Справа № 991/6788/25
Провадження № 11-сс/991/520/25
Слідча суддя ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2025 року місто Київ

Апеляційна палата Вищого антикорупційного суду у складі колегії суддів:

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 30.06.2025 про арешт майна в межах кримінального провадження № 0000574,

за участю:

захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

У С Т А Н О В И Л А:

Зміст оскаржуваного рішення і встановлені судом обставини

Детективи Національного антикорупційного бюро України (далі - НАБУ) під процесуальним керівництвом прокурорів Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (далі - САП) здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000574 від 07.12.2021 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 Кримінального кодексу України (далі - КК України) за фактом привласнення, розтрати та заволодіння майном АТ «Харківобленерго» в особливо великих розмірах шляхом зловживання службовими особами цього товариства своїм службовим становищем під час проведення процедур закупівель товарів за завищеними цінами протягом 2021-2022 років у підконтрольних постачальників внаслідок конкурентно узгоджених дій, у результаті чого Товариству завдано матеріальну шкоду на загальну суму 319,1 млн грн біт та послуг, які при цьому вчиняли дії, спрямовані на визначення переможцями торгів конкретних учасників, з якими надалі укладались відповідні договори на закупівлі товарів, робіт та послуг за завищеними цінами.

Окрім того, у цьому кримінальному провадженні 22.05.2023, 14.06.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) внесено відомості за ч. 5 ст. 191 КК України (2 епізоди), зокрема, за фактом привласнення, розтрати, заволодіння майном AT «ХАРКІВОБЛЕНЕРГО» в особливо великих розмірах шляхом зловживання службовими особами AT «ХАРКІВОБЛЕНЕРГО» своїм службовим становищем під час закупівлі лічильників за завищеними цінами у ТОВ «Харківський електротехнічний завод «Енергоміра» (далі - ТОВ «ХЕТЗ «Енергоміра») за договорами: від 25.05.2021 № Ц9354, від 27.09.21 № Ч5360, протягом 2021-2022 років.

Також, у цьому кримінальному провадженні 29.07.2024 до ЄРДР внесено відомості за ч. 3 ст. 15 ч. 5 ст. 191 КК України (2 епізоди) про те, що службові особи AT «ХАРКІВОБЛЕНЕРГО», діючи умисно всупереч державним інтересам у вигляді ефективного використання фінансових ресурсів підприємства та забезпечення прибутковості діяльності державних підприємств, шляхом зловживання службовим становищем з метою заволодіння майном (грошовими коштами) AT та обернення їх на власну користь та на користь третіх осіб, а саме ТОВ «ХЕТЗ «ЕНЕРГОМІРА», для задоволення власних корисливих інтересів, мали намір упродовж 2021-2022 років заволодіти майном (грошовими коштами) Товариства у результаті проведення процедур державних закупівель з ідентифікаторами UA-2021-03-02-006297-a, UA-2021-07-09-004016-с, а також укладенням та виконанням за їх наслідком договорів поставки Ц9354 від 25.05.2021 та Ч5360 від 27.09.2021 відповідно, на загальну суму 7 181 086,68 грн з ПДВ, що є особливо великим розміром, та ТОВ «ЕК «ЕНЕРГО-ТАЙМ», для задоволення власних корисливих інтересів, мали намір упродовж 2021-2022 років заволодіти майном (грошовими коштами) Товариства у результаті проведення процедури державної закупівлі з ідентифікатором UA-2021-07-09-001403-b, а також укладенням та виконанням за її наслідком договору поставки Ч5656 від 04.10.2021 відповідно на загальну суму 110 891 305,86 грн з ПДВ, що є особливо великим розміром, однак з причин, що не залежали від їх (службових осіб) волі, не вчинили усіх дій, які вважали необхідними для доведення кримінальних правопорушень до кінця.

