УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2025 року Солом`янський районний суд м.Києва

в складі колегії суддів: головуючий суддя - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4

прокурора - ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_6

захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8

ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у м.Києві кримінальне провадження №№ 0000773 від 31.07.2023 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,який обвинувачуєтьсяу вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.2 ст.28, ч.4 ст. 111-1, ч.3 ст.27, ч.2 ст.28, ст. 111-2, ч.3 ст. 27, ч.2 ст. 28, ч.1 ст. 258-3, ч.3 ст. 27, ч.2 ст.28, ч.1 ст. 114-1 КК України, -

встановив :

На розгляді Солом`янського районного суду м.Києва перебуває кримінальне провадження №0000773 від 31.07.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.2 ст.28, ч.4 ст. 111-1, ч.3 ст.27, ч.2 ст.28, ст. 111-2, ч.3 ст. 27, ч.2 ст. 28, ч.1 ст. 258-3, ч.3 ст.27, ч.2 ст.28, ч.1 ст. 114-1 КК України.

Ухвалою Солом`янського районного суду м.Києва від 27.08.2025 року щодо обвинуваченого ОСОБА_6 було продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 25.10.2025 року включно, без визначення розміру застави.

До вказаного строку провадження не може бути розглянуто по суті.

Прокурором до суду клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 ще на 60 днів.

Прокурор ОСОБА_5 підтримала клопотання в судовому засіданні та просила суд при його вирішенні врахувати, що обвинувачується ОСОБА_6 у вчиненні особливо тяжкого злочину і на думку сторони обвинувачення досудовим слідством зібрано велику кількість доказів, які викривають обвинуваченого у вчиненні цих злочинів.

Отже, прокурор вказала,що ризики, передбачені ст.177 КПК України суттєво не зменшились і такими просила врахувати суд: можливість переховуватись від суду та залишити територію України обвинуваченим;здійснювати ним незаконний вплив на свідків; перешкоджати суду іншим чином.

Також прокурор взяти до уваги суду те, що 28.04.2025 року ОСОБА_6 повідомлено ще одну підозру у вчиненні кримінальних правопорушень,передбачених ч.3 ст.209, ч.5 ст.191 КК України.

Тому прокурор вважав, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наведеним ризикам,а також просила суд не визначати в якості альтернативного запобіжного заходу застави.

Сторона захисту,а саме захисники обвинуваченого ОСОБА_6 - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 не погодились із клопотанням прокурора та маючи спільно узгоджену позицію подали клопотання про зміну запобіжного заходу своєму підзахисному із тримання під вартою - на домашній арешт.

Захист вважає, що ризики відсутні, нові з часом не виникли.

Між тим, просили суд врахувати ряд обставин, які на їх думку,дають суду підстави для зміни запобіжного заходу на менш суворий.

Отже, просили суд взяти до уваги, що обвинувачений ОСОБА_6 є особою похилого віку, має ряд хронічних захворювань, неодноразово за час перебування в умовах слідчого ізолятора, госпіталізувався до медичних установ, на даний час також перебуває на лікуванні.

Також захист просив врахувати,що обвинувачений має можливість проживати в місті Києві, родичі останнього надають для цього квартиру і тому цілодобовий домашній арешт для останнього буде достатнім для контролю за його процесуальною поведінкою.

Заперечив захист обвинуваченого і про те,що їх підзахисний здійснював тиск на свідків чи має намір робити це в майбутньому.

Також захист вважає,що нова пред`явлена підозра ОСОБА_6 надумана та не містить під собою жодних ознак злочину і просили не враховувати це як новий ризик.

В разі незадоволення клопотання сторони захисту щодо зміни запобіжного заходу на домашній арешт, просили суд розглянути можливість щодо визначення обвинуваченому альтернативного запобіжного заходу у виді застави в межах, передбачених КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав позицію своїх захисників.

Суд,заслухавши думку прокурора,обвинуваченого,захисників,дослідивши матеріали справи , прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до положень ч.1 ст.183 КПК України,тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом,який застосовується виключно у разі,якщо прокурор доведе,що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Частиною 1 ст.184 КПК України передбачено, що клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу подається до місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, і повинно містити:

1) короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється або обвинувачується особа;

2) правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;

3) виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини;

4) посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу;

5) виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини;

6) обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів;

7) обґрунтування необхідності покладення на підозрюваного, обвинуваченого конкретних обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу.

