Єдиний унікальний номер 728/1632/25
Номер провадження 1-кп/728/134/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2025 року місто Бахмач

Бахмацький районний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Бахмачі кримінальне провадження, відомості про яке 05.06.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000046, стосовно обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бахмач, Чернігівської області, зареєстрованого та фактично проживаючого АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, пенсіонера, не одруженого, утриманців не має, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, інвалідом не являється, відомості про попередні притягнення до кримінальної відповідальності відсутні,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 125 Кримінального кодексу України (далі також КК України),

а також за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого - ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив вирок про таке.

І. Формулювання обвинувачення, визнаного Судом доведеним.

1. ОСОБА_3 , 20 травня 2025 року, близько 10 год 00 хв, знаходячись на подвір`ї поблизу будинку АДРЕСА_2 , з мотивів раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, кулаком правої руки наніс один удар ОСОБА_5 в область щоки та носа.

У результаті умисних протиправних дій ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_5 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому кісток спинки носа, носової перегородки, два садна на обличчі в ділянці носа на лівій виличній ділянці, які відповідно до висновку експерта відносяться до категорії тілесних ушкоджень, що в своєму клінічному перебігу спричиняють за собою короткочасний розлад здоров`я за ознакою тривалості розладу здоров`я.

ІІ. Позиція учасників кримінального провадження.

2. В обґрунтування винуватості ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення сторона обвинувачення посилалася на обсяг доказів, що підлягають дослідженню згідно з положеннями Кримінального процесуального кодексу України (далі також КПК України) показання свідків, результати слідчого експерименту та висновок експерта.

Під час судових дебатів прокурор вважала зазначені докази достатніми для того, щоб поза розумним сумнівом довести винуватість ОСОБА_3 у висунутому йому обвинуваченні за частиною другою статті 125 КК України в повному обсязі.

Щодо заявленого цивільного позову, то вважала, що такий позов підлягає задоволенню, однак з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості.

3. Потерпілий ОСОБА_5 та його представник також вважали вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованого правопорушення доведеною у повному обсязі.

Зокрема потерпілий зазначав, що попередньо не був знайомий з обвинуваченим ОСОБА_3 , але бачив, що той декілька разів з`являвся у дворі будинку АДРЕСА_2 , і спілкувався зі свідком ОСОБА_7 .

Зауважував, що події почали розгортатися ще з 15.05.2025, оскільки його хотіли побити, щоб він пішов з цього двору. У день подій, 20.05.2025, він зранку, приблизно о дев`ятій годині, відвіз на роботу відро і десь орієнтовно за годину повернувся до свого гаража у дворі будинку АДРЕСА_2 . В цей час у дворі нікого не було, окрім свідка ОСОБА_7 , яка стояла на балконі. Чув, що вона говорила по телефону і кликала якогось Колю.

Він прикрив двері, щоб його не бачили і почав займатися ремонтом сідла. Трохи пізніше, в проємі дверей гаража з`явився обвинувачений ОСОБА_3 , який підійшов до потерпілого і без слів наніс йому удар правою рукою у обличчя. Потерпілий від удару нахилився на праве плече і відчув, що з лівої ніздрі носа почала йти кров і він не міг розпрямитися. Намацав біля себе граблі, якими почав відмахуватися. Після цього обвинувачений ОСОБА_3 схопив палку і намагався вдарити його, однак через низьку стелю гаража не зміг це зробити. У подальшому потерпілий ОСОБА_5 схопився вільною рукою за палку, а обвинувачений ОСОБА_3 не зміг її вирвати, розвернувся і почав тікати до свого велосипеда.

Окрім того, потерпілий та його представник вказували, що неправомірними діями ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_5 було заподіяно фізичний біль та шкоду здоров`ю у вигляді перелому носа, у зв`язку із чим потерпілий тривалий час лікувався, не міг нормально жити і працювати. Внаслідок отриманого тілесного ушкодження на обличчі потерпілого ОСОБА_5 залишився рубець, який викликає у останнього дискомфорт при спілкуванні з іншими людьми. Також наголошували, що тілесні ушкодження було завдано у громадському місці без будь-якої вагомої причини і їх наслідком стало порушення звичайного життєвого ритму потерпілої особи.

4. Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у пред`явленому обвинуваченні та заявлений цивільний позов не визнав у повному обсязі.

Будучи допитаним у судовому засіданні пояснив, що йому відомий той факт, що між потерпілим ОСОБА_5 та більшістю з мешканців будинку АДРЕСА_2 склалися неприязні відносини.

У той день, 20.05.2025, він приїхав до свідка ОСОБА_7 по ділу і побачив, що вона плаче. Вона попросила його поговорити з потерпілим ОСОБА_5 . Вказував, що коли він підійшов до гаража, потерпілий ОСОБА_5 сидів на порозі і крутив колесо. Обвинувачений ОСОБА_3 запитав, чому потерпілий ОСОБА_5 так себе поводить, на що останній не відповів, а кинувся на нього і між ними почалася бійка.

Повідомляв, що отримував удари по плечах граблями і у відповідь наніс один удар кулаком в голову потерпілому, після чого розвернувся і побіг до свого велосипеда біля сарая. Палку він не брав, кров на потерпілому не помітив.

ІІІ. Встановлені судом фактичні обставини та докази на їх підтвердження.

5. Враховуючи те, що обвинувачений не визнав вину у вчиненні інкримінованого правопорушення, Суд прийшов до висновку щодо необхідності дослідження доказів по справі у повному обсязі.

6. Зокрема, під час розгляду згаданого вище кримінального провадження у судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_8 , яка пояснила, що з потерпілим вони проживають разом цивільним шлюбом з 2022 року.

У той день, 20.05.2025, потерпілий повинен був відвезти відра на роботу. Вказувала що перед тим, як потерпілий пішов у гараж, у нього не було тілесних ушкоджень. У подальшому також побачила, як обвинувачений ОСОБА_3 біжить від гаража до сарая. Потерпілий ОСОБА_5 зайшов додому весь у крові, лице було синє та повідомив, що їде знімати побої. Також скаржився на біль у голові.

7. Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснила, що з обвинуваченим ОСОБА_3 вона підтримує товариські відносини, а потерпілого ОСОБА_5 не знає.

Вказувала, що приблизно о 10 год десь два місяці тому, можливо більше, точно не пам`ятає, стояла на своєму балконі, коли під`їхав потерпілий ОСОБА_5 . Він за спиною тримав руки у образливих для неї жестах, через що вона розплакалася. У подальшому по своїм справам приїхав обвинувачений ОСОБА_3 і побачив, що свідок плаче, та пішов поговорити з потерпілим. Бачила розмову потерпілого і обвинуваченого, однак потерпілий ОСОБА_5 вискочив з гаража і кинувся на обвинуваченого ОСОБА_3 , а той почав захищатися і вдарив його рукою. Потім ОСОБА_3 пішов до сарая і поїхав. Потерпілий знаходився біля гаража, а свідок зайшла з балкону у свою квартиру. Ушкоджень на потерпілому ОСОБА_5 не бачила, поліцію за фактом бійки не викликала.

8. Також Судом було досліджено витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000046 від 05.06.2025 (а.с.к.п. 1) якими підтверджується внесення відповідних відомостей про кримінальне правопорушення і початок досудового розслідування відповідно до статті 214 КПК України.

9. Повідомлення про початок досудового розслідування від 05.06.2025, постанови від 05.06.2025 (а.с.к.п. 3, 5-7), якими підтверджується прийняття заяви від потерпілого ОСОБА_5 , а також склад групи дізнавачів та прокурорів в даному кримінальному провадженні.

10. Постанову про зміну кваліфікації кримінального правопорушення від 20.06.2025 (а.с.к.п. 8), якою змінено кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом якого відкрито кримінальне провадження, з частини першої статті 125 КК України на частину другу статті 125 КК України.

11. Рапорт старшого інспектора-чергового відділення поліції № 1 (м. Бахмач) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_9 від 26.05.2025, заява про кримінальний проступок від 05.06.2025 (а.с.к.п. 9, 10), які стали підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань і початку досудового розслідування за вчинення кримінального правопорушення.

12. Постанову про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 19.06.2025 (а.с.к.п. 20), у відповідності до якої диск з двома відеозаписами з боді-камер працівників СРПП по факту нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 було визнано речовими доказами і приєднано до матеріалів кримінального провадження.

13. Протокол проведення слідчого експерименту від 24.06.2025 (а.с.к.п. 21-22), під час проведення якого було застосовано технічні засоби фіксації і відповідні результати були продемонстровані в судовому засіданні, яким підтверджується проведення перевірки і уточнення показань потерпілого ОСОБА_5 , наданих на досудовому розслідуванні, що відповідає вимогам статті 240 КПК України.

Вказані обставини він повністю підтвердив в судовому засіданні (див. пункт 3).

14. Висновок судово-медичної експертизи від 17.06.2025 № 59 (а.с.к.п. 27-29), який було надано на підставі постанови від 17.06.2025 (а.с.к.п. 24), зміст якого відповідає вимогам статті 102 КПК України і яким підтверджується характер і ступінь тяжкості тілесних ушкоджень у ОСОБА_5 , можливі причини їх виникнення. Зокрема, у ОСОБА_5 мали місце наступні тілесні ушкодження: закритий перелом кісток спинки носа та носової перегородки та два садна на обличчі в ділянці носу та лівій виличній ділянці які могли бути спричиненими травматичною дією тупого предмета по механізму удару, в тому числі садна по механізму тертя. Тілесні ушкодження могли бути заподіяними одночасно внаслідок нанесення одного удару рукою в обличчя в термін до 20.05.2025 і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

15. Дані, які характеризують обвинуваченого відображені в паспорті, інформації щодо судимості, інформації щодо перебування на медичному обліку, характеристиці з місця проживання (а.с.к.п. 40-45).

ІV. Оцінка Суду.

16. Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення у такій конкретній ситуації враховує таке.

17. Перш за все, Суд звертає увагу на загальні положення щодо доказування в кримінальному процесі, застосування яких в даному конкретному випадку створює умови для реалізації завдань кримінального провадження.

18. Зокрема, хоча кримінально процесуальне законодавство прямо не закріплює стандартів доказування, проте із положень чинного КПК України прослідковується їх зміст.

19. Наприклад, із частини другої статті 17 КПК України можна побачити стандарт доказування поза розумним сумнівом, який є характерним для англосаксонської правової системи. При доктринальному тлумаченні висловлюється позиція, що для стандарту поза розумним сумнівом: не будь-який сумнів можна констатувати як розумний, існування сумнівів при прийнятті рішення є природним та не означає, що рішення є неправильним; для вирішення поставленого питання необхідно, щоб була впевненість, непохитність, відсутність будь-яких вагань; поняття поза розумним сумнівом не тотожне поняттю абсолютна впевненість.

20. Із статті 94 КПК України випливає стандарт внутрішнього переконання, що є характерним для континентальної системи права, зміст якого зводиться до того, що суддя повинен вільно оцінювати докази на основі свого внутрішнього переконання.

21. Отже у даній справі є застосовними вказані стандарти.

22. Досліджуючи питання винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 125 КК України, Суд наголошує, що ОСОБА_3 вину у вчиненні вказаного правопорушення не визнав (див. пункт 4).

23. Стороною обвинувачення в підтвердження вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною другою статті 125 КК України Суду надано докази, які були дослідженні в судовому засіданні (див. пункти 6-15).

24. Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення в такій конкретній ситуації враховує, що у даному випадку показання потерпілого, свідків обвинувачення логічно пов`язані між собою, узгоджуються з матеріалами справи, підтверджують вину ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку.

25. Зокрема, свідок ОСОБА_7 підтвердила наявність конфлікту між обвинуваченим та потерпілим, який переріс у сутичку, потерпілий та обвинувачений вказали на те, що останній наніс удар рукою в область голови потерпілого, а свідок ОСОБА_8 підтвердила, що саме після сутички з обвинуваченим у потерпілого з`явилися сліди тілесних ушкоджень.

26. При цьому відповідні показання потерпілого були перевірені під час слідчого експерименту (див. пункт 13) і такі показання можуть бути покладені в основу обвинувального вироку, оскільки Суд безпосередньо їх сприймав під час судового засідання, що відповідає частині четвертій статті 95 КПК України.

27. Вони повністю відповідають і узгоджуються із зазначеним вище висновком експертизи (див. пункт 14), який підтверджує характер тілесних ушкоджень у потерпілого і можливі причини їх виникнення.

28. У свою чергу, показання обвинуваченого також підтверджують, що між ним та потерпілим виник конфлікт, але його доводи про захист від дій потерпілого та відсутність пошкоджень у останнього спростовуються наведеними вище доказами в своїй сукупності, а тому докази захисту не можуть бути підставою для не притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності.

29. Отже, Суд визнає докази обвинувачення належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують вину ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, вони передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінальним процесуальним законодавством.

30. Суд, об`єктивно з`ясувавши обставини справи, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені Судом відповідно до статті 94 КПК України, знаходить, що дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за частиною другою статті 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

31. Вина ОСОБА_3 у скоєному доведена у повному обсязі.

V. Призначення покарання.

32. Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до статті 66 КК України не встановлено.

33. Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_3 , відповідно до статті 67 КК України Судом визнано вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

34. Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_3 , Суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, бере до уваги, що санкція частини другої статті 125 КК України передбачає альтернативні види покарань штраф, громадські і виправні роботи, пробаційний нагляд або обмеженням волі, і відповідно до статті 65 КК України враховує:

34.1. ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що відповідно до статті 12 КК України є кримінальним проступком.

34.2. враховує наслідки та обставини вчиненого (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності);

34.3. особу винного його вік, матеріальний та сімейний стан, стан здоров`я;

34.4. наявність місця проживання та характеристики, яка не містить негативної інформації;

34.5. відсутність обставин, які пом`якшують покарання та наявність обставини, яка його обтяжує;

34.6. те, що він судимості не має.

35. У зв`язку із чим, Суд доходить висновку, що покарання у виді громадських або виправних робіт не можуть бути призначені ОСОБА_3 , оскільки останній є особою, що досягла пенсійного віку, а пробаційний нагляд та обмеження волі є занадто суворими видами покарання з чим також погоджувалися й інші сторони кримінального провадження.

36. За таких обставин, Суд доходить висновку, що ОСОБА_3 необхідно призначити покарання у виді штрафу у межах санкції статті, за якою останній обвинувачується, оскільки саме таке покарання, на думку Суду, буде необхідним та достатнім для виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

36. Підстав для обрання більш м`яких або тяжких покарань ОСОБА_3 . Суд не знаходить.

VІ. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються Судом при ухваленні вироку.

37. Потерпілим ОСОБА_5 заявлено у даному кримінальному провадженні цивільний позов про відшкодування моральної шкоди, спричиненої злочином.

38 .Так, останній просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 25 000,00 грн та витрати на правничу допомогу в сумі 5 000,00 грн.

39. Так, згідно з частиною першою статті 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

40. Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

41. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у її душевних стражданнях через протиправну поведінку щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

42. Згідно з положеннями статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

43. За змістом пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної немайнової шкоди, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.

44. Також у практиці Верховного Суду сформовані чітка правова позиція, за змістом якої законодавець визначив загальні критерії щодо меж судової дискреції у вирішенні питання про розмір грошового відшкодування моральної шкоди, тобто визначення розміру такого відшкодування становить предмет оціночної діяльності суду.

При цьому розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається судом залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) і з урахуванням інших обставин. Суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд має навести в рішенні відповідні мотиви.

45. При визначенні розміру моральної шкоди, завданої потерпілому ОСОБА_5 , Суд враховує обставини вчиненого діяння, характер і глибину душевних страждань потерпілого, пов`язаних з порушенням повсякденного способу його життя, дискомфорт від нанесеного ушкодження, яке знаходиться на обличчі і є доступним для загального огляду, а також той факт, що відповідно до Основного Закону України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (частина перша статті 3 Конституції України).

46. Окрім того, обвинувачений ОСОБА_3 з моменту вчинення кримінального правопорушення жодного разу не зателефонував, не запропонував добровільно відшкодувати шкоду, не вибачився за вчинене.

47. Тому, виходячи із засад розумності і справедливості, Суд оцінює моральну шкоду, яку було спричинено потерпілому ОСОБА_5 у 10 000,00 грн (десять тисяч гривень 00 коп.).

48. Щодо витрат на професійну правничу допомогу Суд враховує, що за змістом статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

49. Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

50. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

51. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

52. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

53. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

54. З матеріалів провадження вбачається, що до позовної заяви представником потерпілого, адвокатом ОСОБА_6 , було долучено ордер на надання правничої допомоги від 04.07.2025 серії СВ № 1133016, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснення ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги від 04.07.2025 та квитанція до прибуткового касового ордеру № 38 на суму 5 000,00 грн (а.с. 10, 13, 14).

55. При цьому обвинувачений ОСОБА_3 здійснення вказаних витрат не оспорював, відповідного клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката у встановленому порядку не заявляв.

56. При цьому обвинувачений ОСОБА_3 здійснення вказаних витрат не оспорював, відповідного клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката у встановленому порядку не заявляв.

57. Інші процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

58. Рішення про речові докази необхідно прийняти відповідно до статті 100 КПК України.

59. Запобіжний захід ОСОБА_3 на момент ухвалення вироку не обирався і підстав для його обрання Суд не вбачає.

З цих підстав, керуючись статтями 368, 370-371, 373-374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, Суд,

У Х В А Л И В :

1. ОСОБА_3 визнати винуватим за частиною другою статті 125 Кримінального кодексу України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1 360 грн 00 коп (одна тисяча триста шістдесят гривень 00 коп.).

2. Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я задовольнити частково.

3. Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 10 000 грн (десять тисяч гривень 00 коп.) у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, та 5 000,00 грн (п`ять тисяч гривень 00 коп.) витрат на надання правничої допомоги.

4. В іншій частині у задоволенні цивільного позову відмовити.

5. Речові докази диск з двома відеозаписами з боді-камер працівників СРПП по факту нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 залишити у матеріалах провадження.

6. Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирати.

7. Роз`яснити, що ОСОБА_3 зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це Суд шляхом представлення документа про сплату штрафу.

Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 Кримінального процесуального кодексу України.

На вирок можуть бути подані апеляції до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя

Бахмацького районного суду ОСОБА_1