УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

адвоката ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в залі Вінницького міського суду Вінницької області скаргу адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », в порядку ст. 303 КПК України, на постанову слідчого СВ ВРУП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 30.04.2025 про закриття кримінального провадження № 0000417 внесеного до ЄРДР 19.02.2025, за фіксації судового розгляду технічними засобами,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », в порядку ст. 303 КПК України, на постанову слідчого СВ ВРУП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 30.04.2025 про закриття кримінального провадження № 0000417 внесеного до ЄРДР 19.02.2025.

Скарга мотивована тим, що в провадженні СВ Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області перебувало кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000417 від 19.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, заявником та потерпілим у якому є ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Відповідно до ч.1, 2 ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Так, представник ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » 12.12.2024 звернувся до слідчого відділу Вінницького районного управління поліції ГУНП в Вінницькій області з заявою про вчинення злочину за фактом заволодіння шляхом зловживання довірою житловим будинком з господарським спорудами, що за адресою: АДРЕСА_1 , що перебувала у іпотеці у ВАТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », та земельною ділянкою кадастровий номер :02:017:0040, загальною площею 0,0316 га.

На виконання ухвали слідчого судді СВ Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області 19.02.2025 за даним фактом внесено відомості до ЄРДР за №0000417 за ч.2 ст.190 КК України та розпочато досудове розслідування.

30.04.2025 слідчим прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.6 ст.284 КПК України, копія постанови слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження надсилається заявнику, потерпілому, прокурору.

Однак, в порушення даної норми законодавства, ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » не надіслано копії постанови про закриття кримінального провадження та жодним чином не повідомлено про закінчення кримінального провадження.

Адвокат ОСОБА_3 , представник ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » 19.11.2025 звернулася до процесуального керівника з клопотанням про надання витягу з ЄРДР за №0000417. На електронну адресу 21.11.2025 надійшов витяг з ЄРДР, сформований 21.11.2025, згідно якого заявник дізналася, що слідчим СВ Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 прийнято рішення про закриття кримінального провадження.

Після чого, заявником подано прокурору Вінницької окружної прокуратури процесуальному керівнику у кримінальному провадження клопотання про надання копії постанови про закриття кримінального провадження №0000417.

Супровідним листом від 28.11.2025 за Вих.№50-2754-25 за підписом заступника керівника Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_5 , на електронну адресу ОСОБА_3 надійшла копія постанови слідчого від 30.04.2025 про закриття кримінального провадження №0000417.

На думку заявника дана постанова є незаконною, невмотивованою та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

Так заявник вважає, що слідчий у кримінальному провадженні, без проведення досудового розслідування, помилково прийшов до висновків, що в даній події відсутній склад кримінального правопорушення, а наявні цивільно-правові відносини.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч.1 ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.110 КПК України, постанова слідчого, крім іншого, складається з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Пунктом 1 частини 1 статті 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). За загальним правилом, визначеним в ч.1 ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.

Відповідно до ч.2 ст.91 КПК України, доказування підлягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно зі ст. 284 КПК України, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження та оцінки слідчим всіх зібраних доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Заявник у скарзі зазначає, що в порушення вищезазначених норм законодавства, слідчим СВ Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 не проведено жодної слідчої дії, передчасно прийнято постанову про закриття кримінального провадження, яка є незаконною, немотивованою та необґрунтованою. Досудове розслідування у кримінальному провадженні за фактом шахрайського заволодіння фактично не проведено. Слідчим під час досудового розслідування не перевірені обставини, викладені в заяві про вчинення кримінального правопорушення, не надано оцінки доказам, долученим потерпілою особою до даної заяви.

Зокрема, шляхом проведення досудового розслідування, слідчим не спростовано твердження потерпілого у заяві про вчинення злочину що у ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , виник спільний злочинний умисел, спрямований на заволодіння шляхом зловживання довірою чужим майном, а саме: житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами під АДРЕСА_2 , та земельною ділянкою за цією ж адресою загальною площею 0,0316 га.

З метою реалізації свого спільного злочинного умислу, направленого на заволодіння вищезазначеним майном шляхом зловживання довірою працівників банка ОСОБА_6 24.07.2007 уклала кредитний договір з ВАТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », відповідно до умов якого ОСОБА_6 отримала кредит в сумі 40 000 доларів США, за які придбала будинок що за адресою: АДРЕСА_2 , а земельна ділянка під даним будинком зареєстрована не була.

Крім цього, ОСОБА_6 , з метою запевнення працівників банку у вигідності для ВАТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » укладення з нею кредитного договору та в тому, що вона має намір повернути кредитні кошти і сплатити відсотки за їх користування, ОСОБА_6 27.07.2024 уклала договір іпотеки, який посвідчено приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_8 . Предмет іпотеки цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами під №18, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

В свою чергу ОСОБА_7 , з метою реалізації спільного злочинного умислу, спрямованого на заволодіння будинком та земельною ділянкою шляхом зловживання довірою, з метою запевнення працівників ВАТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » щодо того, що ОСОБА_6 має намір виконати кредитні зобов`язання та в подальшому після оформлення права власності на земельну ділянку передати її під іпотеку банку, 24.07.2007 уклав з ВАТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » договір поруки.

Продовжуючи реалізовувати свій спільний злочинний умисел, направлений на заволодіння шляхом зловживання довірою будинком та земельною ділянкою, що за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 30.07.2008 отримано акт на право приватної власності на вищезазначену земельну ділянку площею 0,0316 га, кадастровий номер :02:017:0040, але дану земельну ділянку під іпотеку ВАТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », як того вимагали умови кредитного договору, так і не передала, оскільки з самого початку ще під час укладання кредитного договору знала, що цього робити не збирається.

Після чого, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 продовжуючи реалізовувати свій спільний злочинний умисел, спрямований на заволодіння шляхом зловживання довірою будинком та земельною ділянкою що за адресою: АДРЕСА_2 , розуміючи що на будинок та земельну ділянку постановою державного виконавця накладено арешт, вступили в злочинний зговір з ОСОБА_9 .

В подальшому, реалізовувати свій спільний злочинний умисел, направлений на заволодіння будинком та земельною ділянкою, шляхом зловживання довірою працівників банку, ОСОБА_9 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 з позовною заявою до ОСОБА_6 про визнання договору дійсним та стягнення боргу. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що між ним та ОСОБА_6 нібито 01.09.2008 укладено письмовий кредитний договір та договір іпотеки. Згідно умов кредитного договору ОСОБА_6 нібито отримала від нього 150 000 грн. Предметом іпотеки стала земельна ділянка, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :02:017:0040 загальною площею 0,0316 га.

Продовжуючи реалізовувати свій спільний злочинний умисел, направлений на заволодіння шляхом зловживання довірою вищезазначеним майном, ОСОБА_9 та ОСОБА_6 просили позов задовольнити і визнати право власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :02:017:0040 загальною площею 0,0316 га за ОСОБА_9 . Судом 13.06.2012 позов задоволено.

Крім цього, ІНФОРМАЦІЯ_4 встановлено, що ОСОБА_6 при не запереченні проти позову ОСОБА_9 приховала від суду наявність принаймні двох виконавчих проваджень про стягнення заборгованості з неї на користь ВАТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », те що земельна ділянка описана та арештована в рамках виконавчого провадження, а також про існування умов Кредитного договору та договору іпотеки, який посвідчений нотаріально, щодо обов`язку укладення додаткових договорів про доповнення Предмета іпотеки саме земельною ділянкою 0,0316 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Після чого, продовжуючи реалізовувати свій спільний злочинний умисел ОСОБА_9 11.10.2012 отримано державний акт на земельну ділянку, площею 0,0316 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (старий кадастровий номер земельної ділянки :02:017:0040) зі зміною кадастрового номеру на :02:017:0040.

Пізніше, закінчуючи реалізовувати свій спільний злочинний умисел, спрямований на заволодіння шляхом зловживання довірою будинком разом з усіма господарськими спорудами, що за адресою: АДРЕСА_2 , 27.03.2016 рішенням ІНФОРМАЦІЯ_5 житловому будинку розташованому на земельній ділянці, площею 0,0316 га кадастровий номер на :02:017:0040 з незрозумілих причин присвоєно нову адресу: АДРЕСА_3 .

