Провадження № 1-кс/643/5866/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2025 слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у закритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові погоджене прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000504 від 11.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Балаклія Харківської області, громадянина України, одруженого, має неповнолітню доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з вищою освітою, за спеціальністю економіст бухгалтерського обліку та фінансів, інженер з лісового та садово-паркового господарства, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , -

УСТАНОВИВ:

Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000504 від 11.04.2025 за підозрою, зокрема, ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 410 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 проживає у м. Балаклія Ізюмського району Харківської області та має знайомих з числа фермерів та підприємців Ізюмського району Харківської області, які у своїй діяльності використовують дизельне паливо.

Станом на квітень жовтень 2025 року окремі підрозділи військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України виконували службові задачі на території Харківської області, для виконання яких отримували дизельне паливо, при цьому ОСОБА_5 особисто знайомий з військовослужбовцями вказаної військової частини.

Військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, з метою викрадення дизельного палива, вносили до звітних документів неправдиві відомості щодо виїзду транспортного засобу для перевезення майна або довжини маршруту руху, внаслідок чого після чого в районі колишнього заводу «Хімпром», поруч з н.п. Златопіль Лозівського району Харківської області, надлишок майна перекачувався в одну із восьми ємностей, об`ємом 1000 літрів, які окремо стояли в кузові транспортного засобу марки «Daewoo AD2AB».

Інформація щодо надлишку викраденого дизельного палива надавалась ОСОБА_5 для підшукування осіб, які готові придбати дизельне паливо.

У свою чергу ОСОБА_5 , використовуючи власні зв`язки, підшукував осіб з числа фермерів та підприємців на території Ізюмського району Харківської області, які були готові придбати дизельне пальне за ціною нижче ринкової.

Так, 06.07.2025, ОСОБА_8 , під час виконання службових задач з підвезення військового майна у військові підрозділи ЗСУ на території Харківської області, виїхав з місця дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України в районі колишнього заводу «Хімпром», поруч із н.п. Златопіль Лозівського району Харківської області, маючи у кузові транспортного засобу марки «Daewoo AD2AB», вісім ємностей об`ємом 1000 літрів, раніше викраденого дизельного палива та попрямував до н.п. Андріївка Ізюмського району Харківської області.

Надалі до транспортного засобу марки «Daewoo AD2AB», за кермом якого перебував ОСОБА_8 , підсів ОСОБА_5 та вони разом попрямували до місця реалізації викраденого дизельного палива за адресою: АДРЕСА_2 , де реалізували 8000 (вісім тисяч) літрів дизельного палива, яке належить військовій частині НОМЕР_1 Збройних Сил України, цивільному громадянину ОСОБА_9 за 288000 грн, які від останнього отримав особисто ОСОБА_5 та в наступному фігуранти розподілили між собою

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 4 ст. 410 КК України, як викрадення військовослужбовцем іншого військового майна, вчинене в умовах воєнного стану, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

15.10.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Слідчий, посилаючись на обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачене покарання до 15 років позбавлення волі, вказує на існування всіх ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ризик переховування від органу досудового розслідування або суду слідчий обґрунтовує тим, що наслідки втечі порівняно з можливим покаранням можуть бути визначені ОСОБА_10 як менш небезпечні.

Ризик незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні слідчий вбачає у тому, що ОСОБА_5 , розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідки може самостійно або заручившись підтримкою інших осіб здійснити вплив на свідків, у тому числі з числа інших військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , яким відомі обставини викрадення військового майна, вмовляючи чи погрожуючи їм, з метою відмови від своїх показань.

З метою перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином ОСОБА_5 може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення слідства, що призведе до необґрунтованого затягування строків досудового розслідування.

Ризик вчинення іншого кримінальне правопорушення слідчий обґрунтовує тим, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може вчинити інший злочин, пов`язаний з реалізацією викраденого дизельного палива особам з числа підприємців та інших цивільних осіб району.

