ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/1605/25 Номер провадження 11-кп/814/1578/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 23.06.2025,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні подання начальника Державної установи «Крюковська виправна колонія (№29)» про заміну засудженому

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Ройлянка Білгород-Дністровського району Одеської області, громадянина України, із середньою освітою, засудженого 04.10.2023 вироком Саратського районного суду Одеської області за ч.2 ст. 286-1 КК України на 3 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 5 років, який ухвалою Одеського апеляційного суду від 14.02.2024 змінено, призначено покарання за ч .2 ст. 286-1 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 5 років.

Постановою Верховного суду від 25.09.2024 вирок Саратського районного суду Одеської області від 04.10.2023 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 14.02.2024 року змінено, виключено з мотивувальних частин указаних судових рішень посилання на вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини, як обставину, яка обтяжує покарання, передбачену п. 6 ч. 1 ст. 67 КК України, у решті судові рішення залишено без змін.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 03.04.2025 зараховано в строк покарання у виді позбавлення волі, строк перебування під цілодобовим домашнім арештом з 20.07.2023 по 16.08.2023 включно, з розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідає три дні арешту,

невідбутої частини покарання більш м`яким у виді виправних робіт.

Таке рішення суд мотивував тим, що на теперішній час відсутні підстави вважати, що ОСОБА_7 став на шлях виправлення, а тому дійшов висновку про відсутність підстав для заміни покарання засудженому у вигляді позбавлення волі на більш м?яке.

У поданій апеляційній скарзі засуджений з урахуванням наданих доповнень просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити подання начальника Державної установи «Крюковська виправна колонія (№29)» про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким не пов?язаним з позбавленням волі.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що у матеріалах справи наявні докази, що свідчать про те, що він став на шлях виправлення. Зокрема у нього відсутні дисциплінарні стягнення, наявні заохочення, він позитивно характеризується, відшкодував усі судові витрати за вироком суду, у зв?язку з чим установа направила до суду подання про заміну йому невідбутої частини покарання на більш м?яке.

Просить при постановленні рішення врахувати, що засуджений є батьком шістьох дітей, які потребують його піклування.

Також звертає увагу, що місцевий суд помилково при винесенні рішення повторно врахував вчинення засудженим кримінального правопорушення в стані алкогольного сп?яніння та щодо неповнолітнього потерпілого, оскільки це суперечить засадам кримінального процесуального законодавства.

Інші учасники судового розгляду ухвалу суду не оскаржили.

Колегія суддів заслухавши доповідача, прокурора, який просив ухвалу суду залишити без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов?язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин а також у разі якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона була засуджена до позбавлення волі.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 засуджений 04.10.2023 вироком Саратського районного суду Одеської області за ч. 2 ст. 286 - 1 КК України на 3 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 5 років, який ухвалою Одеського апеляційного суду від 14.02.2024 змінено та призначено покарання за ч. 2 ст. 286-1 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 5 років.

Постановою Верховного суду від 25.09.2024 вирок Саратського районного суду Одеської області від 04.10.2023 та ухвалу Одеського апеляційного суду від 14.02.2024 змінено, виключено з мотивувальних частин указаних судових рішень посилання на вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини, як обставину, яка обтяжує покарання, передбачену п. 6 ч. 1 ст. 67 КК України, у решті судові рішення залишено без змін.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 03.04.2025 зараховано в строк покарання у виді позбавлення волі, строк перебування під цілодобовим домашнім арештом з 20.07.2023 по 16.08.2023 включно, з розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідає три дні арешту.

Початок строку відбування покарання вважається 29.05.2024. Кінець 26.03.2026.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 за час перебування в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор» з 29.05.2024 характеризувався задовільно, отримав 1 стягнення, погашене у встановленому законом порядку, та 1 заохочення.

З 07.11.2024 перебував у Державній установі «Одеський слідчий ізолятор».

З 13.11.2024 перебував у Державній установі «Полтавська установа виконання покарань (№23)».

За період відбування покарання в Державній установі «Крюковська виправна колоні (№29)» з 15.11.2024 характеризується позитивно. Отримав 3 заохочення, стягнень не має.

До робіт з благоустрою ставиться з розумною ініціативою.

Працює робітником контрагентського об?єкту установи.

Відповідно до характеристики засуджений підтримує дружні відносини з засудженими, ввічливі з працівниками установи, доброзичливі з родиною.

Відповідно до ст. 123 КВК України бере участь у реалізації програми диференційованого впливу «Фізкультура і спорт» «Підготовка до звільнення». Відвідує лекції виховного характеру, культурно-масові заходи. Бере участь у реалізації плану індивідуальної роботи «Позитивні плани на майбутнє».

Виконавчі листи за вироком на адресу установи не надходили. До особової справи долучена копія постанови ВП №75632880 від 07.08.2024 з якої вбачається, що стягнення за вироком погашено в повному обсязі.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 17 постанови від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», судам, зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

При цьому, висновок суду повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про поведінку засудженого і ставлення його до праці за весь час відбування покарання.

Разом з тим, дотримання порядку та умов відбування покарання, а також, добросовісна поведінка засудженого, відповідно до ст. 9 КВК України, є його обов`язком, а процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним.

Дійсно, як зазначено у апеляційній скарзі засудженого, він має заохочення, на даний час позитивно характеризується, відшкодував усі судові витрати за вироком суду, є батьком шістьох дітей.

Разом з тим, колегія суддів враховує, що засуджений протягом відбування покарання отримував стягнення, не завжди позитивно характеризувався, тому наявна у матеріалах кримінального провадження позитивна характеристика ОСОБА_7 відповідає нормальній поведінці свідомого засудженого та в супереч його доводам, не може бути беззаперечною підставою для застосування щодо нього пільги у виді заміни невідбутої частини покарання більш м`яким у виді виправних робіт.

Наведене свідчить про відсутність беззаперечних доказів, які можуть свідчити про успішне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватися й в умовах відбування менш суворого покарання.

Враховуючи викладене, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність визначених законом підстав для заміни ОСОБА_7 невідбутої частини покарання більш м`яким та належним чином мотивував своє рішення.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування ухвали суду, не встановлено.

Отже, апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 23.06.2025, щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4