Таким чином, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 27.03.2016 заволоділи житловим будинком та земельною ділянкою і отримали реальну можливість розпорядитися ними на власний розсуд.

Верховний Суд у складі ІНФОРМАЦІЯ_6 у своїй постанові від 13.08.2019 у справі № 753/19554/17 (провадження № 51-549 км 19) вказав, що шахрайство - це форма заволодіння майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. При цьому шахрайство - це злочин з матеріальним складом, обов`язковою ознакою якого є настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді заподіяної шкоди, внаслідок заволодіння майном або придбання права на нього у відповідний спосіб. Наявність формальних (оформлення договорів позики) цивільно-правових відносин, за допомогою яких особа прагнула завуалювати свій злочинний умисел на заволодіння таким майном, не є перешкодою для оцінки скоєного як злочину, передбаченого статтею 190 КК.

Крім цього, Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 16.08.2022 у справі №442/3912/19 зазначив, що відмежовуючи шахрайство від цивільно-правових деліктів, слід виходити з того, що отримання майна з умовою виконання якого-небудь зобов`язання може бути кваліфіковане як шахрайство, якщо встановлено, що винна особа вже в момент заволодіння цим майном мала на меті його привласнити, а зобов`язання не виконувати. Розмежування кримінально-караного злочину від цивільно-правової угоди слід проводити не по тому, як оформлені укладені між сторонами договори, а по тому, що стало результатом цієї договірної діяльності. Якщо одна сторона, приймаючи на себе зобов`язання, не має ніяких реальних можливостей і бажання їх виконувати, мова йде про шахрайство.

Крім цього, в ЄДРСР міститься ухвала слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 04.03.2025 у справі №127/6598/25, провадження №1- кс/127/2969/25, якою клопотання слідчого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, поданого у кримінальному провадженні №0000417, задоволено. Надано дозвіл на тимчасовий доступ до оригіналів документів з можливістю вилучення належним чином завірених копій документів, а саме: технічної документації на земельну ділянку та проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки з кадастровим номером:02:017:0040 площею 0,0316 га, поземельної книги на вищезазначену ділянку, документів, на підставі яких даній земельній ділянці був присвоєний кадастровий номер, а також обмінних файлів; документації щодо зміни кадастрового номеру, цільового призначення земельної ділянки кадастровим номером :02:017:0040 площею 0,0316 га, а також обмінних файлів; технічної документації на земельну ділянку та проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки з кадастровим номером:02:017:0040площею 0,0316 га,поземельної книги на вищезазначену ділянку, документів, на підставі яких даній земельній ділянці був присвоєний кадастровий номер, а також обмінних файлів; документації щодо зміни кадастрового номеру, цільового призначення земельної ділянки кадастровим номером :02:017:0040 площею 0,0316 га, а також обмінних файлів.

Частиною 1 статті 132 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Крім цього, відповідно до ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Одним із видів заходів кримінального провадження є тимчасовий доступ до речей і документів.

Таким чином, слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області, надаючи тимчасовий доступ слідчому до документів у кримінальному провадженні №0000417, встановив існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, що спростовує твердження слідчого про існування саме цивільно-правових відносин і підтверджує незаконність постанови слідчого про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно ст.24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні заявником та потерпілим може бути оскаржене таке рішення слідчого як рішення про закриття кримінального провадження.

Згідно ч.1 ст.304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

На підставі вищевикладеного, адвокат ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » просила слідчого суддю скаргу задовольнити та скасувати постанову слідчого СВ ВРУП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 30.04.2025 про закриття кримінального провадження № 0000417 внесеного до ЄРДР 19.02.2025.

Адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримала за обставин викладених і ній слідчому судді пояснила, що кримінальне провадження закрито безпідставно, а винесена постанова є передчасною, необґрунтованою та невмотивованою, а тому просила слідчого суддю скаргу задовольнити.

Слідчий ОСОБА_4 будучи завчасно, неодноразово та належним чином повідомленим про дату час та місце розгляду скарги проігнорував виклик суду та не з`явився для участі у розгляду скарги адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в порядку ст. 303 КПК України. Окрім того слідчим було проігноровано вимоги суду та не надано слідчому судді матеріали кримінального провадження № 0000417 внесеного до ЄРДР 19.02.2025 для їх дослідження.

