ВИРОК

іменем України

01.12.2025 м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпра у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі кримінальне провадження № 0014940 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.07.2025, відносно:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Дніпродзержинську, Дніпропетровської області, громадянина України, українця, РНОКПП- НОМЕР_1 , одруженого, маючого на утриманні неповнолітніх дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , військовослужбовця військової служби під час мобілізації на особливий період, у посаді стрілець-радіотелефоніст 1-го стрілецького відділення 1-го стрілецького взводу7-ї стрілецької роти 2-го стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України, солдата, зареєстрованого у квартирі АДРЕСА_1 та проживаючого у квартирі АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена ч.4 ст.402 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В:

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Судом визнано доведеним, що солдат ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та проходячи її у посаді стрільця-радіотелефоніста 1-го стрілецького відділення 1-го стрілецького взводу 7-ї стрілецької роти 2-го стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України, в порушення вимог ст. ст. 17,65 Конституції У країни. ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу». ст. ст. 6, 11, 16.28. 29.30,31. 32. 35. 36. 37. 127. 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3. 4. 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. 23 травня 2025 року, близько 13 год. 05 хв., знаходячись на території військового містечка №2 в/ч НОМЕР_2 НГ України, розташованого на території АНД району м. Дніпра (більш точна адреса не розголошується в умовах воєнного стану) перебуваючи у строю разом з військовослужбовцями в/ч НОМЕР_2 НГ України солдатами ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов?язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України. усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, відкрито відмовився виконати законне БОЙОВЕ РОЗПОРЯДЖЕННЯ (наказ) № 22 від 23.05.2025 свого прямого начальника командира 2-го стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 підполковника ОСОБА_10 , відданого останнім на виконання бойового розпорядження командира НОМЕР_3 бригади Національної гвардії України від 23.05.2025 №133, «Про вибуття 23 травня 2025 року о 13 год. 35 хв. військовослужбовця НОМЕР_4 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України ОСОБА_11 у складі вказаного підрозділу з метою виконання бойових завдань з відсічі та стримування збройної агресії російської федерації, на службовому транспорті, із штатною зброєю, боєприпасами, засобами бронезахисту та індивідуального захисту, іншими необхідними речами до командно-спостережного пункту роти, розташованої у м. Павлоград Дніпропетровської області з подальшим вибуттям в район виконання поставлених бойових завдань - в н.п. Хороше Донецької області для виконання бойових завдань», чим підірвав бойову готовність та боєздатність підрозділу.

Умисні дії ОСОБА_3 , які виразились у непокорі, тобто відкритій відмові виконати наказ начальника, вчиненої в умовах воєнного стану, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

2.Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням пояснень обвинуваченого ОСОБА_3 у суді.

Як пояснив ОСОБА_3 суду, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених вище, він визнає повністю і у вчиненому кається. Не оспорюючи фактичні обставини справи обвинувачений, підтвердив обставини про час і місце вчиненого ним кримінального правопорушення. ОСОБА_3 пояснив, що він дійсно будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та проходячи її у посаді стрільця-радіотелефоніста 1-го стрілецького відділення 1-го стрілецького взводу 7-ї стрілецької роти 2-го стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України відкрито відмовився виконати законне БОЙОВЕ РОЗПОРЯДЖЕННЯ (наказ) № 22 від 23.05.2025. Відмовився виконувати наказ через незадовільний стан свого здоров`я та через тяжкий психологічний стан, оскільки безвісти пропав під час виконання бойового завдання батько його дружини ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Крім вказаного, винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 також підтверджується, і письмовими доказами дослідженими у судовому засіданні.

Так, як слідує з повідомлення командира частини полковника ОСОБА_13 , останній зазначив, що 23.05.2025 стрілець-радіотелефоніст 1-го стрілецького відділення 1-го стрілецького взводу 7-ї стрілецької роти 2-го стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України ОСОБА_3 відкрито відмовився та в подальшому не виконував бойове розпорядження.

Відповідно до бойового розпорядження командира НОМЕР_5 бригади Національної гвардії України №22, 23.05.2025, КСП-КАМ`ЯНСЬКЕ, карта 20 000, видання 2024, наказано стрільцю-радіотелефоністу 1-го стрілецького відділення 1-го стрілецького взводу 7-ї стрілецької роти 2-го стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України ОСОБА_3 23.05.2025 о 13:35 год приступити до виконання бойових завдань.

Відповідно до витягу з наказу №8 від 02.03.2022 ОСОБА_3 призначено на посаду снайпера (2 категорії) 1-го відділення 2-го стрілецького взводу 3-ї стрілецької роти НОМЕР_6 стрілецького батальйону (ВОС-110751П), з 02 березня 2022 року.

Відповідно до витягу з наказу №324/1 від 18.10.2023 солдат ОСОБА_3 приступив до виконання обов`язків солдата з 18 жовтня 2023 року за посадою стрільця-радіотелефоніста 1-го стрілецького відділення 1-го стрілецького взводу 7-ї стрілецької роти НОМЕР_4 стрілецького батальйону (ВОС 100915П/641).

Відповідно до протоколу огляду від 30.05.2025 проводився огляд оптичного DVD-диску, де міститься відеозапис віддання наказу підполковником в/ч НОМЕР_2 НГУ ОСОБА_14 військовосужбовцям, у тому числі ОСОБА_3 , який відмовився від подальшого виконання цього наказу.

3.Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 і його умисні дії правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 402 КК України, як такі, що виразилися у непокорі, тобто відкритій відмові виконати наказ начальника, вчиненої в умовах воєнного стану.

4.Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Суд відносить визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину, та каяття обвинуваченого до обставин, що пом`якшують покарання, оскільки він визнав свою вину, проявив дійове каяття, що характеризуючи суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину за усіма пунктами висунутого проти неї обвинувачення, дає правдиві свідчення, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, яка склалася, демонструє готовність понести заслужене покарання.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому згідно ст. 67 КК України, судом не встановлені.

5.Мотиви призначення покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів. Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 злочину, який скоєно умисно, і, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває, за місцем служби характеризується позитивно.

Таким чином, призначаючи покарання, суд, відповідно вимог ст.65 КК України, враховує:

вищенаведені обставини, позицію прокурора який просив призначити покарання у виді позбавлення волі, позицію обвинуваченого, який просив суворо не карати, захисник просила призначити покарання із застосуванням положень 69 та 58 КК України і призначити покарання у виді службового обмеження, також суд враховує наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин що обтяжують покарання обвинуваченому, дані про його особу, суд вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції ч.4 ст. 402 КК України.

Оскільки саме, це покарання, на переконання суду, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Тому, з урахуванням особливостей вказаного кримінального правопорушення і обставин його вчинення, особи обвинуваченого та його ставлення до скоєного, враховуючи, що в Україні продовжує діяти правовий режим воєнного стану у зв`язку зі збройною агресією російської федерації, при цьому оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності є конституційним обов`язком кожного громадянина, суд не знаходить підстав для призначення ОСОБА_3 покарання із застосуванням ст. ст. 69, 75 КК України, а саме нижче від найнижчої межі чи звільнення від відбування покарання з випробуванням, оскільки такі підстави у суду відсутні, і вважає, що покарання повинно бути призначено виключно у виді позбавлення волі на певний строк в межах санкції ч.4 ст.402 КК України, оскільки саме таке покарання буде співмірним меті його застосування та повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень.

6.Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Запобіжний захід в межах даного кримінального провадження відносно ОСОБА_3 обраний відповідно до ухвали Центрального районного суду міста Дніпра від 11.07.2025 у виді застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 60560.00 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень скасувати після набрання вироком законної сили, а внесені в якості застави грошові кошти повернути заставодавцю.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку суд користується своїм правом обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст.ст. 7-29, 94, 368, 374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 402 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Відповідно до вимог статті 54 КК України позбавити ОСОБА_3 військового звання - «солдат».

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення вироку до виконання, тобто з моменту його фактичного затримання.

Зарахувати ОСОБА_3 в строк відбування покарання, час перебування його під вартою, у якості запобіжного заходу, відповідно до ч.5 ст. 72 КК України, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі з 11.07.2025 по 15.07.2025 включно.

Запобіжний захід, в межах даного кримінального провадження, відносно ОСОБА_3 , обраний відповідно до ухвали Центрального районного суду міста Дніпра від 11.07.2025 у виді застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 60560.00 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень скасувати після набрання вироком законної сили, а внесені в якості застави грошові кошти повернути заставодавцю.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії вироку, до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, повний текст вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Суддя Амур-Нижньодніпровського

районного суду м. Дніпра ОСОБА_15