ПОДІЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
Справа №505/3925/25
Провадження №1-кс/505/1445/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2025 року місто Подільськ

Слідчий суддя Подільського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання начальника відділення № 1 СВ Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000796 від 09.11.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332, ч. 3 ст. 332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Клопотання про арешт майна

До Подільського міськрайонного суду Одеської області надійшло клопотання начальника відділення № 1 СВ Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000796 від 09.11.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 332, ч. 3 ст. 332 КК України.

В ході досудового розслідуванням встановлено, що 08 листопада 2025 року невстановлена особа, використовуючи месенджер телеграм канал ( ОСОБА_5 ), за грошову винагороду, сприяла незаконному перетину громадян України, чоловічої статі призовного віку, поза встановленими пунктами пропуску, які 08.11.2025 о 21.10 годині були зупинені працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_1 .

В подальшому в ході проведення досудового розслідування в рамках проведення протоколу огляду було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Iphene15ProMax» чорного кольору IMEI1: НОМЕР_1 IMEI2: НОМЕР_2 з номером мобільного зв`язку НОМЕР_3 , належний ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який було поміщено до полімерного сейф-пакету № PSP1248468.

Згідно з положенням ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, яке перебуває у власності підозрюваного, обвинуваченого або інших осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або інших фізичних або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову. А заборона на використання майна та заборона на розпорядження таким майном, як передбачає ч. 4 ст. 170 КПК України, можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Відповідно до постанов слідчого від 09.11.2025 про визнання речовими доказами вилучені мобільні телефони містять у собі інформацію щодо здійснення переправлення через державний кордон України, та на зазначені мобільні телефони надходили відповідні вказівки щодо переправлення через державний кордон України, що у свою чергу надає підстав вважати, що на вилучених мобільних телефонах може бути наявна інформацію щодо здійснення незаконного переправлення осіб через державний кордон України, що у свою чергу свідчить про необхідність в подальшому здійснення необхідних слідчих дій із вилученим майном.

Слідчий зазначає, що вказане вилучене майно в ході вказаних слідчих дій являються речовими доказами у кримінальному правопорушенні. Слідчий зазначає, що вказане вилучене майно в ході вказаних слідчих дій являються речовими доказами по кримінальному правопорушенню.

Позиція учасників щодо розгляду клопотання

У судове засідання начальник відділення № 1 СВ Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області капітан поліції ОСОБА_3 не з`явився від нього до суду надійшла заява про розгляд вказаного клопотання без його участі, а також долучив заяву від власника майна ОСОБА_6 , в якій він просить розглянути клопотання про арешт мобільного телефону «Iphene15ProMax» чорного кольору, який він добровільно видав, без його участі. Разом з тим зазначає, що клопотання підтримує у повному обсязі.

Висновки слідчого судді за результатами розгляду клопотання

Слідчими слідчого відділу Подільського РУП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінального провадження за № 0000796 від 09.11.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332, ч. 3 ст. 332 КК України.

Постановою слідчого СВ Подільського РУП ГУНП в Одеській області 09.11.2025 вилучене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Арешт майна є одним із таких заходів забезпечення кримінального провадження ст. 131 ч. 2 п.7 КПК України.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За змістом ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Разом з тим, п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України передбачено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. При цьому, на відміну від інших правових підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт з метою забезпечення речових доказів не вимагає повідомлення про підозру у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Так, частиною 11 статті 170 КПК України встановлено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ст. 98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі.

Аналіз вищенаведеного вказує, що діючим законодавством передбачений обов`язок, а не право слідчого надання доказів та доведення перед судом їх переконливості, оскільки під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються; та застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе наявності трьох необхідних ознак, необхідних для застосування заходів забезпечення кримінального провадження ( ч. 3 ст. 132 КПК України).

Положеннями ст. 171 КПК України встановлено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Так, слідчими СВ Подільського РУП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженню за № 0000796 від 09.11.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332, ч. 3 ст. 332 КК України.

Суд, зважаючи на обставини кримінального провадження, терміновість звернення із клопотанням органу досудового розслідування про накладення арешту на майно, доходить висновку, що на даному етапі досудового розслідування, майно, на яке просить накласти арешт сторона обвинувачення, належить до такого, що має ознаки речового доказу у кримінальному провадженні, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, допускається накладення арешту з метою його збереження.

Щодо строків звернення до слідчого судді

Клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено (абз. 1 ч. 5 ст. 171 КПК України).

Так, відповідно до досліджених матеріалів, доданих до клопотання слідчого, 09.11.2025 проведено огляд в ході якого було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Iphene15ProMax» чорного кольору IMEI1: НОМЕР_1 IMEI2: НОМЕР_2 з номером мобільного зв`язку НОМЕР_3 , належний ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який було поміщено до полімерного сейф-пакету № PSP1248468.

10.11.2025 клопотання слідчого надійшло до суду, що вбачається з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.11.2025 та передано для розгляду судді ОСОБА_1 , на наступний робочий день після вилучення майна.

Разом з цим, враховуючи, що наразі досудове розслідування триває не значний час, орган досудового розслідування збирає докази, та здійснює перевірку всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а вилучене майно визнано речовими доказами в цьому кримінальному провадження, та з метою забезпечення його збереження є підстави для застосування арешту вилученого майна шляхом заборони його відчуження, розпорядження та користування.

Щодо визначення місця зберігання речових доказів

Слідчий суддя доходить висновку, що у даному випадку відсутні підстави для визначення слідчим суддею місця зберігання речових доказів, оскільки слідчим у кримінальному провадженні вже прийнято рішення з цього питання (винесено відповідну постанову), та саме на сторону кримінального провадження покладається обов`язок зберігати речові докази у стані, придатному для використання (ч. 2 ст. 100 КПК України), відповідно, у задоволенні клопотання слідчого в цій частині слід відмовити.

Керуючись статтями 98,107,131,132,170,171-173,309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити частково клопотання начальника відділення № 1 СВ Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000796 від 09.11.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 332, ч. 3 ст. 332 КК України.

Накласти арешт, у кримінальному провадженні 0000796 від 09.11.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332, ч. 3 ст. 332 КК України, на майно, вилучене 09.11.2025 в ході проведення огляду, а саме мобільний телефон марки «Iphene15ProMax» чорного кольору IMEI1: НОМЕР_1 IMEI2: НОМЕР_2 з номером мобільного зв`язку НОМЕР_3 , належний ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який було поміщено до полімерного сейф-пакету № PSP1248468 - шляхом заборони розпоряджатися вказаним майном і використовувати його.

Відмовити начальнику відділення № 1 СВ Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області капітану поліції ОСОБА_3 у визначенні місця зберігання зазначеного майна.

Роз`яснити, що відповідно до частини першої статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про арешт майна виконується негайно.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Повний текст ухвали складено 13.11.2025.

Слідчий суддя

Подільського міськрайонного суду

Одеської області ОСОБА_7