Справа №751/5715/25
Провадження №1-кп/751/55/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові кримінальне провадження №0000014 від 29.01.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

27 червня 2025 року року до Новозаводського районного суду м. Чернігова надійшов обвинувальний акт, затверджений прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000014 від 29.01.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

24.12.2025 захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_9 подала до суду клопотання про зупинення судового провадження у кримінальному провадженні відповідно до положень статті 335 КПК України, мотивоване тим, що ОСОБА_3 з 26.06.2023 по теперішній час проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Збройних Сил України.

Захисник та обвинувачена у судовому засіданні клопотання підтримали та просили задовольнити з підстав, що викладені у ньому. Просили врахувати висновки, наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.11.2025 у справі №754/947/22, зокрема те, що будь-який військовослужбовець, мобілізований до лав ЗСУ, який здійснює військову службу у конкретній військовій частині під час дії воєнного стану, введеного Указом Президента, є таким, що перебуває у штаті воєнного часу ЗСУ, які переведені на воєнний стан. Військовослужбовець може перебувати у військовій частині ЗСУ, яка не задіяна до ведення воєнних (бойових) дій, але це не виключає його оперативного відрядження до іншої військової частини, яка задіяна у відповідних діях. Отже, з моменту введення в Україні воєнного стану і до моменту його скасування чи припинення, Збройні Сили України та інші утворені відповідно до закону військові формування потрібно вважати такими, що переведені на воєнний стан. Також, за змістом вищевказаної постанови Великої Плати Верховного Суду, факт дії введеного Указом Президента воєнного стану та пов`язаного з ним особливого періоду вказує на те, що у цей період довідка за формою №5, передбачена відповідними нормативними актами, є достатнім, допустимим та належним доказом перебування військовослужбовця у складі ЗСУ, які переведені на воєнний стан. Отже, як зазначив захисник, правовою підставою для зупинення провадження є наявність таких двох фактів: а) доведеність проходження військової служби обвинуваченим відповідними документами (зокрема, але не виключно довідка за формою 5, військовий квиток, накази командира військової частини тощо); б) наявність волевиявлення обвинуваченого, який є військовослужбовцем, для зупинення провадження у справі. З урахуванням наведеного, та посилаючись на надані стороною захисту документи, що підтверджують факт проходження обвинуваченою ОСОБА_3 військової служби, просили задовольнити клопотання та зупинити провадження у справі.

Прокурор у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні заявленого клопотання. Зазначив, що у даному випадку, із огляду на положення пункту 20-10 Розділу ХІ КПК України, який є спеціальною нормою процесуального права, яка регулює питання зупинення кримінального провадження щодо особливо тяжкого корупційного кримінального правопорушення, таке зупинення є можливим виключно за наявності двох вказаних у ній ознак - безпосередньої участі обвинуваченого в заходах, необхідних для забезпечення оборони держави, та його неможливості приймати участь у судовому провадженні у режимі дистанційного судового провадження. Оскільки таке клопотання не обґрунтовано доказами безпосередньої участі обвинуваченої в заходах, необхідних для забезпечення оборони держави, та її неможливості приймати участь у судовому провадженні у режимі дистанційного судового провадження, на думку прокурора правові підстави для зупинення провадження відсутні.

Представники потерпілої особи ОСОБА_10 та адвокат ОСОБА_7 заперечували проти задоволення даного клопотання.

Дослідивши аргументи клопотання та надані в його обґрунтування докази, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні даного клопотання, виходячи з такого.

Як уже було відзначено вище, в обґрунтування клопотання захисник послався на положення статті 335 КПК України, а також на правові висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 12.11.2025 у справі №754/947/22.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 335 КПК України у разі якщо обвинувачений ухилився від явки до суду або захворів на психічну чи іншу тяжку тривалу хворобу, яка виключає його участь у судовому провадженні, або був призваний для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, суд зупиняє судове провадження стосовно такого обвинуваченого до його розшуку, видужання або звільнення з військової служби і продовжує судове провадження стосовно інших обвинувачених, якщо воно здійснюється щодо декількох осіб. Розшук обвинуваченого, який ухилився від суду, оголошується ухвалою суду, організація виконання якої доручається слідчому та/або прокурору.

Водночас суд зауважує, що в даному кримінальному провадженні в аспекті зупинення провадження застосовуються положення спеціальної правової норми, якою є пункт 20-10 Розділу X КПК України.

Згідно із абзацами 1 та 2 пункту 20-10 Розділу X КПК України (у редакції Закону № 4496-IX від 17.06.2025, яка є чинною на час розгляду судом відповідного клопотання) судове провадження стосовно обвинуваченого у вчиненні тяжкого та/або особливо тяжкого корупційного кримінального правопорушення, який призваний для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятий на військову службу за контрактом, може зупинятися судом за клопотанням сторони кримінального провадження або за власною ініціативою виключно у разі встановлення судом обставин, що свідчать про неможливість участі такої особи у судовому провадженні, у тому числі у режимі дистанційного судового провадження (відеоконференції), у зв`язку із безпосередньою участю такої особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України. Обставини, що свідчать про неможливість участі у судовому провадженні особи, зазначеної в абзаці першому цього пункту, встановлюються судом на підставі документів та інших відомостей, що свідчать про безпосередню участь такої особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України.

При цьому, у силу примітки до статті 45 КК України інкриміноване кримінальне правопорушення заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, в особливо великих розмірах (ч. 5 ст. 191 КК України), належить до корупційних кримінальних правопорушень.

А в силу статті 12 КК України інкриміноване кримінальне правопорушення належить до особливо тяжких злочинів.

Отже, правові підстави для зупинення кримінального провадження в даній справі регулюються не загальними нормами частини 1 статті 335 КПК України, а спеціальною нормою пункту 20-10 Розділу X КПК України.

Однак, вищевказана правова норма визначає особливі підстави зупинення кримінального провадження за обвинуваченням у вчиненні злочину, який інкримінується (ч. 5 ст. 191 КК України), а саме документально підтверджена безпосередня участь обвинуваченого особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, а також встановлення судом обставин, що свідчать про неможливість участі такої особи у судовому провадженні, у тому числі у режимі дистанційного судового провадження (відеоконференції).

Повертаючись до обставин, якими обґрунтовано клопотання, суд зазначає, що відповідно до листа військової частини НОМЕР_1 від 31.10.2025 №10031 ОСОБА_3 з 26.06.2023 по 11.03.2025 перебувала на посаді бухгалтера розрахунково-касової групи фінансово-економічної служби. З 11.03.2025 відсторонена від виконання службових обов`язків та рахується як військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 . Військовій частині НОМЕР_1 надані повноваження, необхідні для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки України, а військова частина НОМЕР_1 переведена на воєнний стан.

Крім того, відповідно до листа військової частини НОМЕР_1 від 17.11.2025 №10702 ОСОБА_3 рахується у військовій частині як військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації. На військову частину покладено обов`язки щодо відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності, в тому числі шляхом виконання бойових завдань у зоні бойових дій. Обставини залучення конкретної особи до виконання бойових завдань є інформацією з обмеженим доступом, тому відповідна інформація не може бути розголошена у відповіді на адвокатський запит.

Згідно тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_2 від 26.06.2023 ОСОБА_3 має військове звання солдат, склад рядовий, ВОС 900025А, категорія ІІ. Зарахована у запас 26.06.2023 р.

Отже, суд не ставить під сумнів існування таких обставин, як проходження військової служби ОСОБА_3 у військовій частині, яка переведена (як і всі інші військові частини на даний час) на воєнний стан.

Однак з матеріалів клопотання не вбачається існування, принаймні на даний час, факту залучення ОСОБА_3 до участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, що прямо передбачено як умова зупинення провадження у справі згідно пункту 20-10 Розділу X КПК України.

Аналогічно до викладеного, суд не вбачає підтверджень зазначеній у пункті 20-10 Розділу X КПК України обставині неможливості участі обвинуваченого у кримінальному провадженні, зокрема в режимі відеоконференції. Обвинувачена неодноразово брала участь у судових засіданнях у кримінальному провадженні безпосередньо в залі суду, будь-яких відомостей щодо неможливості участі в судових засіданнях суду не надано.

Щодо посилання на правові висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від Суду від 12.11.2025 у справі №754/947/22, суд зауважує таке.

Відповідно до частин 5 та 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Суд звертає увагу, що вищевказаний Закон відсилає до таких термінів, як «нормативно-правовий акт» та «відповідна норма права», і саме щодо застосування певної норми права (а не щодо регулювання певного виду правовідносинв цілому) надає висновок Верховний Суд. Це повністю узгоджується із характеристиками діючої правової системи України, яка на думку багатьох дослідників належить до романо-германської (континентальної) правової сім`ї, де основними джерелами права є нормативно-правові акти з чіткою ієрархією, на чолі якої стоїть Конституція. Відносно до правової системи України також в наукових джерелах часто використовується термін «квазіпрецедентна», тобто така, де не застосовується судовий прецедент в його класичному розумінні, притаманному для прецедентної системи права. Висновки суду в межах «квазіпрецедентної» системи не породжують нового загальнообов`язкового правила поведінки, а тлумачать (адаптують до певної індивідуальної життєвої ситуації) те правило, що визначено нормативно-правовими актами.

У пункті 117 постанови Великої Палати ВС наведено такий правовий висновок: під час застосування правил пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України та аналогічних процесуальних норм права, визначених у пункті 3 частини першої статті 227 ГПК України та в пункті 5 частини першої статті 236 КАС України, судам потрібно виходити з такого: 1) з моменту введення в Україні воєнного стану і до моменту його скасування чи припинення Збройні Сили України та інші утворені відповідно до закону військові формування потрібно вважати такими, що «переведені на воєнний стан»; 2) упродовж дії воєнного стану в Україні та проведення загальної мобілізації належними для застосування судом згаданих вище норм процесуального права є докази (військовий квиток, накази командира військової частини тощо), що містять інформацію про те, що військовослужбовець (сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору) перебуває на військовій службі; 3) якщо військовослужбовець (сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору), права якого захищають положення пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України, висловлює власну волю проти зупинення провадження у справі та прагнення продовжувати розгляд справи (особисто або через представника), суд має врахувати його волевиявлення та продовжити здійснювати судочинство у відповідному провадженні.

Отже, у межах вказаної постанови ВП ВС надано правовий висновок щодо застосування конкретно визначених у її тексті норм процесуального права, які включено до КАС України, ЦПК України та ГПК України.

Водночас, відповідно до статті 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Заразом положення КАС України, ЦПК України та ГПК України не належать до кримінального процесуального законодавства, а тому ні безпосередньо норми цих нормативних актів, ні відповідно правові висновки Верховного Суду щодо їх застосування, не можуть застосовуватися у кримінальному провадженні.

За наведених умов, а також з урахуванням засади розумних строків вчинення процесуальних дій у кримінальному провадженні (ст. 28 КПК України) у задоволенні клопотання про зупинення судового розгляду кримінального провадження слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 28, 176-178, 179, 181, 182, 184, 193, 194, 331, 335, 369-372, 376, пунктом 20-10 Розділу XІ КПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_9 , про зупинення провадження у справі №751/5715/25 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, до її звільнення з військової служби відмовити повністю.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на остаточне судове рішення у кримінальному провадженні.

Суддя ОСОБА_1