Справа № 302/998/25
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.01.2026 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , представника власника майна - адвоката ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали судового провадження 11-сс/4806/935/25, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 в інтересах власника майна ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 24.12.2025.

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ ВП № 2 Хустського РУП ГУ НП в Закарпатській області про накладення арешту на майно та накладено арешт на нерухоме майно, шляхом заборони розпорядження, відчуження та зміни цільового призначення, яке перебуває у власності підозрюваного ОСОБА_6 , а саме: земельну ділянку з кадастровим номером :01:006:0035, площею 0,01 га, цільове призначення - для будівництва індивідуальних гаражів, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0016, площею 0,4693 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: Закарпатська область Хустський район, с. Вучкове, урочище «Петровець».

Клопотання слідчого мотивовано тим, що в провадженні СВ ВП № 2 Хустського РУП ГУ НП в Закарпатській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного 11.07.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що внаслідок неналежного виконання своїх посадових обов`язків завідувачем адміністративно-господарським підрозділом (фахівцем з публічних закупівель) КНП «ЛПУ Міжгірська районна лікарня» Міжгірської селищної ради Закарпатської області ОСОБА_6 , КНП «ЛПУ Міжгірська районна лікарня» Міжгірської селищної ради Закарпатської області закуплено апарат рентгенівський діагностичний 6600 Muses з робочою станцією, згідно договору № Е-16 від 16.11.2020 та перераховано грошові кошти ТОВ «Екна Україна» в сумі 2675000 грн, що перевищує ринкову вартість на суму 539177,57 грн, чим спричинив тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам, оскільки сума шкоди у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує встановлений на 2020 рік розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, зокрема висновком судового товарознавчої експертизи № 0409/01 від 03.10.2025.

14.11.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

Також встановлено, що підозрюваному ОСОБА_6 на праві приватної власності належать: земельна ділянка з кадастровим номером :01:006:0035, площею 0,01 га, цільове призначення - для будівництва індивідуальних гаражів,

-2-

розташована за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0016, площею 0,4693 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, розташована за адресою: Закарпатська область Хустський район, с. Вучкове, урочище «Петровець».

Мету накладення арешту на нерухоме майно підозрюваного ОСОБА_6 , слідчий обґрунтував необхідністю забезпечення відшкодування завданої злочином шкоди, оскільки представником потерпілої сторони в даному кримінальному провадженні, а саме КНП «ЛПУ Міжгірська районна лікарня» Міжгірської селищної ради Закарпатської області готується цивільний позов.

Ухвала слідчого судді мотивована тим, що слідчий довів необхідність накладення арешту на нерухоме майно підозрюваного ОСОБА_6 , з метою забезпечення відшкодування матеріальної шкоди.

В апеляційній скарзі представник власника майна адвокат ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого суді від 24.12.2025 та відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна. Вважає ухвалу незаконною та необґрунтованою, а викладені у ній висновки такими, що не відповідають фактичним обставинам. На його думку, слідчий не довів необхідність накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_6 , оскільки на даному етапі досудового розслідування, цивільного позову потерпілою особою не подано. Водночас слідчим не надано суду жодних доказів, які б могли свідчити про достатність підстав вважати, щодо намагання підозрюваним будь-яким шляхом приховати, знищити, передати чи відчужити своє майно. Крім того, слідчим не вказано реальний розмір шкоди, який завданий саме підозрюваним, що унеможливлює виконання вимог ч. 8 ст. 170 КПК України про співмірність вартості майна, яке належить арештувати з метою забезпечення, навіть не наявного цивільного позову, а тільки того який «готується» для подачі, розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Також, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, строки давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, закінчились. Окрім іншого, звертає увагу на те, що кримінальне правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_6 , не є майновим, санкція ч. 2 ст. 367 КК України не передбачає конфіскацію майна, а отже і мотив накладення арешту на майно, як захід забезпечення кримінального провадження, є недоцільним.

Судове провадження розглядається за відсутності прокурора та власника майна, неявка яких, з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає його розгляду. При цьому враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин їх неявки.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна адвоката ОСОБА_5 , дослідивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За приписами до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивного з`ясування обставин, які підтвердженні доказами, дослідженими

-3-

під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведенні належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з положеннями ч. 1, 2, 6, 8 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно ч. 1, 3 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею під час розгляду клопотання слідчого про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_6 дотримані.

На думку апеляційного суду, встановлені в ухвалі слідчого судді обставини під час апеляційного розгляду знайшли своє підтвердження.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, у провадженні СВ ВП № 2 Хустського РУП ГУ НП в Закарпатській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного 11.07.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що внаслідок неналежного виконання своїх посадових обов`язків завідувачем адміністративно-господарським підрозділом (фахівцем з публічних закупівель) КНП «ЛПУ Міжгірська районна лікарня» Міжгірської селищної ради Закарпатської області ОСОБА_6 , КНП «ЛПУ Міжгірська районна лікарня» Міжгірської селищної ради Закарпатської області закуплено апарат рентгенівський діагностичний 6600 Muses з робочою станцією, згідно договору № Е-16 від 16.11.2020 та перераховано грошові кошти ТОВ «Екна Україна» в сумі 2675000 грн, що перевищує ринкову вартість на суму 539177,57 грн, чим спричинив тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам, оскільки сума шкоди у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує встановлений на 2020 рік розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, зокрема висновком судового товарознавчої експертизи № 0409/01 від 03.10.2025.

-4-

14.11.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

Згідно ст. 173 КПК України арешт на майно з метою забезпечення цивільного позову накладається за наявності обґрунтованої підозри, заявленого цивільного позову та встановленого розміру завданої шкоди.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на належне ОСОБА_6 майно, з метою забезпечення цивільного позову.

При цьому слідчий, як на підставу для застосування арешту майна посилається на відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення. Зокрема, завдяки реалізації злочинного плану ОСОБА_6 , КНП «ЛПУ Міжгірська районна лікарня» Міжгірської селищної ради Закарпатської області завдано збитки, розмір яких підтверджено висновком експерта і в разі ухвалення обвинувального вироку та задоволення цивільного позову, зазначена сума підлягатиме відшкодуванню, тому існує необхідність у забезпеченні можливості постановлення такого рішення судом у майбутньому.

Постановою слідчого від 19.12.2025 КНП «ЛПУ Міжгірська районна лікарня» Міжгірської селищної ради Закарпатської області визнано потерпілою особою у кримінальному провадженні № 0000023.

Станом на день звернення з вказаним клопотанням цивільний позов КНП «ЛПУ Міжгірська районна лікарня» Міжгірської селищної ради Закарпатської області не подавався, проте норми КПК України не виключають можливості арешту майна до подання такого позову.

Колегія суддів критично оцінює посилання адвоката ОСОБА_5 з приводу того, що слідчим суддею розглянуто клопотання про арешт майна за відсутності власника майна та його представника, що суперечить вимогам ст. 172 КПК України, оскільки відповідно до приписів зазначеної правової норми клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна. Слідчий суддя дотримався вимог п. 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України, та врахував розумність, співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження

При цьому, слідчий суддя відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України, застосував найменш обтяжливий спосіб арешту майна на майно підозрюваного ОСОБА_6 , без заборони права ним користуватися, що не призведе до якихось обмеження для осіб, які ним користуються.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, представником власника майна не надано та колегією суддів не встановлено.

Також колегією суддів враховується і те, що обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_6 перебуває у провадженні Міжгірського районного суду Закарпатської області та ухвалою від 13.01.2026 у даному кримінальному провадженні на 12.02.2026 призначено підготовче судове засідання.

-5-

При цьому колегія суддів констатує, що в разі направлення обвинувального акту до суду вже не слідчий суддя, а саме суд першої інстанції під час судового провадження вирішує всі питання за даним провадженням, в тому числі щодо судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у ньому. За таких обставин судовий контроль, що здійснюється на стадії досудового розслідування слідчим суддею, переходить до повноважень суду першої інстанції під час судового провадження, саме з моменту закінчення досудового розслідування - направлення обвинувального акту до суду.

Отже, всі питання, що виникають під час кримінального провадження, вирішуються стадійно і лише тим судом, який має на це компетенцію на відповідній стадії.

Протилежне може призвести до одночасного вирішення одних й тих самих питань в різних судових провадженнях в одному кримінальному провадженні, в тому числі різними судами, що неминуче створить як неприпустиму конкуренцію повноважень всередині судової влади, так і поставить під загрозу прогнозованість та стабільність кримінального провадження як чітко визначеної стадійної процедури.

Тому доводи адвоката ОСОБА_5 про відсутність цивільного позову, а також про закінчення на день розгляду клопотання строків даності притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності підлягають вирішенню судом першої інстанції, у провадженні якого перебуває обвинувальний акт.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято відповідно до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст.26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною захисту не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки суду; а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 24.12.2025, якою накладено арешт на нерухоме майно, що перебуває у власності підозрюваного ОСОБА_6 ,- без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді