Справа № 314/86/26
Провадження № 1-кс/314/35/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.01.2026 м. Вільнянськ

Слідчий суддя Вільнянського районного суду Запорізької області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні клопотання дізнавача Сектору дізнання Відділення поліції № 2 Запорізького районного управління Головного управління Національної поліції в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна за матеріалами досудового розслідування за № 0000001 внесеними до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

05.01.2026 до Вільнянського районного суду Запорізької області надійшло клопотання дізнавача Сектору дізнання Відділення поліції № 2 Запорізького районного управління Головного управління Національної поліції в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна за матеріалами досудового розслідування за № 0000001 внесеними до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125КК України. Клопотання обгрунтовано тим, що 03.01.2026 до Відділення поліції № 2 Запорізького районного управління Головного управління Національної поліції в Запорізькій області надійшло повідомлення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що 03.01.2026 близько 00 годин 50 хвилин перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , він отримав тілесні ушкодження. 03.01.2026 проведено огляд території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого у складському приміщенні на підлозі та на асфальтному покритті території вказаного домоволодіння виявлено та вилучено: молоток з нашаруванням РБК, який належить військовослужбовцю ЗСУ в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано речовим доказом.

Дізнавач стверджує, що на стадії досудового розслідування виникла необхідність у забезпеченні арешту вищевказаного майна, оскільки це необхідно для встановлення об`єктивної істини по даному кримінальному правопорушенню та просить накласти арешт на майно, яке було вилучене 03.01.2026 під час проведення огляду території домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на молоток з нашаруванням РБК, вилучений ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в обсязі тимчасового позбавлення права на володіння, розпорядження та відчуження зазначеного майна.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, вислухавши думку прокурора, приходить до висновку, що клопотання дізнавача слід задовольнити з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що Сектором дізнання Відділення поліції № 2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.01.2026 за № 0000001, за ознаками кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

05.01.2026 до Вільнянського районного суду Запорізької області надійшло клопотання дізнавача Сектору дізнання Відділення поліції № 2 Запорізького районного управління Головного управління Національної поліції в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна за матеріалами досудового розслідування за № 0000001 внесеними до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Матеріали справи містять протокол огляду місця події від 03.07.2025, постанову про визнання речових доказів від 03.01.2026.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку (ч. 1 ст. 170 КПК України).

У випадку передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 98 КПК України).

За приписами ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п. п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

За таких обставин, враховуючи правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального, можливість зникнення, втрати, пошкодження, приховування чи перетворення вказаного майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про арешт майна є доведеним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 107, 167, 170-173, 175, 372, 395 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання дізнавача, задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучене 03.01.2026 під час проведення огляду території домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на молоток з нашаруванням РБК, вилучений ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в обсязі тимчасового позбавлення права на володіння, розпорядження та відчуження зазначеного майна.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а власником - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1

05.01.2026