н/п 1-кс/490/207/2026
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/6378/25
У Х В А Л А

06 січня 2026 року слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 на повідомлення про підозру від 19.08.2025 у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.240 КК України, у кримінальному провадженні №0000836 від 13.10.2022,

В С Т А Н О В И В :

На адресу Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла захисника підозрюваного ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 на повідомлення про підозру від 19.08.2025 у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.240 КК України, у кримінальному провадженні №0000836 від 13.10.2022, в якій він просить скасувати вказане повідомлення про підозру.

Скаргу мотивує ти, що досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні №0000836 від 13.10.2022здійснюється слідчим ГУНП у Миколаївській області.

Відповідно до вказаного повідомлення про підозру ОСОБА_5 інкримінують незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення, вчинене шляхом вибуху службовою особою з використанням службового становища, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.240 КК України.

Стверджує, що повідомлення про зупинення ліцензії на видобуток корисних копалин ОСОБА_5 не отримував.

Крім того, органом досудового розслідування не доведено поза розумним сумнівом наявності у підозрюваного ОСОБА_5 прямого умислу на вчинення незаконного видобування корисних копалин загальнодержавного значення шляхом вибуху, що є обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони цього кримінального правопорушення.

Наявні у матеріалах у матеріалах кримінального провадження № 0000836 від 13.10.2022 докази, як самі по собі, так і в сукупності - прямо чи опосередковано не підтверджують існування обставин, про які зазначено у повідомленні про підозру ОСОБА_5 , не підтверджують склад кримінального правопорушення, що підлягає доказуванню у кримінальному провадженні, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форму його вини, мотив і мету вчинення.

В судовому засіданні захисник та підозрюваний підтримали подану скаргу та просили її задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги. Зазначив, що ОСОБА_5 має статус підозрюваного, а матеріали кримінального провадження містять докази, які підтверджують обґрунтованість підозри.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідившискаргу та додані матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Вказана норма знайшла своє втілення і в національному законодавстві, як на конституційному рівні, а саме в ст. 55 Конституції України, так і на рівні кримінального процесуального Закону, в статті 24 КПК України, якою законодавцем кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, а саме - повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Повідомлення про підозру - один з найважливіших етапів стадії досудового розслідування, що становить систему процесуальних дій та рішень слідчого або прокурора, спрямованих на формування законної і обґрунтованої підозри за умови забезпечення особі, яка стала підозрюваним, можливості захищатись усіма дозволеними законом засобами і способами.

Цим актом у кримінальному провадженні вперше формулюється та обґрунтовується підозра конкретної особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Викладена у письмовому повідомленні підозра є підґрунтям для виникнення системи кримінально-процесуальних відносин та реалізації засади змагальності у кримінальному провадженні, і в такий спосіб з`являються можливості для підозрюваного впливати на подальше формулювання обвинувачення.

Сформульована підозра встановлює межі, у яких слідчий зможе найефективніше закінчити розслідування, а підозрюваний, його захисник та законний представник одержують можливість цілеспрямованіше реалізовувати функцію захисту. З моменту повідомлення особі про підозру слідчий, прокурор набувають щодо підозрюваного додаткових владних повноважень, а особа, яка отримала статус підозрюваного, набуває процесуальних прав та обов`язків, визначених статтею 42 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Подання скарги на повідомлення про підозру є реалізацією підозрюваним прав, закріплених в КПК України, а саме: пунктом 16 ч. 3 ст. 42 та пунктом 10 частини 1 статті 303 КПК України. Відповідну скаргу слідчому судді може подати підозрюваний, його захисник або законний представник.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

У скарзі сторона захисту ставить питання про необхідність скасування повідомлення про підозру з підстав необґрунтованості повідомлення про підозру з огляду на відсутність події та складу кримінального правопорушення.

Так, Кримінальний процесуальний кодекс України не містить положень, якими були б визначені підстави для скасування повідомлення про підозру та не встановлює будь-яких правил та обмежень щодо предмету перевірки слідчим суддею повідомлення про підозру.

Разом з тим, загальні положення кримінально процесуального законодавства свідчать про те, що при вирішенні цього питання слідчим суддею має бути враховано наступне: 1) підозра має ґрунтуватися на допустимих доказах (у відповідності до ч. 3 ст. 17 КПК України підозра не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом); 2) обов`язок захисника забезпечувати з`ясування обставин, які спростовують підозру (на підставі ч. 1 ст. 47 КПК України захисник зобов`язаний використовувати засоби захисту, передбачені КПК України та іншими законами України, з метою, зокрема, забезпечення з`ясування обставин, які спростовують підозру); 3) строк, після спливу якого дозволяється оскаржувати повідомлення про підозру (два місяці у відповідності до положень п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України); 4) функцію слідчого судді (згідно п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо злочинів); 5) вимоги щодо оцінки доказів слідчим суддею ( з огляду на ч. 1 ст. 94 КПК України слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення).

Крім того, питання повідомлення особи про підозру врегульоване нормами глави 22 КПК України.

Так, чинні положення КПК України містять вимоги щодо змісту письмового повідомлення про підозру (ст. 277 КПК України), випадки, за яких повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 КПК України, (ч. 1 ст. 276 КПК України), порядок вручення письмового повідомлення про підозру (ст. 278 КПК України), перевірку щодо дотримання яких слідчий суддя має здійснити під час вирішення питання щодо наявності підстав для скасування повідомлення про підозру.

Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання (ч.ч. 1, 2 ст. 278 КПК України).

Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 277 КПК України, повідомлення про підозру має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Аналіз зазначених положень КПК України дає підстави для висновку, що під час розгляду скарг на повідомлення про підозру предметом перевірки слідчого судді є (1) питання дотримання вимог щодо змісту повідомлення про підозру та процесуального порядку вручення повідомлення про підозру, (2) питання дотримання стандарту "достатніх доказів" для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Відповідну перевірку слідчий суддя здійснює виключно з метою судового контролю за дотриманням саме прав, свобод та інтересів особи у кримінальному провадженні.

Разом з тим, системний аналіз норм КПК України та практики ЄСПЛ свідчить про наявність в кримінальному процесуальному законодавстві України понять, які відповідають різним стандартам доказування (переконання) - стандарт "обґрунтованої підозри", переконання (доведення) "поза розумним сумнівом" та стандарти "достатніх підстав (доказів)". Стандарт достатніх підстав (доказів) використовується в широкому колі різноманітних ситуацій, що виникають в ході кримінального провадження, тому вони не є сталими, а залежать від конкретної ситуації, мети постановлення тих чи інших процесуальних рішень, вчинення процесуальних дій та їх правових наслідків.

Так, у відповідності до положень статті 42 КПК України, з моменту повідомлення особі про підозру, вона набуває статусу підозрюваного, обсяг процесуальних прав якого значно більший, ніж у особи, якій таке повідомлення ще не вручене (хоча фактичні обставини можуть свідчити про подібну перспективу), та з моментом повідомлення особі про підозру фактично пов`язується початок реалізації принципу змагальності в кримінальному процесі. Саме у зв`язку із цим пункт 3 частини 1 статті 276 КПК закріплює обов`язок, а не право здійснити повідомлення про підозру, оскільки неповідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення при наявності достатніх доказів для цього тягне порушення таких загальних засад кримінального провадження, як забезпечення права на захист та

Враховуючи, що стандарт "достатніх підстав (доказів)" є нижчим ніж стандарт "обґрунтованої підозри" та стандарт "наявність достатніх доказів для підозри особи", який застосовується при вирішенні питання про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування відносно підозрюваного, для цілей повідомлення особі про підозру він передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення) і вони є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування до висунення обвинувачення або спростування такої підозри.

Факти, що підтверджують наявність достатніх підстав (доказів) для підозри, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт "достатніх підстав (доказів)" не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для здійснення повідомлення про підозру.

При цьому, слідчий суддя в ході розгляду скарг на повідомлення про підозру не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності в особи у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною, а зібрані у кримінальному провадженні на день складення повідомлення про підозру докази були достатніми для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні слідчого управління ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження №0000836 від 13.10.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.240 КК України, стосовно ОСОБА_5 .

19.08.2025 старшим слідчим СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_7 складено, а прокурором Спеціалізованої екологічної прокуратури Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_8 погоджено, повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 240 КК України.

19.08.2025 повідомлення про підозру стороною обвинувачення вручено нарочно ОСОБА_5 у спосіб, передбачений КПК України, а саме у відповідності до положень ст.ст. 278, 111, 135 КПК України.

