Житомирський апеляційний суд
Номер провадження №11-сс/4805/648/25
Категорія ст.422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2025 року колегія суддів Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретарів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

прокурора: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 03 вересня 2025 року, якою задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_9 до 29 жовтня 2025 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 03 вересня 2025 року задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_9 до 29 жовтня 2025 року, без визначення розміру застави.

Своє рішення слідчий суддя обґрунтував тим, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України та існують ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Крім того, слідчий суддя врахував, що ОСОБА_9 звільнено від відбування покарання за вироком суду від 15.05.2024 р. для проходження військової служби за контрактом, він самовільно залишив місце служби, обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами військової частини, та проводив час на власний розсуд.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати більш м`який запобіжний захід або визначити розмір застави.

Наголошує на тому, що тяжкість злочину не можу бути єдиною підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу.

Вважає, що не враховано дані про особу підозрюваного.

Стверджує, що підозрюваний свою вину визнає та бажає проходити службу у ЗСУ.

Наголошує, що у даному кримінальному провадженні необхідно визначити мінімальний розмір застави.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу, заперечення прокурора на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим заходом і він може бути застосованим тоді, коли жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених у ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_9 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

З матеріалів справи вбачається, що у провадженні другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0003297 від 23.04.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

01.09.2025 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення з правою кваліфікацією за ч. 5 ст. 407 КК України.

Матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості саме для встановлення вини чи її відсутності у особи у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу.

Обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Крім того, з практики Європейського Суду з прав людини випливає, що «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

При вирішенні вказаного клопотання, слідчим суддею встановлено, що докази, надані слідчим, свідчать про існування обґрунтованої підозри в даному кримінальному провадженні, яка дає підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_9 може бути причетний до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Наявні у провадженні докази, також на думку апеляційного суду, вказують на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованого кримінального правопорушення, у об`ємі, як того вимагає закон, на момент вирішення питання про застосування запобіжного заходу, виходячи із критеріїв «розумної підозри», тобто наявності фактів і іншої інформації, яка могла б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_9 міг вчинити вище зазначене кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя також достатньо обґрунтував свої висновки про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_9 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; може продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Отже, прокурором доведено, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, яке йому загрожує, в разі визнання його винним, вказують на обґрунтованість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та на недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу.

Крім того, колегія суддів бере до уваго, що ОСОБА_9 звільнено від відбування покарання за вироком суду від 15.05.2024 р. для проходження військової служби за контрактом, однак він самовільно залишив місце служби, обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами військової частини, та проводив час на власний розсуд.

Апеляційний суд зважає і на те, що при розгляді питання щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати і серйозність звинувачення та ризик втечі обвинуваченого. Крім цього, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Доводи захисника, що слідчий суддя не врахував даних про особу підозрюваного є помилковими, оскільки слідчий суддя врахував всі обставини з якими закон пов`язує застосування запобіжного заходу та прийшов до обґрунтованого висновку про застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленої підозри, а відтак є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження, а тому ухвала слідчого судді є законною і підстав для її скасування не вбачає.

Також, у відповідності до вимог ч.4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану, слідчий суддя, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахувавши підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, обґрунтовано не визначив розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину інкримінованого підозрюваному ОСОБА_9 , оскільки на даному етапі досудового розслідування саме такий запобіжний захід, зможе запобігти зазначеним ризикам.

Отже, слідчим суддею з`ясовані всі обставини, які мають значення для вирішення питання про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, які в подальшому були оцінені судом в сукупності та стали підставою для прийняття судового рішення.

Щодо посилань захисника про бажання ОСОБА_9 проходити військову службу в Збройних Силах України, то апеляційний суд зазначає, що порядок скасування запобіжного заходу з таких підстав передбачений ст. 616 КПК України.

Зокрема, у ч. 1 ст. 616 КПК України передбачено, що скасування запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або зміна запобіжного заходу з інших підстав, зокрема у разі введення в Україні або окремих її місцевостях воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України підозрюваний, обвинувачений, який під час досудового розслідування або судового розгляду тримається під вартою, крім тих, які підозрюються у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, а також злочинів, передбачених статтями 115, 146 - 147, 152 - 156, 186, 187, 189, 255, 2551, 257, 258 - 262, 305 - 321, 330, 335 - 337, 401 - 414, 426 - 433, 436, 437 - 442 Кримінального кодексу України, має право звернутися до прокурора з клопотанням про скасування цього запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

З аналізу вказаної норми вбачається, що у разі виявлення бажання проходження військової служби слід звернутися до прокурора з вказаним клопотанням.

Крім того, ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст..407 КК України, що виключає скасування запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації.

Питання про звільнення ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності на підставі ч.5 ст. 401 КК України для добровільного проходження військової служби здійснюється судом у порядку ч.2 ст. 286 КПК України, а тому для цього стороні захисту слід звернутися з відповідним клопотанням до прокурора, оскільки апеляційний суд перевіряючи ухвалу слідчого судді щодо запобіжного заходу не вправі вирішувати питання про звільнення від кримінальної відповідальності в порядку ч.5 ст. 401 КК України.

Виходячи з наведеного, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали слідчого судді.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи слідчим суддею, колегією суддів не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 03 вересня 2025 року, якою задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_9 до 29 жовтня 2025 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: