Справа № 675/106/26
Провадження № 1-кп/675/52/2026
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" лютого 2026 р. Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі головуючої - судді ОСОБА_1 , з секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні кримінальне провадження № 0000016, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 січня 2026 року, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Желанне Одеського району Омської області, українця, громадянина України, освіта середня, одруженого, працюючого трактористом ТОВ СГП «Агрос-Віста», жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 125 ч. 1, 162 ч. 1 Кримінального кодексу України,

В с т а н о в и в :

03 січня 2026 року близько 14 год 30 хв ОСОБА_3 перебував поблизу домоволодіння АДРЕСА_1 , володільцем якого являється ОСОБА_4 . В цей момент у ОСОБА_3 виник злочинний умисел на проникнення до вказаного домоволодіння. Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_3 , не маючи дозволу власника на користування та проникнення до житла особи, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки, умисно, за відсутності законних підстав, підійшов до дерев`яної хвіртки, через яку здійснюється вхід у домоволодіння, та шляхом застосування фізичного впливу на запірний пристрій здійснив проникнення до подвір`я ОСОБА_4 . Перебуваючи на території вищевказаного домоволодіння, ОСОБА_3 шляхом відкриття вхідних дверей проник до будинку, після чого він був помічений володільцем домоволодіння ОСОБА_4 . Вказаними протиправними діями ОСОБА_3 грубо порушив конституційне право потерпілої ОСОБА_4 на недоторканність житла особи, що гарантовано кожному громадянину статтею 30 Конституції України.

В подальшому, 03 січня 2026 року близько 15 год 00 хв на подвір`ї домоволодіння, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , під час спілкування між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 виникли неприязні відносини, під час яких у ОСОБА_3 виник раптовий умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно заподіяв три удари кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_5 . В наслідок таких неправомірних дій ОСОБА_3 . ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді садна на поверхні лоба справа, синця на шкірі верхньої губи справа, які за своїм характером відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості.

Згідно зі змістом письмової заяви, складеної у присутності захисника ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 162 КК України, висловив згоду із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомився з обмеженнями права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України, та вказав, що згоден з розглядом обвинувального акту в спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні.

Потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 також написали заяви, в яких зазначили, що згідні із встановленими під час досудового розслідування обставинами, ознайомлені з обмеженнями права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та не заперечують проти розгляду обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Заява обвинуваченого щодо беззастережного визнання вини у пред`явленому йому обвинуваченні не викликає сумнівів у її добровільності.

Проаналізувавши викладене, дослідивши обвинувальний акт та матеріали досудового розслідування, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 125 та ч. 1 ст. 162 КК України, тобто у нанесенні умисних легких тілесних ушкодженьта незаконному проникненні до житла особи.

Підходячи до обрання міри покарання обвинуваченому, виходячи із загальних засад призначення покарання, відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його особливості, особу винного, його характеристику, сімейний стан, фактичні обставини провадження.

Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому, є щире каяття.

Обставиною, яка згідно ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченому є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

ОСОБА_3 вчинив кримінальні проступки, свою винуватість у вчинених кримінальних правопорушенях визнав повністю, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, одружений, працює трактористом ТОВ СГП «Агрос-Віста», за місцем проживання характеризується позитивно.

На підставі викладеного, суд знаходить, що ОСОБА_3 доцільно обрати покарання у виді штрафу в межах санкцій, передбачених ч. 1 ст. 125 та ч. ст. 162 КК України, застосувавши вимоги ч. 1 ст. 70 КК України.

На переконання суду, призначення обвинуваченому більш суворого покарання, ніж штраф, у даному конкретному випадку не відповідатиме самій меті покарання та суперечитиме суті кримінального провадження та з огляду на обставини справи і особу обвинуваченого буде явно несправедливим.

Суд вважає, що саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та даним про особу обвинуваченого.

Цивільний позов заявлений не був.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Процесуальні витрати у цьому кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 125 ч. 1, 162 ч. 1 КК України, та призначити йому покарання:

за ч. 1 ст. 125 КК України - штраф у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень;

за ч. 1 ст. 162 КК України - штраф у розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одну тисячу двадцять) гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворимпризначити ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді штрафу у розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одну тисячу двадцять) гривень.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу не обирати.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1