Дослідивши матеріали скарги та заслухавши пояснення адвоката, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи вищенаведене, судовий розгляд здійснювався за фіксації процесу технічними засобами.

Забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора є однією із загальних засад кримінального провадження. Відповідно до ст. 24 КПК України це право гарантується кожному.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, одним із близьких родичів або членом сім`ї, коло яких визначено цим Кодексом, та/або захисником померлого, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;

9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;

10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;

11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Відповідно до ч. 1 ст. 284 КПК України Кримінальне провадження закривається в разі, якщо: 1) встановлена відсутність події кримінального правопорушення; 2) встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення; 3) не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати; 3-1) не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі. Учасники кримінального провадження мають право заявляти клопотання прокурору про закриття кримінального провадження за наявності передбачених цим пунктом підстав; 3-1) не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі; 4-1) втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння; 5) помер підозрюваний, обвинувачений, особа, стосовно якої зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, але не повідомлено про підозру у зв`язку з її смертю, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого; 6) існує вирок по тому самому обвинуваченню, що набрав законної сили, або постановлена ухвала суду про закриття кримінального провадження по тому самому обвинуваченню; 7) потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством; 8) стосовно кримінального правопорушення, щодо якого не отримано згоди держави, яка видала особу; 9) стосовно податкових зобов`язань особи, яка вчинила дії, передбачені статтею 212 Кримінального кодексу України, досягнутий податковий компроміс відповідно до підрозділу 9-2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України; 9-1) існує нескасована постанова слідчого, дізнавача, прокурора про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9 цієї частини, у кримінальному провадженні щодо того самого діяння, що розслідувалося з дотриманням вимог щодо підслідності. Учасники кримінального провадження мають право заявляти клопотання слідчому, дізнавачу, прокурору про закриття кримінального провадження за наявності передбачених цим пунктом підстав; 10) після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Слідчим суддею встановлено, що 30.04.2025 слідчим СВ ВРУП ГУНП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_4 було винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000417 внесеного до ЄРДР 19.02.2025.

Враховуючи той факт, що слідчим проігноровано виклик суду для участі у розгляді скарги, не надано матеріалів кримінального провадження для дослідження їх судом, не доведено в судовому засіданні правових підстав для закриття вказаного кримінального провадження, тому слідчий суддя заслухавши пояснення адвоката та дослідивши скаргу та додані до неї докази в підтвердження вимог заявника, приходить до висновку, що слідчий під час проведення досудового розслідування кримінального провадження № № 0000417 внесеного до ЄРДР 19.02.2025, в порядку ст. 40 КПК України, не виконав у повному обсязі вимог названої статті, не вичерпав можливості отримання доказів по справі, не провів належного досудового розслідування усіх обставин кримінального правопорушення, досудове розслідування проведено неповно, оскільки не проведено усіх слідчих дій на які посилається заявник, чим порушено вимоги ст. 9 КПК України.

З наведених обставин слідчий суддя вважає, що оскаржувана постанова не може залишатися в силі, та підлягає скасуванню.

Стаття 307 КПК України визначає, що за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

1) скасування рішення слідчого чи прокурора;

1-1) скасування повідомлення про підозру;

2) зобов`язання припинити дію;

3) зобов`язання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Вищенаведена норма кримінально процесуального закону свідчить, що КПК України передбачає вичерпний перелік рішень, які може прийняти слідчий суддя під час розгляду скарги, в порядку ст. 303 КПК України.

З огляду на вищенаведене, слідчий суддя вважає, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження є передчасною, а скарга адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », в порядку ст. 303 КПК України, на постанову слідчого СВ ВРУП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 30.04.2025 про закриття кримінального провадження № 0000417 внесеного до ЄРДР 19.02.2025, підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 284, 303, 306, 309, 369, 370, 372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », в порядку ст. 303 КПК України задовольнити.

Постанову слідчого СВ ВРУП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 30.04.2025 про закриття кримінального провадження № 0000417 внесеного до ЄРДР 19.02.20254 скасувати.

Копію ухвали слідчого судді направити до ВРУП ГУНП у Вінницькій області для організації відновлення та продовження досудового розслідування кримінального провадження.

Ухвала слідчого судді остаточна та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя