Справа №639/2827/13
Провадження № 1-в/639/452/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2025 року м. Харків

Новобаварський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , особи, яка звернулась з клопотанням ОСОБА_4 (у режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові провадження за клопотанням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

про застосування Закону № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року,

в с т а н о в и в :

До Новобаварського районного суду м. Харкова надійшло клопотання ув`язненого ОСОБА_4 , який просив постановити ухвалою, відповідно до якої він буде визнаний особою, яка не має судимості за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 14.10.2014.

В обґрунтування клопотання ОСОБА_4 посилався на те, що Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року (далі за текстом Закон № 3886-ІХ) вчинення крадіжок в сумі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян віднесено до адміністративних правопорушень та відповідно декриміналізовано.

При цьому вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 14.10.2014 його було засуджено до 1 року 6 місяців позбавлення волі за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за скоєння крадіжки майна вартістю, менше 2-х розмірів неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а отже вказане діяння наразі не є кримінально караним.

В судовому засіданні ОСОБА_4 підтримав вимоги клопотання та просив його задовольнити, посилаючись на зазначене вище. Також ОСОБА_4 вказував, що, хоча він відбув призначене йому вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 14.10.2014 покарання, проте ухвалення відповідного рішення необхідне для встановлення відсутності у нього відповідної судимості.

Прокурор в судовому засіданні проти вимог клопотання ОСОБА_4 заперечував, посилаючись на те, що відповідне покарання засудженим вже відбуте.

Вислухавши учасників судового провадження, перевіривши доводи клопотання, дослідивши матеріали особової справи засудженої, суд приходить до таких висновків.

На теперішній час ОСОБА_4 утримується під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор»; запобіжний захід застосовано до нього в рамках досудового розслідування по кримінальному провадженню №0001083 від 16.08.2025 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

З матеріалів особової справи вбачається, що вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 14.10.2014 ОСОБА_4 було засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, за вчинення в ніч з 14 на 15 березня 2013 року крадіжки майна загальною вартістю 705 грн.. Початок строку покарання 23.01.2014.

Верховна Рада України 18 липня 2024 року прийняла Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ (далі за текстом Закон № 3886-ІХ), який набув чинності 09 серпня 2024 року.

У відповідності до вказаного закону ст. 51 КУпАП викладено в такій редакції: «Дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від двадцяти до тридцяти годин, або адміністративний арешт на строк до п`яти діб.

Дія, передбачена частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тягне за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або виправні роботи на строк до одного місяця з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк від п`яти до десяти діб.

Повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частиною першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Дії, передбачені частиною першою або другою цієї статті, вчинені особою, яка три і більше разів протягом року піддавалася адміністративному стягненню за дрібне викрадення чужого майна, тягнуть за собою накладення штрафу від шестисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб».

Порівняно з попередньою редакцією цієї статті зазначені зміни передбачають, зокрема, збільшення мінімального порогу відмежування адміністративної та кримінальної відповідальності за вчинення крадіжки, шахрайства, привласнення або розтрати з 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кримінальна відповідальність за відповідними частинами ст. ст. 185, 190, 191 КК України настає під час вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка) та заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство) у тому разі, якщо таке викрадення майна не є дрібним.

Отже, діяння, вчинені як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) та заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство), якщо вартість цього майна не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент їх вчинення, є дрібною крадіжкою і не є кримінально караними, що виключає кримінальну відповідальність, передбачену ст. ст. 185, 190, 191 КК України.

Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

За частиною 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно висновків, викладених в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 жовтня 2024 по справі № 278/1566/21 про застосування відповідних частин статей 185, 190, 191 КК з урахуванням положень Закону № 3886-IX:

«Закон № 3886?IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП.

Зміни, внесені Законом № 3886?IX, мають зворотну дію в часі.

У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України.

Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886?IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.»

Водночас покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 14.10.2014 ОСОБА_4 відбуто повністю, що визнав останній та підтверджується довідкою про притягнення його до кримінальної відповідальності, яка наявна в матеріалах його особової справи.

При цьому за змістом ч. 3 ст. 88 КК України особи, що відбули покарання за діяння, кримінальна протиправність і караність якого усунута законом, визнаються такими, що не мають судимості.

Отже, в силу положень ч. 3 ст. 88 КК України, тобто в силу закону, особи, що відбули покарання за діяння, кримінальна протиправність і караність якого усунута законом, визнаються такими, що не мають судимості, та прийняття окремого рішення судом в такому випадку не потребується.

Ухвалення відповідного рішення судом не передбачено і статтями 537, 539 КПК України та ст. 88-90 КК України.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_4 відбув повністю покарання, призначене йому вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 14.10.2014, суд дійшов висновку, що у задоволенні його клопотання про застосування відносно нього Закону № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року необхідно відмовити.

Керуючись ч. 2 ст. 74 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання ОСОБА_4 про застосування Закону № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Новобаварський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1