Поряд з цим, 28.01.2025 до ЄРДР внесено відомості за ч. 2 ст. 209 КК України про те, що керівниками ТОВ «ХЕТЗ «ЕНЕРГОМІРА» та ТОВ «ЕК «ЕНЕРГО-ТАЙМ», які усвідомлювали одержання коштів злочинним шляхом (отримані у результаті проведення закупівель електротехнічного обладнання за завищеними цінами, що становить суму різниць у вартості поставленого товару, що був сплачений АТ «ХАРКІВОБЛЕНЕРГО» за договорами поставки Ц9354 від 25.05.2021 та Ч5360 від 27.09.2021, укладених із ТОВ «ХЕТЗ «ЕНЕРГОМІРА» на постачання лічильників у порівнянні з ринковими цінами. Розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, становить 11 126 652,90 грн з ПДВ), із залученням інших суб`єктів підприємницької діяльності, з метою їх легалізації (відмивання), вчинено фінансові операції та правочини з цими коштами на загальну суму 10 538 101,20 грн.

У межах зазначеного кримінального провадження, 02.06.2025 о 00 год 12 хв співробітники НАБУ, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 208 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), затримали ОСОБА_6 за підозрою у заволодінні грошових коштів АТ «ХАРКІВОБЛЕНЕРГО» (та замаху на таке заволодіння) в складі організованої групи, до якої також увійшли службові та посадові особи ТОВ «ЕК «ЕНЕРГО-ТАЙМ» та ТОВ «ХЕТЗ «ЕНЕРГОМІРА» в особливо великих розмірах, під час проведення закупівель АТ «ХАРКІВОБЛЕНЕРГО» у 2021-2022 роки електротехнічного обладнання - лічильників та трансформаторів, тобто у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191 та ч. 3 ст. 15 ч. 5 ст. 191 КК України.

Цього ж дня о 17 год 53 хв ОСОБА_6 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 15 ч. 5 ст. 191 КК України.

Надалі (27.06.2025) детектив НАБУ, за погодженням прокурора САП, звернувся до слідчого судді Вищого антикорупційного суду (далі - слідчого судді) з клопотання, в якому просив накласти арешт (із забороною власнику розпоряджатися вказаним майном будь-яким чином, у тому числі здійснювати його відчуження у будь-який спосіб та вчиняти з ним будь-які правочини) на майно підозрюваного ОСОБА_6 . Клопотання мотивоване необхідністю накладення арешту на майно з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.

За результатами розгляду клопотання, слідчий суддя своєю ухвалою від 30.06.2025 наклав арешт із забороною розпорядження та відчуження на майно ОСОБА_6 , а саме:

- земельну ділянку площею 5,933 га, яка знаходиться на території Мостищанської сільської ради Макарівського району Київської області, кадастровий номер: :02:008:0011 (реєстраційний номер майна об`єкта нерухомого майна: 000) (далі - земельна ділянка 5,933 га);

- земельну ділянку площею 0,5 га, яка знаходиться на території Мостищанської сільської ради Макарівського району Київської області, кадастровий номер: :02:008:0012 (реєстраційний номер майна об`єкта нерухомого майна: 200) (далі - земельна ділянка 0,5 га);

- легковий автомобіль марки та моделі «MERCEDES-BENZ GLS 350» 2022 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , VIN-номер: НОМЕР_2 (далі - автомобіль MERCEDES-BENZ);

- легковий автомобіль марки та моделі «VOLVO XC90», 2020 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 , VIN-номер: НОМЕР_4 (далі - автомобіль VOLVO);

- легковий автомобіль марки та моделі «KIA SEDONA», 2019 року випуску, номерний знак НОМЕР_5 , VIN-номер: НОМЕР_6 (далі - автомобіль KIA);

- мотоцикл марки та моделі «BMW K1600GTL EXCLUSIVE», 2011 року випуску, номерний знак НОМЕР_7 , VIN-номер: НОМЕР_8 (далі - мотоцикл BMW);

- частку в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕЗПЕЧНА ЗЕМЛЯ» (), що у грошовому еквіваленті становить 5 000,00 грн;

- частку в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «РОБОТЕНКС» (), що у грошовому еквіваленті становить 25 000,00 грн;

- частку в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «МАЕСТРО КИЇВ» (), що у грошовому еквіваленті становить 22 500,00 грн;

- частку в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНБУД» (), що у грошовому еквіваленті становить 3 192 000,00 грн;

- частку в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «БОДИЛЕ» (), що у грошовому еквіваленті становить 23 700,00 грн;

- частку в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ МІНАР» (), що у грошовому еквіваленті становить 22 500,00 грн.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись з ухвалою слідчого судді від 30.06.2025, захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 28.07.2025 через «Електронний суд» звернувся до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду з апеляційною скаргою.

У першу чергу захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження. Зазначає, що розгляд справи відбувався за відсутності як власника майна, так і його представника. З повним текстом оскаржуваного судового рішення ОСОБА_6 ознайомився 23.07.2025, адже відповідна копія надійшла на адресу ТОВ «РОБОТЕНКС», бенефіціарним власником якого є ОСОБА_6 .

За результатами апеляційного розгляду сторона захисту просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити в накладенні арешту на майно ОСОБА_6 .

Захист у своїй апеляційній скарзі узагальнено посилається на те, що підозра, повідомлена ОСОБА_6 , є необґрунтованою. У матеріалах відсутні докази, які б підтверджували будь-які дії ОСОБА_6 , спрямовані на організацію, координацію чи сприяння іншим особам у заволодінні майном. Жоден документ, протокол, листування чи показання не свідчать про його участь у розробленні або реалізації злочинного плану. Сторона обвинувачення не довела наявності у ОСОБА_6 умислу на вчинення кримінального правопорушення. У повідомленні про підозру наведено лише загальні фрази без опису конкретних дій, часу, способу чи обставин, за яких він нібито сприяв іншим особам. На переконання захисту, фактично відбулись господарські операції, які створили умови для отримання прибутку іншими підприємствами.

Сторона захисту вважає, що слідчий суддя безпідставно розглянув клопотання за відсутності власника майна. Накладення арешту з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання, є не співрозмірним та невиправданим для потреб досудового розслідування, адже вартість майна ОСОБА_6 значно перевищує розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. До того ж, у цьому кримінальному провадженні є й інші підозрювані, а відповідно шкода буде розподілена між кожним у тій частині, яка відповідає їх вині.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні захисник у повному обсязі підтримав свою апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, просив задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисту. Уважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування - відсутні.

Інші учасники судового провадження, які повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги належним чином, у судове засідання не прибули. Свої позиції щодо вимог та доводів апеляційної скарги суду не надали. Згідно з ч. 4 ст. 405 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) їхнє неприбуття не перешкоджає проведенню розгляду.

Мотиви суду

Колегія суддів заслухала суддю-доповідача щодо суті ухвали слідчого судді та поданої апеляційної скарги, вислухала доводи та заперечення учасників судового провадження, перевірила доводи апеляційної скарги, дослідила матеріали, які надійшли від слідчого судді, та дійшла таких висновків.

Щодо клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Згідно з ч. 3 ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом. Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення, якщо інше не передбачене КПК України (п. 3 ч. 2 ст. 395 цього Кодексу). Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення (абз. 2 ч. 3 ст. 395 цього Кодексу).

Матеріалами судового провадження встановлено, що оскаржувана ухвала слідчого судді постановлена 30.06.2025 та судовий розгляд відбувався без виклику власника майна та/чи його представника. З ухвалою слідчого судді ОСОБА_6 ознайомився 23.07.2025, адже відповідна копія надійшла на адресу ТОВ «РОБОТЕНКС», бенефіціарним власником якого він є. 28.07.2025 (понеділок) захисник підозрюваного подав апеляційну скаргу. Матеріали справи не містять інформації про ознайомлення ОСОБА_6 чи її представника з ухвалою слідчого судді або отримання її копії раніше вказаної дати.

Отже, оскільки ОСОБА_6 , ознайомився з ухвалою слідчого судді від 30.06.2025 лише 23.07.2025, та протягом п`яти днів його захисник подав апеляційну скаргу, то колегія суддів вважає за можливе поновити строк на апеляційне оскарження.

Щодо доводів апеляційної скарги

Одним із методів державної реакції на порушення, що мають кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частиною 2 статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Поряд із тим, згідно зі ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п. 3 та 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Водночас згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України, у межах доводів апеляційної скарги з метою правильного їх вирішення, колегія суддів має визначити чи є правова підстава для арешту майна та чи є втручання у право власності ОСОБА_6 надмірним.

Щодо обґрунтованості підозри

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу).