Враховуючи, що повідомлення про підозру, як процесуальний документ, складено та підписано з дотриманням норм кримінального процесуального законодавства і стороною обвинувачення вжито заходів для його вручення ОСОБА_5 у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень (частина 1 статті 42 КПК України), що підтверджується доказами, наданими стороною обвинувачення та дослідженими слідчим суддею, за такого, стороною обвинувачення доведено, що ОСОБА_5 набув статусу підозрюваного у кримінальному провадженні відповідно до положень ч.1 ст.42 КПК України.

Крім того, згідно повідомлення про підозру ОСОБА_5 підозрюється у незаконному видобуванні корисних копалин загальнодержавного значення, вчинене шляхом вибуху, службовою особою з використанням службового становища, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.240 КК України.

Слідчим суддею встановлено, що отримані органом досудового розслідування докази вказують на причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення та свідчать про "достатні підстави" для повідомлення йому про підозру у вчиненні інкримінованого злочину.

Так, як вбачається із матеріалів, доданих слідчим, причетність ОСОБА_5 до вищезазначеного кримінального правопорушення підтверджується:

- Повідомленням Державної служби геології та надр України про виявлене кримінальне правопорушення; Актом перевірки за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр №32/3051-М від 28.08.2021; Наказом №405 від 31.10.2018 щодо зупинки дії спеціального дозволу на користування надрами №3051 від 11.07.2023; Поштовим відправленням No22225/03/14-18 від 06.11.2018 з рекомендованим повідомленням про вручення щодо повідомлення надрокористувача про зупинку дії спеціального дозволу, яке отримано 16.11.2018 уповноваженою особою надрокористувача; Актом перевірки дотримання вимог законодавства у сфері видобування корисних копалин №26/36051-М від 09.07.2018; Договором на виготовлення вибухових робіт №467215 від 05.10.2015, укладений між ПрАТ «УМР «ГІДРОЕНЕРГОБУД»» та ДП «НВО «ПХЗ»»; Актами проведення вибухових робіт від 11.01.2019 № 1/2019 та 2/2019, від 03.04.2019 №3/2019, №4/2019, від 28.05.2019 №5/2019, від 19.06.2019 No9/2019, вiд 12.07.2019 №10/2019; Висновком експерта №23-4461, щодо підтвердження розміру матеріальних збитків, завданих державі внаслідок незаконного видобутку тощо.

Подія кримінального правопорушення - діяння (дія або бездіяльність) особи, вчинення якого заборонено законом і яке законодавцем визнається злочином (кримінальним правопорушенням).

З вище встановлених обставин вбачається, що сталася подія кримінального правопорушення, яка полягає у тому, що директор ПрАТ «УМР ГІДРОЕНЕРГОБУД» ОСОБА_9 був належним чином повідомлений та був обізнаний про зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами від 11.07.2003 № 3051 з 01.12.2018. Однак, незважаючи на заборону на видобування надр, зумовлену зупиненням дії спеціального дозволу, директор ПрАТ «УМР ГІДРОЕНЕРГОБУД» ОСОБА_5 , розуміючи протиправність своїх дій, використовуючи службове становище, з метою отримання прибутку підприємством, у період часу з 11.01.2018 по 22.07.2019 організував та забезпечив проведення вибухових робіт у кар`єрі на території Олександрівського родовища, ділянки № 8, яка розташована на відстані 0,6 км на захід від с. Олександрівка Вознесенського району Миколаївської області, в результаті чого, незаконно видобуто 116,718 тис.м3 граніту, чим спричинено шкоду державним інтересам на суму 343867335 грн.

Вищенаведені обставини у сукупності з наявними у матеріалах кримінального провадження та дослідженими у судовому засіданні доказами свідчать про те, що підозра у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому злочину не є явно необґрунтованою. При цьому, відповідна версія органу досудового розслідування не є явно хибною та безпідставною, а базується на встановлених в ході досудового розслідування обставинах у сукупності з отриманими доказами.

Зі свого боку, стороною захисту не надано таких беззаперечних доказів, які б спростовували вищевказану версію органу досудового розслідування.

Слідчим суддею в ході судового розгляду скарги встановлено наявність в матеріалах кримінального провадження такого об`єму зібраних доказів, які на день складення повідомлення про підозру в своїй сукупності та взаємозв`язку відповідають тому мінімальному рівню стандарту "достатніх підстав (доказів)", що закріплений в п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України, та давали стороні обвинувачення підстави для підозри ОСОБА_5 у вчиненні ним злочину.

Даючи оцінку дотримання стандарту "достатніх підстав (доказів)" для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення в контексті наявності доказів, які лише об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення), слідчий суддя вважає, що даних для доведення причетності ОСОБА_10 до інкримінованого їй злочину достатньо.

Стороною захисту не наведено у скарзі обставин, які б очевидно та беззаперечно вказували на будь-яку непричетність підозрюваного до злочину, у вчиненні якого його повідомлено про підозру.

При цьому, слідчий суддя при розгляді скарги на повідомлення про підозру має оцінити достатність та належність доказів лише стосовно того чи має місце переконання за стандартом достатності доказів для цілей повідомлення про підозру. Здійснюючи судовий контроль під час оскарження повідомлення про підозру, слідчий суддя не наділений повноваженням встановлювати в діях підозрюваного склад того чи іншого злочину.

Крім того, за змістом статті 277 КПК України, повідомлення про підозру повинно містити правову кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру.

У повідомленні про підозру, що оскаржується, зазначена правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та стислий виклад фактичних обставин такого кримінального правопорушення, тобто вказані вимоги процесуального закону стороною обвинувачення дотримані.

На стадії досудового розслідування оцінка наявних в матеріалах кримінального провадження доказів здійснюється не в рамках оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а в контексті визначення вірогідності та достатності підстав причетності особи до вчинення кримінального правопорушення. Саме при розгляді кримінального провадження по суті суд, відповідно до положень ст. 94 КПК України, дослідивши всі обставини, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку може прийняти рішення щодо стадії кримінального правопорушення, за наявності підстав, встановити наявність / відсутність в діях особи складу кримінального правопорушення.

На даному етапі кримінального провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, наявність чи відсутність в діях підозрюваного складу того чи іншого кримінального правопорушення, адже такі висновки опосередковано пов`язані з питанням винуватості особи у вчиненні злочину.

Крім того, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, їх кваліфікація та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

На даній стадії досудового розслідування не є необхідним, щоб органом досудового розслідування було встановлено існування всіх елементів складу злочину, який інкримінується підозрюваній, оскільки, фактично досудове розслідування і здійснюється з тією метою, аби встановити всі елементи складу злочину (суб`єкт, суб`єктивна сторона, об`єкт, об`єктивна сторона), а також встановити всі кваліфікуючі ознаки відповідного злочину. Отже, на відповідній стадії досудового розслідування в ході оскарження повідомлення про підозру та встановлення відповідності вимогам закону щодо змісту, порядку вручення такого повідомлення, вирішення слідчим суддею питання про наявність чи відсутність в діях підозрюваної всіх елементів складу злочину, який їй інкримінується, є передчасним.

При цьому, зазначена у повідомленні про підозру правова кваліфікація інкримінованих підозрюваному діянь на даному етапі притягнення особи до кримінальної відповідальності не є остаточною та може бути змінена у результаті здійснення подальшого досудового розслідування кримінального провадження. Крім того, стороною обвинувачення може бути прийнято рішення про закриття кримінального провадження у відповідності до положень ст. 283 КПК за наявності для цього підстав.

Зі змісту повідомлення про підозру вбачається, що у ньому зазначено всі необхідні відомості, визначені ст. 277 КПК України, а саме: прізвище та посаду слідчого, який здійснює повідомлення про підозру; анкетні відомості підозрюваного; номер кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; зміст підозри; правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, час, місце, спосіб вчинення злочину, а також відомості щодо інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; права підозрюваної, підпис слідчого, який здійснив повідомлення, підпис прокурора, яким погоджено повідомлення про підозру.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що повідомлення про підозру відповідає вимогам ст. 277 КПК України, докази є достатніми, аби стверджувати про причетність ОСОБА_5 до вчинення вказаного злочину, відповідають стандарту "достатніх підстав (доказів)" для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, письмове повідомлення про підозру складено та надано ОСОБА_5 уповноваженою на це особою та у спосіб, передбачений ч.1 ст.278 КПК України.

В ході розгляду клопотання слідчий суддя надав відповіді на всі вагомі аргументи сторін кримінального провадження.

Враховуючи вище наведене, слідчий суддя вважає, що скарга захисника на повідомлення про підозру у кримінальному провадженні №0000836 від 13.10.2022, є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Керуючись вимогами статей 3, 214, 303, 306, 307, 372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги захисника підозрюваного ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 на повідомлення про підозру від 19.08.2025 у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.240 КК України, у кримінальному провадженні №0000836 від 13.10.2022 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1