УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в особі головуючої судді ОСОБА_1 за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0000330 від 07.02.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Рівне, українки, громадянки України, одруженої, ФОП, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 149, ч. 1 ст. 317 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебуває кримінальне провадження № 0000330 від 07.02.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 149, ч. 1 ст. 317 КК України.

03 листопада 2025 року до суду надійшло клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна накладеного на мобільний телефон. В обґрунтування клопотання останній зазначив, що у межах кримінального провадження №0002626 від 18.11.2024 р. (ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України), яке вподальшому об`єднано з кримінальним провадженням в одне за

№ 0000330, ухвалою слідчої судді Рівненського міського суду Рівненської області від 30 червня 2025 року у справі № 569/1106/25 (1-кс/569/5097/25) було накладено арешт на належне ОСОБА_4 майно, вилучене під час обшуку 26.06.2025 р. за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: мобільний телефон «iPhone», IMEI: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , із SIM-карткою № НОМЕР_3 ; 3 банківські картки АТ КБ «Приватбанк»; 1 банківська картка «А-Банк». Вказав, що зазначене майно хоч і є речовим доказом у даному провадженні, але не використовувалося для вчинення злочину та не отримане злочинним шляхом. Крім того, мобільний телефон, на який накладено арешт, є необхідним стороні захисту, оскільки в його пам?яті містяться відомості, листування та інші цифрові дані, що мають істотне значення для підтвердження позиції захисту та можуть бути використані як докази на користь обвинуваченої. Подальше зберігання телефону під арештом унеможливлює реалізацію права обвинуваченої на захист, гарантованого ст. 20 КПК України, оскільки адвокат позбавлений можливості отримати та використати відповідні дані для представлення доказів у суді. Зазначив, що продовження арешту майна є безпідставним обмеженням права власності ОСОБА_4 та перешкоджає здійсненню права на захист.

Обвинувачена ОСОБА_4 та її захисник адвокат ОСОБА_5 просили суд задовольнити вказане клопотання та скасувати арешт тільки на мобільний телефон «iPhone», IMEI: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , із SIM-карткою № НОМЕР_3 , оскільки в скасуванні арешту на банківськи картки відпала потреба.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання про скасування арешту майна не заперечував.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву в якій просила судовий розгляд кримінального провадження проводити без її участі.

Заслухавши думки учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання з додатками, суд дійшов до наступного висновку.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 333 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.

Згідно із ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 30 червня 2025 року накладено арешт на вилучені в ході проведення обшуку в приміщенні будинку, що за адресою: АДРЕСА_2 , де фактично проживає ОСОБА_4 , 1991 р.н., речі, а саме: мобільний телефон марки «iPhone», з ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 із абонентським номером НОМЕР_3 та 3 банківські картки «Приватбанк», 1 банківська картка «Абанк».

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Водночас, очевидним є те, що правомочності власника не є безмежними, законом можуть встановлюватися певні обмеження здійснення права власності. Такі обмеження встановлюються з метою забезпечення рівноваги в суспільстві та здійснення майнових прав усіма суб`єктами права. Аналогічної правової позиції дотримується і Європейський суд. Зокрема, складність визначення змісту права на мирне володіння майном, гарантованого ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що ратифікований Законом України №475/97-ВР ( 475/97-ВР ) від 17.07.97 року, полягає у тому, що вказане право, як і більшість інших прав, не є абсолютним. Разом з тим обмеження права власності, на думку Європейського суду, повинні розглядатися виключно на підставі загального принципу про те, що кожен має право безперешкодно користуватися своїм майном, а не крізь призму обмежень права власності. Тому обмеження права власності повинні розглядатися як вимушені заходи, які держава не обов`язково повинна застосовувати.

З огляду на це, суд має співставити загальні інтереси суспільства з захистом основних прав конкретної особи (в даному випадку інтересів скаржника) та перевірити чи така особа не нестиме особистий та надмірний тягар (див. рішення у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania), п. 78).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Враховуючи те, що накладення арешту на мобільний телефон перешкоджає законному праву власника користуватися своїм майном, беручи до уваги наслідки арешту майна для його власника, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, керуючись також загальними засадами кримінального провадження, визначеними ст. 7 КПК України, положеннями ч. 4 ст. 173 КПК України, а також беручи до уваги те, що сторона обвинувачення не заперечує проти задоволення клопотання, суд дійшов висновку, що в подальшому застосуванні арешту на вказане майно відпала потреба.

На підставі вищевикладеного, з метою недопущення порушення прав власника майна, суд приходить до висновку про можливість задоволення клопотання представника потерпілого про скасування арешту майна.

Керуючись ст.ст. 22, 170, 174, 368, 372 КПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 30 червня 2025 року у кримінальному провадженні №0000330 від 07.02.2024 року на мобільний телефон «iPhone» з ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 з абонентським номером НОМЕР_3 .

Зобов`язати уповноважених осіб Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області повернути вказане майно ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлений 06 листопада 2025 року.

Суддя ОСОБА_7