Відповідно до витягу з ЄРДР кримінальне провадження розпочато 07.12.2021 за ч. 5 ст. 191 КК України.

У цьому кримінальному провадженні 22.05.2023, 14.06.2023 до ЄРДР внесено відомості за ч. 5 ст. 191 КК України (2 епізоди), 29.07.2024 - за ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 191 КК України (2 епізоди) та 28.01.2025 - за ч. 2 ст. 209 КК України.

02.06.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 191 КК України.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (ч. 5 ст. 9 КПК України). Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (наприклад, у рішенні в справі Fox, Campbell and Hartley v. The United Kingdom від 30.08.1990, заяви №№ 12244/86, 12245/86; 12383/86, § 32, рішення у справі Нечипорук і Йонкало проти України від 21.04.2011, заява № 42310/04, § 175).

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки в сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Отже, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності й допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав можливої причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Виходячи з наявних матеріалів, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про можливу причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень та відповідно встановлення обставин за стандартом доказування «обґрунтована підозра». На переконання колегії суддів стороною обвинувачення наведені достатні відомості про обставини вчинення ОСОБА_6 дій, кваліфікованих за ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 191 КК України, які в сукупності з дослідженими матеріалами у судовому засіданні та наданими сторонами поясненнями дають підстави для висновку, що мали місце події зазначені в повідомлені про підозру та ОСОБА_6 міг вчинити інкриміновані йому кримінальні правопорушення, тобто про те, що підозра є обґрунтованою. На підтвердження цього сторона обвинувачення надала достатні матеріали, на які слідчий суддя послався при ухваленні оскаржуваного рішення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують вищенаведеного.

Щодо правової підстави для арешту майна

З метою конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, допускається арешт майна на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна (ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 59 КК України, конфіскація майна встановлюється, зокрема, за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Санкція ч. 5 ст. 191 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого (ч. 1 ст. 50 КК України).

Тобто, у випадку визнання винуватим ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень суд може призначити йому покарання у виді конфіскації майна.

Конфіскації підлягає майно, що є власністю засудженого, у тому числі його частка у спільній власності, статутному фонді суб`єктів господарської діяльності, гроші, цінні папери та інші цінності, включаючи ті, що знаходяться на рахунках і на вкладах чи на зберіганні у фінансових установах, а також майно, передане засудженим у довірче управління (ч. 1 ст. 49 Кримінально-виконавчого кодексу України).

Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (далі - Реєстр нерухомості), а також Державного земельного кадастру, підозрюваному ОСОБА_6 на праві власності належать: земельна ділянка 5,933 га, земельна ділянка 0,5 га. З копій Державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 651722 від 28.08.2006 та серії ЯД № 65172 від 28.08.2006 встановлено, що ці земельні ділянки набуті ОСОБА_6 на підставі договорів купівлі-продажу від 11.08.2006.

Згідно з відомостями з Національної автоматизованої інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ (далі - НАІС), підозрюваним набуті такі транспортні засоби: автомобілі MERCEDES-BENZ, VOLVO, KIA та мотоцикл BMW.

Окрім того, відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - ЄДРПОУ) ОСОБА_6 належать корпоративні права таких юридичних осіб:

-частка в статутному капіталі ТОВ «БЕЗПЕЧНА ЗЕМЛЯ» (), що у грошовому еквіваленті становить 5 000,00 грн;

-частка в статутному капіталі ТОВ «РОБОТЕНКС» (), що у грошовому еквіваленті становить 25 000,00 грн;

-частка в статутному капіталі ТОВ «МАЕСТРО КИЇВ» (), що у грошовому еквіваленті становить 22 500,00 грн;

-частка в статутному капіталі ТОВ «ЕНБУД» (), що у грошовому еквіваленті становить 3 192 000,00 грн;

-частка в статутному капіталі ТОВ «БОДИЛЕ» (), що у грошовому еквіваленті становить 23 700,00 грн;

-частка в статутному капіталі ТОВ «ГЛОБАЛ МІНАР» (), що у грошовому еквіваленті становить 22 500,00 грн.

Отже, вказане майно, на цьому етапі досудового розслідування, враховуючи факт його належності ОСОБА_6 та можливості ухвалення обвинувального вироку стосовно нього, може бути об`єктом конфіскації як виду покарання за ч. 5 ст. 191 КК України.

При цьому, кримінальний закон не встановлює прямого співвідношення чи обмеження обсягу конфіскації майна як виду покарання із розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Покарання у вигляді конфіскації майна, як і будь-яке інше покарання, встановлюється вироком суду. Оскільки на цьому етапі кримінальне провадження ще не розглянуто судом по суті та вирок не постановлений, слідчий суддя не має змоги передбачити ні сам факт його постановлення, ні можливий обсяг конфіскації майна як виду покарання, вказані події на цьому етапі повинні розглядатися лише як вірогідні.

Зважаючи на вищезазначене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів дійшла переконання, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно ОСОБА_6 діяв у спосіб та у межах чинного законодавства, за наявності правових підстав, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині, необхідно визнати необґрунтованими.

Перевірка доводів апеляційної скарги щодо надмірного втручання у право власності ОСОБА_6 .

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя відповідно до ст. 94, 132, 173 КПК України повинен враховувати, серед іншого, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб

Арешт на майно, що є предметом апеляційного розгляду, було накладено на підставі інформації, отриманої з відповідних реєстрів, наданих на запит детектива.

Загальним правилом застосування заходів забезпечення кримінального провадження є те, що їх застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, зокрема, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора (п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України).

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься верховенство права (п. 1 ч. 1 ст. 7 КПК України). Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 1 ст. 8 КПК України).

Одним з елементів верховенства права є принцип пропорційності, який означає, зокрема, що заходи, передбачені в нормативно-правових актах, повинні спрямовуватися на досягнення легітимної мети та мають бути співмірними з нею (абзац 3 пункту 2.2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України № 3-рп/2012 від 25.01.2012).

У § 44 рішення Lavrechov v. the Czech Republic від 20.06.2013 (заява № 57404/08) ЄСПЛ наголошує, що для того, щоб втручання було сумісним із положенням першого речення частини першої статті 1 Протоколу № 1, воно повинно бути законним, задля загального (суспільного) інтересу та пропорційним, тобто воно повинно мати «справедливий баланс» між вимогами загальних інтересів громади та вимогами захисту основних прав особи (див., зокрема, Beyeler v. Italy, заява № 33202/96, § 107, та Gladysheva v. Russia, заява № 7097/10, 06.12.2011, § 75). Оцінюючи пропорційність втручання, суд повинен враховувати, з одного боку, важливість переслідуваної мети, а з іншого - тягар, який покладається на заявника, включаючи характер втручання, поведінку заявника та поведінку органів державної влади (див. Yildirim v. Italy, заява № 38602/02, та Forminster Enterprises Limited v. Czech Republic, заява № 38238/04, 09.10.2008, § 75).

Загальний (суспільний, публічний) інтерес у цій справі пов`язаний із можливим заволодінням розкраданням коштів суб`єкта господарювання державного сектору економіки в особливо великих розмірах.

Ступінь втручання у право мирного володіння майном колегія суддів оцінює як незначний з урахуванням потреб кримінального провадження та його суспільного інтересу з огляду на такі обставини: розмір шкоди, завданої злочином, який інкримінується стороною обвинувачення підозрюваному ОСОБА_6 ; майновий стан підозрюваного ОСОБА_6 ; тимчасовий характер позбавлення можливості розпорядження та відчуження майном, обумовлений наявністю правового механізму, передбаченого статтею 174 КПК України, за яким арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Висновки Суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Оскарження ухвал слідчого судді здійснюється в апеляційному порядку (ст. 310 КПК України).

Рішення, одне з яких за результатами розгляду апеляційної скарги може постановити апеляційний суд, передбачені ст. 407 КПК України.

З урахуванням вище наведеного, колегія суддів доходить висновку, що слідчий суддя вирішив правильно усі питання, які підлягали з`ясуванню під час розгляду клопотання. Отже, рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим, таким що ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими слідчим суддею, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - без змін.

Керуючись ст. 309, 376, 395, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 30.06.2025 задовольнити, строк поновити.

Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 30.06.2025 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча суддя ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4