведеним прокурором існування ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику можливого переховування підозрюваної від органу досудового розслідування та суду.

Проте, аналізуючи вказаний ризик також в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови)).

Розглядаючи ризик переховування підозрюваної ОСОБА_4 в контексті практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя звертає увагу на наступне: підозрювана раніше не судима, має вищу освіту, перебуває у цивільному шлюбі, має постійне місце роботи, зареєстроване місце проживання, що на думку слідчого судді значно зменшує ризик переховування підозрюваної.

Слідчий у клопотанні зазначає про те, що наразі органом досудового розслідування не виявлено офіційну документацію, чорнові записи та речові докази, що стосуються подання, реєстрації та подальшої підготовки до оформлення необхідних документів для сприяння в оформленні інвалідності та організації проходження оцінювання повсякденного функціонування особи ОСОБА_8 , при цьому, підозрювана не погоджується з пред`явленою їй підозрою, а тому може вдатися до спроб знищити такі речі та документи, відповідно до чого, слідчий суддя погоджується, із тим, що в рамках даного провадження існує також ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя також погоджується з доводами клопотання, що існує ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України у вигляді можливого впливу підозрюваною ОСОБА_4 на свідків в рамках даного провадження, а саме на: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,, оскільки на теперішній час досудове розслідування триває, підозрюваній відомі анкетні дані свідків, серед яких є її колеги, а тому підозрювана може на них впливати, схиляючи їх до надання неправдивих показань з метою уникнення відповідальності за імовірне вчинення тяжкого злочину.

Сторона обвинувачення в своєму клопотанні посилається також на наявність ризиків, передбачених п. п. 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме на те, що підозрювана ОСОБА_4 може: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Разом з тим, слідчий суддя вважає, що вказані ризики не знайшли свого підтвердження в матеріалах доданих в обґрунтування клопотання, з огляду на наступне.

Стороною обвинувачення об`єктивно не зазначено яким чином підозрювана ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню, відповідно до чого, слідчий суддя вважає безпідставними посилання сторони обвинувачення на існування в рамках кримінального провадження ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також, як було встановлено ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, відповідно до чого стороною обвинувачення не обґрунтовано ризик імовірного вчинення підозрюваною іншого кримінального правопорушення, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Попри вищевказані встановлені в судовому засіданні ризики, передбачені п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, сторона обвинувачення, всупереч п. 6 ч. 1 ст. 184 КПК України, жодним чином не обґрунтовує неможливість запобігання таким ризикам, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно підозрюваної ОСОБА_4 для забезпечення її належної процесуальної поведінки впродовж досудового розслідування кримінального провадження, натомість, одна лише тяжкість кримінального правопорушення, у якому підозрюється особа та тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання її винною у вчиненні інкримінованого злочину, не може бути єдиною підставою для застосування відносно неї виняткового та найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Так, слідчий суддя враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Як вбачається з п. 62 рішення ЄСПЛ у справі «Боротюк проти України», у всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів.

У п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України» зазначено: «Тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обґрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу», про це ж вказується у п. 29 рішення Європейського суду з прав людини від 11.10.2010 року по справі «Хайреддінов проти України».

При цьому на користь звільнення свідчать відсутність судимостей, наявність постійного місця проживання, роботи, усталений спосіб життя, наявність утриманців, відсутність спроб ухилитися від правосуддя (Справа Європейського суду з прав людини «Пунцельт проти Чехії»).

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Так, слідчий суддя надає належну правову оцінку обставинам ймовірного вчинення підозрюваною ОСОБА_4 інкримінованого їй злочину, відомостям щодо особи підозрюваної, а саме: як встановлено в судовому засіданні остання раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, перебуває у цивільному шлюбі, має постійне місце проживання та місце роботи, що в сукупності, свідчить про можливість запобігання встановленим ризикам та забезпеченню належної процесуальної поведінки підозрюваної, шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

При цьому, слідчий суддя наголошує на тому, що відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Зокрема, зобов`язання підозрюваної ОСОБА_4 не залишати приміщення власного домоволодіння цілодобово унеможливить вчинення нею дій, спрямованих на переховування від органу досудового розслідування і суду, знищення речей та документів, які мають значення в рамках кримінального провадження, а також впливу підозрюваною на свідків в рамках провадження.

В свою чергу покладення на підозрювану ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, в повній мірі забезпечуватиме належну процесуальну поведінку останньої.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до переконання, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який відповідно до ст. 181 КПК України полягає в забороні підозрюваній залишати житло цілодобово з покладенням на неї обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної та в повній мірі здатний запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам, передбаченим п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя прийшов до висновку про можливість застосування до підозрюваної ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, а тому у задоволенні клопотання сторони обвинувачення слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 193, 194-196, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , погодженого прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000892 від 20.08.2025 року відносно підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 28.02.2026 року, в межах строку досудового розслідування, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 .

Покласти на підозрювану строком до 28.02.2026 року, в межах строку досудового розслідування, обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,;

- здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1