Справа № 487/8686/25
Провадження № 1-кс/487/5086/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2025 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_4 , в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_3 , на бездіяльність посадових осіб Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулась до Заводського районного суду міста Миколаєва 17.11.2025 року із скаргою на бездіяльність посадових осіб Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення від 12.11.2025 року про вчинення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 376, ч. 1 ст. 384 КК України.

В обґрунтування скарги зазначено, що Заводським районним судом міста Миколаєва розглядається справа №487/2515/22 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ майна, зокрема, будівельних матеріалів у вигляді садового будинку №557, розташованого на земельній ділянці площею 0,08га кадастровий номер :01:000:0764, цільове призначення: для індивідуального садівництва, адреса: Миколаївська обл., Вітовський р-н, сш/рада Воскресенська (фактично побудований будинок, який не введено в експлуатацію). Справа на теперішній час не розглянута. Вказаний будинок ОСОБА_4 разом із ОСОБА_5 будувала під час їхнього шлюбу.

В той же час, 10.06.2025 ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , батьки колишнього чоловіка ОСОБА_4 та відповідача у справі 487/2515/22 (про поділ майна) ОСОБА_5 , звернулись до Заводського районного суду міста Миколаєва із позовом про визнання права власності на будівельні матеріали у вигляді садового будинку №557, розташованого на земельній ділянці площею 0,08га кадастровий номер :01:000:0764 (що є предметом спору у справі 487/2515/22). Вказану позовну заяву зареєстровано за №487/3958/25 та скеровано за підсудністю до Вітовського районного суду Миколаївської області. У вказаній позовній заяві ОСОБА_7 та ОСОБА_6 вказують що будинок побудований ними на земельній ділянці, що належить їх сину, посилаючись на (граматику збережено): договір суперфіції який начебто укладено 01.03.2015 між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (зареєстровано через 8 років!!!!!!). Однак на сьогодні не зрозуміло чи взагалі існує вказаний договір; чеки і квитанції відповідно до яких ОСОБА_6 купувала будівельні матеріали для будівництва будинку. Вказані чеки та квитанції вважаю є підробленими, оскільки вони не містять реквізитів необхідних для первинно-бухгалтерських документів, як того вимагає ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та не підтверджують належним чином факт здійснення господарських операцій саме за участі ОСОБА_6 . Враховуючи наведене ОСОБА_7 та ОСОБА_6 подано до суду позовну заяву із завідомо неправдивими відомостями та недостовірними або підробленими доказами, маючи умисел добитися винесення неправосудного рішення у справі №487/3958/25, визнавши права власності на вказаний будинок за собою. Метою отримання позивачами такого рішення суду, окрім незаконного оформлення майнових прав, є намагання отримання неправосудного рішення у справі №487/2515/22 (про поділ майна). Оскільки таке майно фактично вже перестає бути ОСОБА_4 із колишнім чоловіком спільною власністю.

Представник скаржника адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримав, просив задовольнити.

Скаржник ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Слідчий у судове засідання не з`явився, що, згідно ч. 3 ст. 306 КПК України, не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного.

Положеннями частини 1 статті 24 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Так, порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування визначено главою 26 КПК України (параграф 1, статті 303-308 цього Кодексу).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням (частина 1 статті 1 КК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 1 КК України для здійснення цього завдання КК України визначає, які суспільно небезпечні діяння є кримінальними правопорушеннями та які покарання застосовуються до осіб, що їх вчинили.

Кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 11 КК України).

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР.

Для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті КК України). Вказане узгоджується з позицією, викладеною у згаданому Узагальненні ВССУ № 9-49/0/4-17 від 12 січня 2017 року, за якою КПК України дійсно передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.

Якщо ж зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що (1) обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або (2) в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР.

Такий висновок відповідає Рішенню Конституційного Суду України від 17 червня 2020 року №4-р(ІІ)2020, згідно пункту 5 мотивувальної частини якого зазначено, що встановлений законодавцем обсяг судового захисту стосовно оцінки бездіяльності уповноважених державних органів має забезпечити ефективність судового контролю, який має бути забезпечено під час розгляду відповідних питань хоча б у двох судових інстанціях: законодавець має запровадити такий обсяг судового контролю за бездіяльністю слідчого чи прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Реєстру після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, що дозволяв би здійснити ефективний судовий контроль щодо відповідних питань та за наявності підстав надати особі можливість ініціювати початок кримінального провадження, а отже, надати їй реальний доступ до судового захисту.

До елементів складу злочину відносять: об`єкт, об`єктивну сторону, суб`єкт, суб`єктивну сторону, кожен із яких неможливо визнати елементом складу злочину без певних ознак. До ознак об`єкта злочину, крім суспільних відносин, що охороняються кримінальним законом, віднесено предмет злочину. Об`єктивну сторону характеризують: дія (бездіяльність), злочинні наслідки, причинний зв`язок між дією (бездіяльністю) та наслідками, що настали, час, місце, спосіб, обстановка, знаряддя та засоби вчинення злочину. Суб`єкт злочину: осудність, вік, з якого настає кримінальна відповідальність, посадове становище, відношення до військової служби тощо. Суб`єктивну сторону: вина, мотив, мета та емоційний стан.

Відповідно до диспозицій особливої частини КК України, карним діянням є діяння що містить ознаки складу злочину. Тому, фактична відсутність в відомостях про діяння чи бездіяльність обставин, що вказують на наявність ознак складу злочину, позбавляє слідчого (прокурора) законного права вносити зазначені відомості до ЄРДР.

Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Перевіркою матеріалів встановлено, що 12.11.2025 року ОСОБА_4 звернулася до МРУП ГУНП в Миколаївській області з заявою (зареєстрованою до ІКС ІПНП «Єдиний облік» за №25509 від 12.11.2025) про вчинення, на думку заявника, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 376, ч. 1 ст. 384 КК України, що полягає у поданні завідомо недостовірних або підроблених доказів до суду, який здійснює розгляд по цивільній справі №487/3958/25.

Станом на 21.11.2025 року відомості до ЄРДР не внесені.

Згідно постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 року у справі №818/1526/18 (провадження №11-1263апп18) у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

В ході розгляду скарги слідчим суддею встановлено, що позивачі ОСОБА_7 , ОСОБА_6 звернулись до Заводського районного суду міста Миколаєва (справа №487/2515/22) з позовом до ОСОБА_4 про визнання, серед іншого, права спільної сумісної власності на будівельні матеріали, які використані в процесі будівництва садового будинку №557 розташованого на земельній ділянці площею 0,08га кадастровий номер :01:000:0764.

В обґрунтування своєї позиції позивачами здійснено посилання на передання ОСОБА_5 своїй матері ОСОБА_8 земельної ділянки 01.03.2025 року для будівництва садового будинку до договором суперфіцію строком на 50 років до 01.03.2065 троку, який зареєстровано в Реєстрі речових прав на нерухоме майно 19.07.2023 року. Також, на підтвердження доводів, викладених у позовній заяві, позивачами надано копії накладних на будівельні матеріали.

За змістом скарги та згідно наданих представником скаржника у судовому засіданні пояснень, скаржник ОСОБА_4 , яка є відповідачем у вказаній справі, вважає, що орган досудового розслідування, після внесення відомостей до ЄРДР, має витребувати інформацію та встановити наявність або відсутність договору суперфіцію, на який посилаються позивачі у поданій позовній заяві, але який не було додано до позову, а також надати оцінку документам, наданим на підтвердження придбання будівельних матеріалів, на предмет їх підробки, оскільки вказані документи, на думку відповідачки, не містять всіх необхідних реквізитів для первинно-бухгалтерських документів.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За змістом ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Згідно із ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, цивільно-процесуальним законодавством чітко врегульовано порядок отримання та подання доказів, а також їх подальшої оцінки та предмет належності, допустимості та достовірності.

Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 16.06.2025 року матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_7 , ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про визнання права спільної сумісної власності на будівельні матеріали, які використані в процесі будівництва садового будинку було направлено за територіальною підсудністю до Вітовського районного суду Миколаївської області.

Ухвалою Вітовського районного суду Миколаївської області від 16.07.2025 року у вказаній справі відкрито провадження та призначено таку до розгляду.

За даними Єдиного державного реєстру судових рішень вказаний цивільно-правовий спір судом не вирішено.

В свою чергу, досудове розслідування розпочинається саме на підставі фактів, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення, і не можуть слугувати механізмом для безпідставного переслідування осіб у разі незгоди з їх рішеннями або суб`єктивними припущеннями про їх злочинні дії.

За таких обставин, відсутні підстави для внесення до ЄРДР відомостей за заявою ОСОБА_4 від 12.11.2025 року, яка всупереч вимогам ст. 214 КПК України, не містить викладу обставин, будь-яких об`єктивних даних, що можуть свідчити про вчинення злочинних дій за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), виходячи зі складу (об`єктивної та суб`єктивної сторін) зазначених злочинів, фактично зводиться до незгоди із поданою позовною заявою, де вона є відповідачем, та наданими позивачами доказами на підтвердження заявлених позовних вимог, у зв`язку з чим подана скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 214, 303-307, 370, 372, 376 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність посадових осіб Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 21.11.2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1