Крім того, ч.ч.3 і 5 ст.199 КПК України встановлено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Суд враховує, що на даному етапі розгляду кримінального провадження не вправі визнавати особу винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, водночас суд приходить до висновку, що обвинувачення обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.3 ст.27, ч.2 ст.28, ч.4 ст. 111-1, ч.3 ст.27, ч.2 ст.28, ст. 111-2, ч.3 ст.27, ч.2 ст. 28, ч.1 ст. 258-3, ч.3 ст. 27, ч.2 ст.28, ч.1 ст. 114-1 КК України, досить серйозне і потребує ретельного дослідження доказів,наданих стороною обвинувачення.

На даний час суд перейшов до дослідження доказів сторони обвинувачення, а саме проводить допит свідків та в подальшому перейде до дослідження письмових доказів .

Суд вважає,що ризики передбачені ч.1 ст.177 КПК України вказані стороною обвинувачення є актуальними, але з часом дійсно знижуються.

Між тим, суд з огляду на тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушень,в тому числі проти основ національної безпеки України,виправдовують подальше утримання обвинуваченого під вартою.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Крім того, виходячи з ч.2 ст.8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, ризик втечі не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку і може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (справа "Бекчиєв проти Молдови").

Також, серед іншого, потрібно враховувати характер обвинуваченого, його моральні якості, статки, зв`язки з державою, в якій його переслідували в межах закону, та його міжнародні контакти (справа «В. проти Швейцарії», «Пунцельт проти Чехії»).

Суд на даний час вважає,що продовжує існувати і такий ризик як можливість незаконно впливати на свідків, оскільки неможливо не враховувати становище ОСОБА_11 у суспільстві, широке коло його знайомств.

Суд продовжує вважати, що існують обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики, які виправдовують тримання ОСОБА_6 під вартою, зменшились, але залишаються на такому рівні, який суд не може ігнорувати.

Ризик переховуватися від суду залишається, оскільки останній в умовах воєнного стану обвинувачується у низці злочинів,серед яких особливо тяжкі,проти основ національної безпеки України та проти громадської безпеки, зокрема санкцією ч.1 ст. 258-3 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

Факт про наявність у обвинуваченого ОСОБА_6 громадянства рф та значної кількості активів на території держави-агресора підтверджується наданими прокурором документами .

Отже, на думку колегії суддів, при продовженні запобіжного заходу обвинуваченому ще на 60 днів, дотримуються вимоги кримінального процесуального закону, при цьому досліджуються всі обставини,з якими закон пов`язує можливість обрання такого запобіжного заходу.

На думку суду застосування щодо обвинуваченого іншого, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, на даний час не забезпечать як запобігання встановленим судом ризикам, так і виконанню завдань кримінального провадження, визначених ст.2 КПК України.

Також у відповідності до ст.178 КПК України судом враховує і таку підстава як наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.

Суду стало відомо,що ОСОБА_6 пред`явлено 28.04.2025 року підозру і суд її оцінює ,однак і ігнорувати не може.

Виходячи із вищенаведеного, клопотання захисту на даний час, про зміну запобіжного заходу на домашній арешт не підлягає задоволенню.

Суд також ураховує, що згідно з положенням ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики ЄСПЛ обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загально - суспільних прав та інтересів.

На думку суду, продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, в даному випадку, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Все ж таки, суд на підставі вимог п.5 ст.182 КПК України,враховуючи,що з моменту взяття під варту обвинуваченого ОСОБА_6 та обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою пройшов час,зменшення ризиків, а також враховуючи фізичний стан обвинуваченого та його вік, прийшов до думки про можливість визначення в якості альтернативного запобіжного заходу застави.

Однак,як вказав суд вище, встановлено що обвинувачений має достатні фінансові статки поза межами України і до яких не застосовано санкцій, сума застави визначається у розмірі,що перевищує 300 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб і встановлює цю суму в межах 300 000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

На підставі викладеного та керуючись ст.29 Конституції України, ст..ст.331 ч.3 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Продовжити тримання обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою строком на 60 днів, тобто до 20.12.2025 року включно,з визначенням розміру заставив межах 300 000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908 400 000 гривень, які можуть бути внесені як самим обвинуваченим так і іншою фізичною (юридичною) особою на депозитний рахунок: отримувач ТУДСАУ в місті Києві, , МФО 820172, банк Державна казначейська служба України м.Київ, рахунок отримувача UA1012089 та надати документ, що це підтверджує, до Солом`янського районного суду міста Києва.

В разі внесення застави покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 КПК України строком на 60 днів, з дня внесення застави, а саме: не відлучатися з міста Києва без дозволу суду;прибувати на першу вимогу до суду;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон,інші документи,що дають право на виїзд з України чи в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю; заборонити спілкуватись зі свідками, які на даний час не допитані судом, щодо обставин даного кримінального провадження.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку,встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 КПК України.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Офіс Генерального прокурора.

Відкласти судове засідання на 13 листопада 2025 року 14.00.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення .

Головуючий суддя:

Судді: