Справа № 487/6283/25
Провадження № 1-кс/487/3920/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.12.2025 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря - ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Херсоні) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000952 від 09.05.2025 про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва Миколаївської області, українця, громадянина України, неодруженого, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, старшого кулеметника 2-го кулеметного відділення кулеметного взводу роти вогневої підтримки батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, старшого солдата

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України

встановив:

27.08.2025 слідчий другого СВ (з дислокацією у м. Херсоні) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором Чорнобаївського відділу Золотоніської окружної прокуратури Черкаської області ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

У клопотанні слідчий зазначає, що другим СВ (з дислокацією у м. Херсоні) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000952 від 09.05.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

11.04.2025 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Підставою для внесення клопотання стало те, що ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, посилаючись на неможливість запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якої міри запобіжного заходу ніж тримання під вартою, просив про його задоволення.

Захисник у судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, посилаючись на не доведення зазначених у клопотанні ризиків. Крім того вказав, що його підзахисний пішов зі служби через хворобу, оскільки отримав мінно-вибухову травму та переніс мікроінсульт. Просив застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Підозрюваний у судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, підтримав позицію захисника.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку сторін кримінального провадження, слідчий суддя доходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Із матеріалів клопотання вбачається, що другим СВ (з дислокацією у м. Херсоні) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000952 від 09.05.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) від 05.12.2023 №1 о/с солдат ОСОБА_4 призначений на посаду старшого кулеметника (бронеавтомобіля) 2-го кулеметного відділення кулеметного взводу роти вогневої підтримки батальйону оперативного призначення, та зарахований на всі види забезпечення.

Відповідно до ст. 19, 68 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, з подальшим неодноразовим його продовженням та до теперішнього часу, відповідно до Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» почав діяти воєнний стан в Україні.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 4 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі Статуту), повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюються Конституцією України, законами України, цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.

Будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, старший солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. 2, 11, 16, 49, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно працювати над удосконаленням особистого стилю роботи, бути взірцем для особового складу відділення щодо виконання службових обов`язків, бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.

Разом з цим, військовослужбовець військової служби за мобілізацією, старший солдат ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військове кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, згідно матеріалів службового розслідування за фактом неприбуття з частини щорічної оплачуваної відпустки до тимчасового пункту дислокації роти вогневої підтримки старшим кулеметником (бронеавтомобіля) 2-го кулеметного відділення кулеметного взводу роти вогневої підтримки батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 старшим солдатом ОСОБА_4 , останній вважається таким, що 27.03.2025 не з`явився вчасно на службу без поважних причин в район населеного пункту Чорнобаївка Херсонського району Херсонської області та по теперішній час проводить час на власний розсуд, не пов`язуючи з виконанням обов`язків військової служби, про поважні причини відсутності на службі командування не повідомив.

Таким чином, в період з 27 березня 2025 року по теперішній час старший солдат ОСОБА_4 без поважних причин обов`язки військової служби не виконував, до військової частини безпідставно не прибував, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, та за час відсутності на службі не вживав жодних заходів для з`явлення до військової частини, а саме до тимчасового розташування підрозділу в районі тимчасового пункту дислокації ВОП « ІНФОРМАЦІЯ_2 » роти вогневої підтримки в районі населеного пункту Чорнобаївка Херсонського району Херсонської області, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління, за наявності реальної можливості для цього. При цьому, старший солдат ОСОБА_4 документів, підтверджуючих поважність та законність відсутності на військової службі командуванню військової частини не надав.

14.08.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 5 ст. 407 КК України. Вказане повідомлення про підозру було направлено через засоби поштового зв`язку за зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_4 , а також за місцем проходження військової служби підозрюваним.

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва своєю ухвалою від 10.09.2025 надав дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

14.12.2025 підозрюваного ОСОБА_4 затримано на підставі ухвали слідчого судді від 10.09.2025.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України підтверджується дослідженими у судовому засіданні матеріалами кримінального провадження, а саме: документами, що містяться в матеріалах службового розслідування військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України; показаннями свідка ОСОБА_9 , наданими ним під час допиту в якості свідка (протокол допиту свідка від 16.05.2025); показаннями свідка ОСОБА_10 , наданими ним під час допиту в якості свідка (протокол допиту свідка від 16.05.2025); показаннями свідка ОСОБА_11 , наданими ним під час допиту в якості свідка (протокол допиту свідка від 16.05.2025).

Так у рішенні Європейського суду з прав людини «Мюррей проти Сполученого Королівства» 14310/88, 28 жовтня 1994 р. наголошено « … Метою допитів під час тримання під вартою відповідно до пункту (с) частини 1 статті 5 … є сприяння кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження чи розвіювання конкретної підозри, яка послужила причиною арешту.

Тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Європейський суд з прав людини у рішенні «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» 12244/86; 12245/86; 12383/86, 30 серпня 1990 р. зазначив «…наявність «обґрунтованої підозри» передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин …».

Фактичні дані, які містяться у наданих органом досудового розслідування доказах, на думку слідчого судді, здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_4 міг вчинити інкриміноване йому кримінальне правопорушення, а отже підтверджують наявність обґрунтованої підозри, що може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження.

Разом з тим із матеріалів кримінального провадження та пояснень наданих у судовому засіданні слідчий суддя доходить до переконання про доведення прокурором існування ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, про що свідчить таке: ОСОБА_4 , усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і передбачене покарання за його вчинення, може умисно ухилятися від явки до органу досудового розслідування та суду, чим може перешкоджати встановленню істини у справі. Про вказані наміри ОСОБА_4 свідчить його поведінка, оскільки достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх грубе порушення, вчинивши військовий злочин, передбачений ч. 5 ст. 407 КК України, а саме нез`явлення вчасно до місця служби військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану; ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, самостійно або через інших осіб може перешкоджати встановленню істини у справі, узгоджувати свої показання з показаннями інших осіб, у тому числі військовослужбовцями його підрозділу, які визнані свідками у справі, надавати цим особам поради з урахуванням відомих йому обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході досудового розслідування, з метою створення собі «алібі» щодо його непричетності до вчинення інкримінованого йому правопорушення.

При цьому слідчий суддя вважає недоведеним ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки аргументи, наведені в клопотанні, не дають можливості встановити, на підставі яких доказів сторона обвинувачення стверджує, що підозрюваний, будучи раніше не судимим, може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того слідчим суддею враховано, що Указом Президента України № 64/2022 на території України починаючи з 24.02.2022 введено воєнний стан. Відповідно до п. 8 роз`яснень, наданих Верховним Судом у листі від 03.03.2022 № 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», зазначено, що оцінюючи ризики, які обґрунтовують доцільність застосування запобіжних заходів загалом та тримання під вартою зокрема, суд керується всіма наявними матеріалами клопотання про застосування (продовження) запобіжного заходу. Водночас як відповідний ризик суди мають ураховувати запровадження воєнного стану та збройну агресію.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

Згідно із ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті (тримання під вартою).

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_4 неодружений, раніше не судимий, на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України під час дії воєнного стану, має зареєстроване місце проживання.

Крім того відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави, після внесення якої він повинен бути звільнений з під варти.

Позиція Європейського суду з прав людини стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та визначення її розміру, цілковито відображується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28 вересня 2010 року. Суд підтвердив, що відповідно до вказаної статті Конвенції внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більше того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Враховуючи встановленні при розгляді клопотання дані про особу підозрюваного, тяжкість правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, та його роль у вчиненні, слідчий суддя вважає за необхідне визначити заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі, на думку слідчого судді, може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. 176-178, 182-183, 193-197, 309, 392-395 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Херсоні) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід тримання під вартою до 03.02.2026 року.

Визначити розмір застави, після внесення якої підозрюваний повинен бути звільнений з під варти, у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 грн, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Роз`яснити підозрюваному, що в разі внесення застави у визначеному в ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі, де тримається підозрюваний під вартою.

Після отримання та перевірки протягом не більше одного робочого дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 з-під варти та повідомити про це слідчого, прокурора та слідчого суддю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти, внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Покласти на ОСОБА_4 у разі звільнення під заставу такі зобов`язання:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

Попередити ОСОБА_4 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала слідчого судді в частині тримання під вартою ОСОБА_4 діє до 03.02.2026 року (включно).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду, протягом 5 днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя Заводського

районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1