ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

суді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5

за участю сторін судового провадження:

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

потерпілої ОСОБА_9

законного представника ОСОБА_10

представника ОСОБА_11

захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_13

експертів ОСОБА_14 ,

ОСОБА_15

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстр досудових розслідувань за № 0000033 від 05.07.2019 року, за апеляційними скаргами представника потерпілого ОСОБА_16 , - адвоката ОСОБА_11 та прокурора Вижницької окружної прокуратури ОСОБА_17 на вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 23 червня 2025 року, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Остриця, Герцаївського району, Чернівецької області та жителя, АДРЕСА_1 , який працюючого на посаді верстатника у ПП «Данко-Ютіш», одруженого, із вищою освітою, раніше не судимого;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 128 КК України, -

УСТАНОВИЛА:

Вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 23 червня 2025 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 128 КК України - визнано невинуватим та виправдано.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_8 10 квітня 2018 р. біля 18 год 10 хв., в АДРЕСА_2 , за місцем проживання ОСОБА_16 «на протязі тривалих неприязних відносин», переслідуючи мету спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_16 та його дружині ОСОБА_10 , розбив склопакет у вхідних дверях, та будучи розлюченим, підійшов до неповнолітньої ОСОБА_18 , яка в той час перебувала на подвір`ї вказаного господарства та стала

ЄУНСС: 713/1610/20 Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_19

НП: 11-кп/822/249/25 Суддя-доповідач: ОСОБА_1

очевидцем агресивних дій ОСОБА_8 , розпочав вислюватись в її бік погрози та нецензурну лайку, чим злякав ОСОБА_9 та спричинив їй психічну хворобу та розлад здоров`я. Внаслідок чого, згідно висновку судово-психіатричного експерта № 444 від 21.08.2019р. у ОСОБА_18 виявлено ознаки психічного розладу у формі розладу адаптації, пролонгована, змішана, тривожно-депресивна реакція. Даний психічний розлад слід розцінювати як психогенну реакцію особистості у вигляді психічних порушень невротичного рівня (астенічний, тривожно-депресивний синдром), що виник внаслідок психотравмуючої ситуації, пов`язаної з діями ОСОБА_8 відносно членів родини ОСОБА_20 , в тому числі ОСОБА_9 , клінічно зафіксовані 06.06.2019 р. Підвищеної схильності до фантазування і псевдології і неповнолітньої ОСОБА_9 не виявлено. За своїм психічним станом неповнолітня ОСОБА_9 здатна правильно сприймати і запам`ятовувати факти, що мають доказове значення і давати покази щодо них.

Відповідно до висновку експерта комісійної СМЕ № 143 від 15.01.2020 р. діагностований у ОСОБА_9 психічний розлад у формі розладу адаптації, пролонгованої змішаної тривожно-депресивної реакції, як наслідок дії зовнішнього психічного ушкодження фактору, слід віднести до тілесних ушкоджень середнього ступеня важкості.

Таким чином ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 128 КК України необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, представник потерпілого ОСОБА_16 , - адвокат ОСОБА_11 та прокурор Вижницької окружної прокуратури ОСОБА_21 , кожен окремо, подали апеляційні скарги.

Зі змісту апеляційної скарги представника потерпілого ОСОБА_16 , - адвоката ОСОБА_11 , вбачається, що він просить скасувати оскаржуваний вирок та постановити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 128 КК України та призначити реальну міру покарання, враховуючи рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 29.02.2024 року.

Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що рішення суду ґрунтується виключно на упередженому ставленні до потерпілої та її представників без повного та об`єктивного дослідження доказів, що на думку апелянта призвело до прийняття незаконного виправдувального вироку.

Вказує, що під час розгляду справи по суті, після закриття підготовчого судового засідання 02.09.2021 року, Вижницький районний суд своєю ухвалою на підставі ст. 314 КПК України завершив підготовче засідання по даній справі та призначив судовий розгляд на 11 год 00 хв 10 вересня 2021 року. Однак 10.11.2021 року ухвалою Вижницького районного суду закрито кримінальне провадження внесене до ЄРДР 28.02.2020 р. за № 0000097 за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із закінченням на момент звернення до суду з обвинувальним актом строків досудового розслідування.

Зазначає, що суд безпідставно призначав повторні експертизи, які успішно залишив поза увагою і не врахував у вироку, які на думку апелянта, є доказом доведеності вини ОСОБА_8 щодо завдання малолітній ОСОБА_9 психологічної шкоди. Безпідставно суд відкладав розгляд справи за клопотаннями, як обвинуваченого, так і його захисників. Жодного доказу до клопотань не долучено. Безпідставно судом не враховано, що 29.02.2024 року вироком Путильського районного суду Чернівецької області ОСОБА_8 , визнано винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України і за його вчинення призначено йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання, якщо він протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Оскільки 29.02.2025 року по вищевказаному вироку, в обвинуваченого добігав кінець випробувального терміну, суд знову відклав безпідставно розгляд даного кримінального провадження, на думку апелянта це було зроблено для того, щоб закрити справу по строках.

Вказує про невірну правову кваліфікацію дій обвинуваченого, оскільки вбачає у діях обвинуваченого ч. 2 ст. 125, ст. 296 КК України.

Звертає увагу суду на те, що психічний стан потерпілої істотно погіршився. Вона перебувала в стаціонарному лікуванні, втратила інтерес до навчання, закрилася в собі, що матиме довгострокові наслідки для її розвитку. У вироку суд не надав належної оцінки обсягу моральної шкоди, не врахував глибину травматизації та не призначив належної компенсації неповнолітній потерпілій ОСОБА_9 , чим побавив її права в майбутньому звернутися до обвинуваченого із цивільним позовом.

Зі змісту апеляційної скарги прокурора Вижницької окружної прокуратури ОСОБА_17 вбачається, що вона просить оскаржуваний вирок Вижницького районного суду скасувати у зв`язку із невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону. Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України та призначити покарання у вигляді 2 років обмеження волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України від призначеного покарання звільнити з встановленням 1-річного іспитового строку. Звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного судом покарання на підставі ч. 5 ст. 74 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Під час апеляційного розгляду дослідити наступні докази: допитати обвинуваченого ОСОБА_8 , потерпілу ОСОБА_9 , викликати та допитати експертів Чернівецької обласної психіатричної лікарні ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , експертів Львівської філії судових експертиз ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України» ОСОБА_15 , ОСОБА_14 . Дослідити письмові докази у справі витяг з ЄРДР № 0000033 від 05.07.2019 року за заявою батька н/л потерпілої ОСОБА_16 щодо вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 по відношенню до його неповнолітньої доньки ОСОБА_9 , 2005 р. н., а саме спричинення тілесного ушкодження, що спричинило психічну хворобу та інші розлади здоров`я; висновок амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 444 від 21.08.2019; висновок амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 444 від 21.08.2019 р; висновок комісійної судово-медичної експертизи № 143 від 15.01.2020 р.; протокол огляду місця події від 17.02.2020 р., а саме господарства ОСОБА_16 , де видно розташування будинку та підсобних приміщень; протокол огляду та постанову про визнання речового доказу диску для лазерних систем зчитування, що надав ОСОБА_16 , на якому наявний відео файл з камер спостереження, що розташовані на його будинку із назвою «розбиває камеру другий раз»; висновок комплексної судової психолого-психіатричної експертизи Львівської філії судово-психіатричних експертиз Інституту психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України № 314 від 19.03.2024 року.

Зазначає, що окрім показів малолітньої потерпілої, свідків, та експертів, вина обвинуваченого ОСОБА_8 доводиться і наявними в матеріалах даного кримінального провадження письмовими доказами, яким не надав належної оцінки суд першої інстанції.

Стверджує, що під час судового розгляду стороною захисту не спростовано факт події 10.04.2018 року та не надано доказів, які б вказували на інші події, що виходять за межі висунутого обвинувачення і які б мали настільки негативний вплив на психіку потерпілої.

Вказує, що виправдовуючи обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 128 КК України, судом, в порушення вимог ст. 373 КПК України, в мотивувальній частині вироку вказано дві самостійні підстави, які є взаємовиключними та не можуть бути застосовані судом одночасно, зокрема про відсутність події інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення так і про відсутність доказів на доведення того, що дійсно ОСОБА_8 10.04.2018 року вчинив дії, зазначені в обвинувальному акті відносно ОСОБА_9 , тобто фактично зазначив дві різні самостійні підстави для виправдання особи, що суперечить ст. 373 КПК України.

При цьому вважає, що районний суд, ухвалюючи рішення про виправдання ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 128 КК України, допустив неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність, оскільки ст. 128 КК України не містить окремих частин, як на момент вчинення інкримінованого діяння так і на момент ухвалення виправдувального вироку.

Звертає увагу суду на те, що у виправдувальному вироку від 23.06.2025 року судом зазначено обвинувачення ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 128 КК України та викладене в старій редакції обвинувального акту від 28.08.2020 року та зовсім не взято до уваги положення нового обвинувального акту прокурора від 29.01.2025 року, який долучений до матеріалів кримінального провадження, вручений всім учасникам, та яким уточнена правова кваліфікація та з урахуванням комплексної судової психолого психіатричної експертизи, призначеної судом, викладено в новій редакції обсяг обвинувачення.

Інших апеляційних скарг від учасників судового провадження не надходило.

Однак надійшло заперечення від обвинуваченого ОСОБА_8 на апеляційну скаргу прокурора Вижницької окружної прокуратури ОСОБА_6 , згідно якого він просить оскаржуваний вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу, як необґрунтовану без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, який виклав суть вироку та вимоги апеляційних скарг, думку прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які просили задовольнити подані апеляційні скарги з підстав наведених в них, позицію потерпілої ОСОБА_9 , її законного представника - ОСОБА_10 , представника ОСОБА_11 , які також просили задовольнити подані апеляційні скарги в повному обсязі з підстав наведених у них, позицію обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисників адвокатів: ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , які заперечували проти задоволення поданих апеляційних скарг, оскільки вважали вирок районного суду законним та обґрунтованим, надавши учасникам судового провадження слово в судових дебатах, а обвинуваченому і останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження з підстав зазначених в апеляційній скарзі та обговоривши наведені у ній доводи, колегія суддів доходить такого.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах поданих апеляційних скарг.

Приписами ст. 370 КПК України встановлено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Судова колегія вважає, що ухвалюючи вирок, яким ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 128 КК України - визнано невинуватим та виправдано, районний суд не дотримався вимог законності, які встановлені цим Кодексом та при прийнятті рішення допустив істотні порушення вимог КПК України, які є безумовною підставою для скасування вироку та призначення нового розгляду у суді першої інстанції.

Статтями 412, 415 КПК України врегульовано підстави для призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

При цьому, апеляційний суд враховує положення ч. 1 ст. 412 КПК України, відповідно до яких істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Водночас, згідно положень п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другою статті 412 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи.

Разом із тим, із матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що судовий розгляд вищевказаного кримінального провадження відбувся в межах обвинувального акту затвердженого 26.08.2020 року прокурором Кіцманської місцево прокуратури Чернівецької області ОСОБА_24 , однак із матеріалів даного кримінального провадження, зокрема із журналу судового засідання № 4442954 від 29.04.2025 року вбачається, що районному суду було відомо про обвинувальний акт зі зміненим обвинуваченням від 29.01.2025 року.

При цьому, згідно змісту розписки про отримання копії обвинувального акту зі зміненим обвинуваченням у даному кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, вищевказаний обвинувальний акт зі зміненим обвинуваченням від 29.01.2025 року, того ж дня, було отримано: обвинуваченим ОСОБА_8 , захисником ОСОБА_13 , законним представником потерпілої ОСОБА_16 , представником ОСОБА_11 , що підтверджено їхніми підписами.

Оскільки стороною обвинувачення та потерпілою стороною ставилося питання про те, що оголошений судом вирок не відповідає змісту тексту обвинувального акту зі зміненим обвинуваченням, висновки районного суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, та суд допустив неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів позбавлена можливості всебічно та повно провести апеляційний розгляд даного кримінального провадження, об`єктивно перевірити доводи поданих апеляційних скарг та вважає, що вищезазначені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Таким чином, апеляційний суд констатує, що встановлені порушення, які були допущені судом першої інстанції при ухвалені вироку, з урахуванням положень ст.ст. 2, 7, 9, 409, 412, 415 КПК України, є істотними та такими, що тягнуть за собою скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Разом з цим, судова колегія апеляційного суду звертає увагу на те, що відповідно до приписів ч. 2 ст. 416 КПК України, правового висновку висловленого у постанові Верховного Суду від 22 січня 2019 року справа № 414/1217/14-к, провадження № 51-3753км18, та від 06 березня 2025 року справа № 953/10671/21, провадження № 51-3470км24, при новому розгляді в суді першої інстанції допускається застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення та посилення покарання тільки за умови, якщо вирок було скасовано за апеляційною скаргою прокурора або потерпілого чи його представника у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання.

Доводи представника потерпілого ОСОБА_16 , - адвоката ОСОБА_11 та прокурора Вижницької окружної прокуратури ОСОБА_17 , викладені у поданих апеляційних скаргах, мають стати предметом ретельної перевірки суду першої інстанції при новому судовому розгляді.

Керуючись ч. 2 ст. 376, ст.ст. 2, 7, 9, 404, 405, 407, 409, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги представника потерпілого ОСОБА_16 , - адвоката ОСОБА_11 та прокурора Вижницької окружної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 23 червня 2025 року по обвинуваченню ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 128 КК України скасувати та призначити новий судовий розгляд в цьому суді зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: Судді:

___________ _______________ ________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3