Провадження № 1-кс/643/5470/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2025 м. Харків

Слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в місті Харкові клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000273, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.12.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 3692, ч. 2 ст. 3692 КК України, -

встановив:

Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000273 від 12.12.2024, за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 3692, ч. 2 ст. 3692 КК України.

Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснюється групою прокурорів Харківської обласної прокуратури.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у період з 24.11.2024 по 26.01.2025 до ОСОБА_4 звернувся раніше відомий йому громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обіймав посаду начальника відділу реагування патрульної поліції Лозівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області (надалі Лозівський РВП ГУНП в Харківській області) та повідомив, що наразі ним здійснюється вплив на прийняття рішення службових осіб ТСЦ МВС України № 1451 (м. Добропілля Покровського району Донецької області) про успішне складання теоретичного іспиту з керування транспортними засобами для отримання водійської категорії «D» громадянином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У невстановлений досудовим розслідуванням спосіб, ОСОБА_5 залучив до вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 , який, використовуючи свої знання у складанні теоретичного іспиту, знайомих серед ТСЦ МВС України № 1451 мав сприяти йому у одержанні частини неправомірної вигоди за здійснення вищевказаного впливу від ОСОБА_7 , а також особисто спілкуватися із ОСОБА_6 з організаційних питань складання іспиту.

З метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на пособництво у одержанні неправомірної вигоди, 30.01.2025 ОСОБА_4 прибув на організовану ОСОБА_5 зустріч із ОСОБА_8 у м. Златопіль Лозівського району Харківської області та повідомив останньому, що подальші вказівки відносно складання теоретичного іспиту та надання неправомірної вигоди будуть надаватися безпосередньо ним.

У подальшому, 01.07.2025, приблизно о 11:45, ОСОБА_4 здійснив дзвінок за допомогою мобільного додатку «WhatsApp» з номеру мобільного телефону НОМЕР_1 ОСОБА_6 на номер мобільного телефону НОМЕР_2 та повідомив про необхідність підготувати для передачі йому частини неправомірної вигоди у розмірі 15000, 00 (п`ятнадцяти тисяч) грн. за вплив ОСОБА_5 на прийняття рішення службовими особами ТСЦ МВС України № 1451 про успішне складання теоретичного іспиту ОСОБА_6 .

Того ж дня, приблизно о 20:40, при особистій зустрічі, ОСОБА_6 , який діяв під контролем працівників правоохоронних органів, перебуваючи в салоні автомобілі марки «Hyundai» (більш точні дані транспортного засобу в ході досудового розслідування не встановлені), припаркованому ОСОБА_4 поблизу будівлі № 5 по вул. Єдності у м. Златопіль Лозівського району Харківської області, передав ОСОБА_4 частину обумовленої неправомірної вигоди у розмірі 14000, 00 (чотирнадцяти тисяч) грн. за вплив ОСОБА_5 на прийняття рішення службовими особами ТСЦ МВС України № 1451 про успішне складання теоретичного іспиту ОСОБА_6 . При цьому, ОСОБА_4 надав вказівку ОСОБА_6 прибути наступного дня до ТСЦ МВС України № 1451, де його чекатиме відповідальна службова особа, яка проведене інструктаж і роз`яснить, які саме дії необхідно вчинити в ході теоретичного іспиту для його успішного складання.

02.07.2025 ОСОБА_6 прибув до ТСЦ МВС України № 1451, розташованому за адресою: Донецька область, Покровський район, м. Добропілля, вул. Банкова, 45, де зустрів адміністратора зазначеного центру ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на якого згідно з посадовими обов`язками було покладено функції з прийняття іспитів для отримання права керування транспортними засобами і який мав статус екзаменатора. До службових повноважень ОСОБА_9 , згідно вимог розділу ІІ «Порядок приймання теоретичного іспиту для отримання права керування транспортними засобами» Інструкції про порядок приймання іспитів для отримання права керування транспортним засобами та видачі посвідчень водія, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 515 від 07.12.2009 (у редакції наказу № 408 від 22.05.2020), входило, зокрема:

- перевірка справності технічних засобів контролю процесу складання іспиту, автоматизованого робочого місця;

- ознайомлення особи з оцінювання результатів іспиту ;

- фіксація результату складання особою теоретичного іспиту та засвідчення його власним підписом.

Між тим, в порушення вищевказаних вимог законодавства, ОСОБА_9 повідомив ОСОБА_6 , що комп`ютерне тестування не буде проведено об`єктивно, через його особисте втручання в роботу електронної системи. Так, ОСОБА_6 має тримати комп`ютерну мишу у руці та уважно слідкувати за рухом курсору на екрані монітору. ОСОБА_9 , при цьому, буде дистанційно керувати курсором і робити декілька різких рухів «вліво-вправо» біля правильного варіанту відповіді з тим, щоб ОСОБА_6 мав можливість її обрати. При цьому, ОСОБА_9 зауважив, що навмисно продемонструє ОСОБА_6 декілька хибних відповідей для створення уявлення про те, що іспит складався ОСОБА_6 самостійно.

Того ж дня, 02.07.2025, перебуваючи у приміщенні ТСЦ МВС України № 1451, проходячи комп`ютерне тестування, ОСОБА_6 , діючи під контролем працівників правоохоронних органів, не надавав відповіді на екзаменаційні питання самостійно, а, виконуючи вказівку ОСОБА_9 , слідкував за курсором та обирав варіанти відповідей, біля яких курсор здійснював різкі рухи. Внаслідок виконання вказівок ОСОБА_9 , ОСОБА_6 успішно склав теоретичний іспит для отримання права керування транспортними засобами, результат якого було автоматично відображено у Єдиному державному реєстрі МВС України, а ОСОБА_6 отримав можливість скласти практичний іспит.

23.09.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який народився у с. Миронівка Первомайського району Харківської області, громадянину України, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому, повідомлено про підозру за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 369-2 КК України, тобто в пособництві в одержанні неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, вчиненому групою осіб.

23.09.2025 на підставі ухвали слідчого судді Салтівського районного суду м. Харкова ОСОБА_10 від 18.09.2025 проведено обшук квартири АДРЕСА_2 , в ході якого було виявлено та вилучено:

- мобільний телефон ОСОБА_4 марки «Redmi» чорного кольору;

- зошит бежевого кольору з чорновими засписами на 71 арк., в якому знаходяться окремі аркуші формату А-4; в кількості 5 штук з чорновими записами.

Так, вилучений мобільний телефон відповідає ознакам речових доказів, оскільки являє собою матеріальний об`єкт, що зберіг на собі сліди кримінального правопорушення та містить інші відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, оскільки у ньому можуть міститися дані про спілкування ОСОБА_4 з підозрюваними ОСОБА_5 та ОСОБА_11 , свідком ОСОБА_6 , а також з іншими особами, причетними до вчинення кримінального правопорушення. Крім того, мобільний телефон має бути оглянутий та може бути предметом судової комп`ютерно-технічної експертизи.

Чорнові записи, у свою чергу, містять відомості про прізвища осіб, категорії водійських прав та цифрові позначки, що можуть вказувати на розмір неправомірної вигоди або її частини.

З огляду на це, постановою слідчого від 23.09.2025 виявлений мобільний телефона чорнові записи визнано речовими доказами.

Одночасно встановлено, що власником вилученого мобільного телефону та чорнових записів є підозрюваний ОСОБА_4 .

Отже, виходячи з викладеного, вбачається, що у кримінальному провадженні є підстави для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, з метою збереження речових доказів.

Прокурор у судове засідання не з`явився, подавши заяву, в якій просив клопотання розглянути за його відсутності та задоволити.

Власник майна, щодо якого вирішується питання про арешт, та його представник в судове засідання не з`явились, клопотань та заперечень до слідчого судді не надходило.

Підстав для визнання явки учасників провадження обов`язковою, слідчий суддя не вбачає, відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, не прибуття когось із них у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У зв`язку з розглядом клопотання за відсутності учасників кримінального провадження, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до вимог ч. 4 ст. 107 КПК України.

Суд, розглянувши клопотання про арешт майна, дослідивши додані до клопотання матеріали, вважає його таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно положень п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Постановою старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, капітана Державного бюро розслідувань ОСОБА_12 від 23.09.2025 вилучені речі, а саме: мобільний телефон ОСОБА_4 марки «Redmi» чорного кольору; зошит бежевого кольору з чорновими засписами на 71 арк., в якому знаходяться окремі аркуші формату А-4; в кількості 5 штук з чорновими записами - визнано речовими доказам.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Дане клопотання направлено до суду поштою 24.09.2025, тому строк для подачі клопотання прокурором дотримано.

Відповідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Вивчаючи правову підставу для арешту майна, слідчий суддя зауважує, що згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У даному випадку стороною обвинувачення доведено, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а проведення огляду та вилучення майна відповідало меті та обставинам події даного кримінального провадження, майно має статус тимчасово вилученого за ознаками засобу вчинення кримінального правопорушення, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Нормами ст. 22 КПК України врегламентовано, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до норм ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Стороною обвинувачення доведено, що зазначене в клопотанні прокурора майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження. Не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

На даний час не спростовано підставність клопотання про арешт, що в подальшому не унеможливлює ставити питання про скасування арешту майна в порядку, визначеному ст. 174 КПК України.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту у вказаний спосіб відповідатиме належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження, не суперечитиме його загальним засадам.

Відповідно до п. 5 ч. 5 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій серед низки іншого зазначає порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 22, 23, 131-132, 170-175, 309, 395 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

Клопотання задоволити.

Накласти арешт шляхом заборони права на відчуження, розпорядження та користування майном, власником якого є ОСОБА_4 , вилученим 23.09.2025 в ході проведення обшуку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- мобільним телефоном марки «Redmi» чорного кольору;

- зошитом бежевого кольору з чорновими записами на 71 арк., в якому знаходяться окремі аркуші формату А-4; в кількості 5 штук з чорновими записами.

Зберігання майна, зазначеного у другому абзаці, визначити відповідно до «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», який затверджено постановою КМ України від 19.11.2012 № 1104, та «Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду», затвердженої наказом № 51/401/649/471/23/125 від 27.08.2010.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час проголошення ухвали в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1