Крім цього ОСОБА_5 , розуміючи можливість притягнення до кримінальної відповідальності, може вчиняти дії спрямовані на знищення речових доказів, документів щодо отримання, використання та списання пального на підрозділ, для знищення слідів вчинення злочину у якому підозрюється.

З метою запобігання цим ризикам слідчий просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, так як інший, більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти переліченим ризикам. Враховуючи конкретні обставини вчиненого злочину, той факт, що він вчинений в умовах воєнного стану слідчий просить не визначати розмір застави.

В суді прокурор підтримав викладені в клопотанні обставини та просив клопотання задовольнити. При цьому зазначив, що ОСОБА_5 в групі осіб з числа військовослужбовців причетний до викрадення 24 тон палива вартістю більш ніж 13000000 грн, проте відповідні матеріали та докази перебувають на стадії розсекречення та збирання.

ОСОБА_5 під час розгляду клопотання просив врахувати думку свого захисника.

Захисник, посилаючись на те, що ОСОБА_5 не є військовослужбовцем та не має відношення до викрадення палива, зауважив на необґрунтованості підозри. Участь ОСОБА_5 у інкримінованому йому злочині не доведена.

Крім того, просив врахувати відомості про особу ОСОБА_5 , який має постійне зареєстроване місце проживання, сім`ю, неповнолітню доньку, офіційне місце працевлаштування. Також зауважив, що стан здоров`я ОСОБА_5 передбачає сувору дієту, так як він страждає на панкреатит, а також періодичний прийом ліків через цукровий діабет.

За таких умов захисник стверджував про відсутність перелічених прокурором ризиків, так як від ризику переховування ОСОБА_5 утримують міцні соціальні зв`язки та стан здоров`я. Знищити речі або документи, які мають значення для кримінального провадження, ОСОБА_5 не може, так як не є військовослужбовцем і не має доступу до таких речей і документів. ОСОБА_5 раніше не судимий, отже казати про існування ризику вчинення ним іншого кримінального правопорушення не можна. На відсутність ризику впливу на свідків вказує відсутність таких свідків, а також відсутність наміру на це, так як ОСОБА_5 готовий співпрацювати зі слідством.

Захисник просив відмовити у задоволенні клопотання, а в разі його задоволення визначити мінімальний розмір застави у межах, передбачених ч. 5 ст. 182 КПК України, що цілком узгоджується з обставинами кримінального правопорушення, майновим та сімейним станом підозрюваного та інших відомостей про його особу.

Заслухавши сторону обвинувачення та захисту, дослідивши надані докази слідчий суддя дійшов висновку, що підозра ОСОБА_5 на цьому, початковому, етапі розслідування є достатньо обґрунтованою, надані слідчому судді докази, а саме відомості, зафіксовані в показаннях свідка, протоколах за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, експертних висновках дозволяють вважати, що підозрюваний є причетним до вчинення інкримінованого йому злочину. Ступінь доведеності вини на цьому етапі провадження не є виключною обставиною, яка впливає на застосування запобіжного заходу, оскільки встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.

Також слід зазначити, що пособництво ОСОБА_5 у вчинені злочину на тепер доводиться належними та допустимими доказами, а питання щодо кваліфікації його дій може і має вирішуватись з урахуванням зібраних доказів під час подальшого розслідування.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу крім ризиків, перелічених в ч. 1 цієї статті, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Таким чином, слідчий суддя при обранні запобіжного заходу має враховувати не тільки обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, а й наявність перелічених в ст. 177 КПК України ризиків, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, серед яких, крім іншого, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного, наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання, наявність судимостей, ризик продовження чи повторення протиправної поведінки тощо.

Аналізуючи перелічені прокурором ризики у сукупності з обставинами кримінального правопорушення, положеннями ч. 1 ст. 178 КПК України можна казати, що не всі зазначені стороною обвинувачення ризики доведені, не всі обставини, які характеризують особу підозрюваної, враховані.

Так, ризики переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду, не дивлячись на доволі міцні соціальні зв`язки у місті постійного проживання, а також незаконного впливу як на свідків, так і інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні все ж таки існують.

Ризик переховування від органів досудового розслідування та суду обґрунтовується, насамперед, суворістю передбаченого покарання в разі доведення вини підозрюваної у вчиненні інкримінованого їй злочину. Суворість покарання є суттєвим елементом, який має враховуватись під час обрання запобіжного заходу і отримавши повідомлення про підозру, усвідомлюючи невідворотність покарання у разі доведення вини ОСОБА_5 може застосувати спроб до переховування.

Ризик незаконного впливу на свідків чи інших учасників кримінального провадження також не виключається, так як останній може застосувати заходів безпосереднього чи опосередкованого впливу як на свідків (насамперед ОСОБА_9 , який фактично викриває злочинні дії підозрюваного та є його знайомим) з метою зміни раніше наданих показань, так і на інших підозрюваних з метою побудови однотипної хибної захисної позиції.

Разом з тим казати про доведеність ризику знищення, приховування або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, з погляду на роль, яка відведена органом досудового розслідування ОСОБА_5 у вчиненні злочину, не можна, так як ОСОБА_5 не є військовослужбовцем і доступу до пального чи іншого майна військової частини не має, безпосередньої участі у організації його викрадення не мав.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення на думку слідчого судді також відсутній з погляду на особу підозрюваного, який раніше не судимий і до кримінальної відповідальності не притягався, а інкримінований йому злочин є закінченим.

Щодо ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, то його слідчий суддя вважає виключно надуманим та безпідставним.

Таким чином, доведеність двох з п`яти ризиків разом з обґрунтованою підозрою у вчиненні особливо тяжкого злочину свідчить про обґрунтованість заявленого клопотання та недостатність застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, отже клопотання має бути задоволено.

Слідчий суддя вважає, що кваліфікація дій ОСОБА_5 за ч. 2 ст.28, ч. 4 ст. 410 КК України не дає підстав для застосування норм, відповідно до яких слідчий суддя може не визначати розмір застави у цьому кримінальному провадженні, отже її розмір відповідно до ч. 3 ст. 183 КК України має бути визначений обов`язково.

З погляду на обставини кримінального правопорушення, роль, яку сторона обвинувачення відводить ОСОБА_5 у його вчиненні, беручи до уваги особу підозрюваного, його майновий та сімейний стан, слідчий суддя вважає можливим визначити заставу у розмірі, який не перевищує максимально передбачений п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908400 грн. Внесення застави саме в такому розмірі, наряду з обов`язками, передбаченими ч. 5 ст. 194 КПК України, зможе гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Керуючись ст.ст. 177, 183, 193, 194, 196-198, 309, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити та застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківській слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання, а саме з 01:48, 15.10.2025.

Строк дії ухвали в частині тримання під вартою до 13.12.2025, включно.

Зобов`язати орган досудового розслідування негайно повідомити про взяття під варту ОСОБА_5 родичів останнього.

Визначити заставу у розмірі 908400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) гривень, які необхідно внести на депозитний розрахунковий рахунок № UA0006674, отримувач: ТУ ДСА України у Харківській області, код отримувача: 26281249, банк отримувача: Державна казначейська служба України м. Київ, МФО отримувача: 820172, призначення платежу: застава згідно з ухвалою слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова від 16.10.2025 у справі № 643/18044/25 (провадження № 1-кс/643/5866/25) відносно ОСОБА_5 .

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в цій ухвалі. Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному розмірі, оригінал документу з поміткою банку, який підтверджує внесення коштів на депозитний рахунок, має бути наданий уповноваженій особі Державної установи «Харківській слідчий ізолятор».

При внесенні визначеного розміру застави ОСОБА_5 підлягає звільненню з-під варти з покладенням наступних обов`язків: прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; утримуватись від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними у цьому кримінальному провадженні; не залишати межі Харківської області без дозволу слідчого, прокурора або суду

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а ОСОБА_5 у той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали складений 21.10.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1