У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.01.2026 рокуСправа № 634/1172/25 Провадження № 1-кп/634/64/26

Сахновщинський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в с. Сахновщина Харківської області кримінальне провадження № 0000126 від 02.10.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

встановив:

У провадженні Сахновщинського районного суду Харківської області перебувають матеріали вищевказаної кримінальної справи.

Дії ОСОБА_4 органами досудового розслідування кваліфікуються за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження за наявності обставин, що обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України, .а саме вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах.

У судовому засіданні потерпілим заявлено клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку із відмовою від обвинувачення. При цьому, ОСОБА_4 пояснив, що з облвинуваченим є рідними братами, однак з дитинства проживають окремо.

Прокурор заперечував проти закриття кримінального провадження у зв`язку із відмовою потерпілого від обвинувачення, оскільки дане кримінальне правопорушення пов`язане з домашнім насильством.

Обвинувачений підтримав клопотання потерпілого та просив закрити кримінальне провадження.

Суд, обговоривши заявлене клопотання, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

За змістом п. 1 ч.1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 477 КПК України кримінальне провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, визначених законом.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо злочину, пов`язаного з домашнім насильством.

У силу засади диспозитивності і змагального характеру кримінального судочинства до числа процесуальних прав потерпілого у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення належить його право на відмову від обвинувачення. Оскільки приводом до початку кримінального переслідування у такому провадженні є порушення приватного права, що належить конкретній особі, ця особа повинна мати можливість вибору форми його правового захисту, у тому числі й право впливати на рух кримінального провадження. З огляду на це законодавець передбачив підставу закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення, що безпосередньо залежить від волевиявлення особи, яка постраждала від кримінального правопорушення, відмову потерпілого від обвинувачення (п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України). Обов`язковим наслідком відмови потерпілого від обвинувачення є закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч.4 ст.26 КПК України кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Законом України №2227-VIII від 06 грудня 2017 року «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України з метою реалізації положень Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами»(далі -Закон № 2227-VIII), який набрав чинності 11 січня 2019 року, зокрема внесено зміни доп. 7 ч.1ст.284 КПК України, яким передбачено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, було доповнено словами: «крім кримінального провадження щодо злочину, пов`язаного з домашнім насильством».

Також, Кримінальний кодекс України було доповнено ст.126-1, якою передбачено кримінальну відповідальність за домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи.

Крім того, було внесено зміни й до ч.1ст.67 КК України, яку доповнено п.6-1і визначено, що при призначенні покарання обставинами, які його обтяжують, визнаються, зокрема, вчинення злочину щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, а в деяких складах злочинів таку обставину передбачено як кваліфікуючу ознаку.

Суд звертає увагу на те, що обов`язковою умовою визнання судом злочину незалежно від його родового чи безпосереднього об`єкта - пов`язаним із домашнім насильством, є відображення зазначеного у формулюванні обвинувачення (у повідомленні про підозру, в обвинувальному акті) із встановленням органами досудового розслідування відповідних фактичних обставин (ступінь родинних відносин або спорідненості між потерпілим та винуватцем, характер насильства тощо).

Водночас, суд наголошує на тому що, кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення, як свідчить зміст глави 36 КПК України, має особливість стосовно початку такого провадження та його завершення. Жодних інших особливостей кримінального провадження у формі приватного обвинувачення ані главою 36КПК України, ані іншими положеннями КПК України не передбачено. Тобто, після того, як кримінальне провадження розпочато за заявою потерпілого про вчинення кримінального правопорушення, що міститься у переліку таких правопорушень у ст.477 КПК України, задіюється державно-владний ресурс органів досудового розслідування та прокуратури, який слугує подальшою рушійною силою здійснення досудового розслідування та підтримання обвинувачення під час судового розгляду.

Таким чином, визначений КПК України процесуальний порядок здійснення кримінального провадження у формі приватного обвинувачення за своєю правовою природою є приватно-публічним різновидом кримінального провадження і його варто розглядати як диференціацію форми такого провадження у межах загальної його форми, врегульованої КПК України.

Закон не покладає на потерпілого обов`язку встановлення обставин кримінального правопорушення та його кваліфікації. Зазначене є винятковою компетенцією органів досудового розслідування, державного обвинувачення і суду.

За нормами чинного КПК України особливістю такого кримінального провадження є лише те, що необхідною умовою його здійснення є виражене у процесуальній формі бажання потерпілого щодо кримінального переслідування винного: провадження розпочинається лише за заявою потерпілого, відмова якого від обвинувачення є безумовною підставою для закриття справи (крім кримінальних проваджень щодо злочинів, пов`язаних з домашнім насильством).

В іншій частині, в тому числі щодо кола осіб, уповноважених вносити відомості в ЄРДР про кримінальне правопорушення, процедури збирання доказів, пред`явлення обвинувачення в обвинувальному акті та підтримання його прокурором у суді, нормами цього Кодексу особливостей не встановлено.

Зміст ч. 1 ст. 477 КПК України у системному зв`язку із ч. 4 ст. 26 і п. 7 ч. 1 ст. 284 зазначеного Кодексу зводиться до того, що обов`язковою умовою здійснення кримінального провадження у формі приватного обвинувачення є заява потерпілого як волевиявлення про притягнення винного до кримінальної відповідальності взагалі, а не за конкретною нормою КК України. Оскільки потерпілий не зобов`язаний юридично оцінювати вчинені щодо нього протиправні дії, то подану ним до правоохоронних органів заяву про злочин без визначення кримінально-правової кваліфікації або з неправильною кваліфікацією варто вважати підставою для здійснення кримінального провадження у формі приватного обвинувачення. Інтерес особи, котра зазнала шкоди, у застосуванні процедури кримінального судочинства стосується не юридичної кваліфікації протиправних дій, а самого факту вчинення цих дій щодо неї. Подана до правоохоронних органів та/або суду заява потерпілого є вираженням його ставлення до події злочину, особи, що його вчинила, й обраного способу реагування. Відповідне волевиявлення є свідченням того, що особа, котрій завдано шкоди, звертається до держави з метою захисту своїх порушених прав та законних інтересів шляхом кримінального переслідування винного, не вважаючи належними й достатніми інші способи досягнення цієї мети.

У розумінні наведених положень кримінального процесуального закону під відмовою потерпілого від обвинувачення у злочинах, перелік яких міститься у ч. 1 ст. 477 КПК України, варто розуміти лише беззастережне волевиявлення про непритягнення винного до кримінальної відповідальності і припинення розпочатої процедури його кримінального переслідування. Відповідна заява є проявом того, що потерпілий не бажає втручання держави у кримінально-правовий конфлікт і обирає альтернативний шлях його вирішення.

У цій справі сторона обвинувачення в обвинувальному акті стверджувала, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення в результаті раптово виниклих неприязних відносин. Саме по собі таке формулювання не свідчить про те, що насильство було зумовлено певним дискримінаційним ставленням до потерпілого з боку обвинуваченого, мало на меті підтримання панівного становища по відношенню до потерпілого або було одним з епізодів у атмосфері домашнього насильства, що склалася між обвинуваченим та потерпілим Твердження прокурора про нанесення обвинуваченим своєму брату відповідних тілесних ушкоджень, як про це зазначено в обвинувальному акті, а також наявність в обвинувальному акті обставини, яка обтяжує покарання, а саме вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя (п.6-1 ч. 1 ст. 67 КК України), не доводить факт вчинення ним кримінального правопорушення, пов`язаного саме з домашнім насильством, оскільки, окрім іншого, у його діях відсутня така кваліфікуюча ознака кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1КК України, як «систематичність вчинення фізичного насильства».

Отже, суду не надано відомостей, які доводили б, що потерпілий отримав спеціальний захист, передбачений Законом про домашнє насильство, наприклад, винесення термінового заборонного припису стосовно обвинуваченого, взяття на його на профілактичний облік та проведення з ним профілактичної роботи впорядку, визначеному законодавством тощо, а тому не має підстав для висновку, що державні органи в цій ситуації вважали потерпілу жертвою домашнього насильства, і, відповідно, що інкримінований злочин був «пов`язаний із домашнім насильством» у значенні пункту 7 частини 1 статті 284 КПК.

З урахуванням викладеного, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством.

Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.125 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , є проступком і згідно з п.1 ч.1 ст.477КПК України відноситься до кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Згідно із ч. 7 ст. 284 КПК України, якщо обставини, передбачені пунктами 5, 6, 7, 8, 9, 10 частини першої цієї статті, виявляються під час судового провадження, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

Враховуючи те, що потерпілий подав заяву про відмову від обвинувачення, суд приходить до висновку, що дане кримінальне провадження слід закрити у зв`язку із відмовою потерпілого від обвинувачення у формі приватного обвинувачення.

Керуючись ст.ст. 284, 314 КПК України, суд,- ухвалив:

Кримінальне провадження № 0000126 від 02.10.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, - закрити в зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення.

Речові докази у справі відсутні.

Судові витрати по справі відсутні.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 не обирався.

Ухвала суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Сахновщинський районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 13.01.2026 року.

Суддя: