Справа № 350/1393/25
Номер провадження 1-кс/350/398/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою

01 жовтня 2025 року селище Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

в складі

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000048 від 21.02.2025, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

слідчого ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_6

суд,-

в с т а н о в и в:

Слідчий-заступник начальника СВ відділення поліції №2 (смт.Рожнятів) Калуського РВП ГУ НП в Івано-Франківській області майор поліції ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із клопотанням у даному кримінальному провадженні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_3 , яке погоджено з прокурором Рожнятівського відділу Калуської окружної прокуратури ОСОБА_5 .

Клопотання мотивовано тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_3 , незважаючи на державну політику у сфері боротьби з незаконним обігом наркотичних засобів, головною метою якої є протидія поширенню наркоманії в Україні та інформацію, про яку широко висвітлюється у засобах масової інформації, з метою збуту за невстановлених досудовим розслідуванням обставин та в невстановленої особи, в невстановлений час, у порушення вимог ст. 7, 12, 25, 27 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», без передбачених даним законом дозволів, цілей та порядку, незаконно придбав з метою збуту особливо небезпечну психотропну речовину PVP (1-феніл-2-піролідин-1-ілпентан-1он) та зберігав по місцю свого проживання в АДРЕСА_1 , де для зручності подальшого збуту, зважував, розсортував та відповідно упакував у фольгові згортки.

Так, ОСОБА_7 , знаючи, що житель с. Сваричів ОСОБА_3 займається збутом психотропних речовин, маючи намір придбати психотропну речовину 18.04.2025 року із мобільного телефону зателефонував на мобільний телефон ОСОБА_3 та домовився з ним про те, що той продасть йому особливо небезпечну психотропну речовину цього ж дня .

ОСОБА_3 , реалізуючи умисел на збут психотропної речовини, умисно, з корисливих мотивів, з метою отримання прибутку, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що збуває особливо небезпечну психотропну речовину 18.04.2025, перебуваючи в с. Сваричів по вул. Довга, незаконно збув вказану особливо небезпечну психотропну речовину обіг якої заборонено та яку включено до списку № 2 таблиці I Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770, - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-ілпентан-1он) в кількості 0,394 грам шляхом передачі із рук в руки ОСОБА_7 , а останній в рахунок оплати передавав йому грошові кошти в сумі 600 (шістсот) гривень.

Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_3 при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, місці та часі, керуючись корисливим мотивом, незаконно, в порушення ст.ст. 7, 12, 25, 27 Закону України Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори незаконно придбав з метою подальшого збуту особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено та яка включено до списку № 2 таблиці I Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770, - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-ілпентан-1он).

Так ОСОБА_7 , знаючи, що житель с.Сваричів ОСОБА_3 займається збутом психотропних речовин, маючи намір придбати психотропну речовину 29.09.2025 року із мобільного телефону зателефонував на мобільний телефон ОСОБА_3 та домовився з ним про те, що той продасть йому особливо небезпечну психотропну речовину цього ж дня .

ОСОБА_3 , реалізуючи умисел на збут психотропної речовини, умисно, з корисливих мотивів, з метою отримання прибутку, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що збуває особливо небезпечну психотропну речовину, 29.09.2025, перебуваючи в с. Сваричів по вул.Довга, незаконно збув вказану особливо небезпечну психотропну речовину обіг якої заборонено та яку включено до списку № 2 таблиці I Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770, - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-ілпентан-1он) в кількості 0,1082 грама шляхом передачі із рук в руки ОСОБА_7 , а останній в рахунок оплати передавав йому грошові кошти в сумі 500 (п`ятсот) гривень.

29.09.2025 року о 18 год. 15 хв. ОСОБА_3 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

30.09.2025 року ОСОБА_3 оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Указана підозра обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами у їх сукупності.

Згідно пункту 4 частини 2 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Злочини, в учиненні яких підозрюється ОСОБА_3 , відповідно до частини 4 статті 12 Кримінального кодексу України є тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання позбавлення волі на строк від шести до десяти років позбавлення волі.

З метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, запобігання продовженню злочинної діяльності та визначеним законодавством ризикам виникла необхідність в обранні підозрюваному ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спроб: переховуватися від органу досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється.

Така потреба обумовлена наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного покладається необхідність запобігання спробам:

- переховуватися від органу досудового розслідування та суду,

що підтверджується тим, що ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який, передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавлення волі строком від 6 до 10 років позбавлення волі у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання.

Крім цього, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

- незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки свідками є особи, які брали участь у проведенні контрольної закупки, поняті, а також інші громадяни, що підтверджують факти збуту наркотичних засобів. Підозрюваний, з огляду на характер інкримінованого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, може здійснювати на них тиск шляхом залякування, погроз чи навіть вчинення насильницьких дій з метою схилити свідків до відмови від показань або їх зміни на вигідні для нього.

Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідків та потерпілих залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України.

Тобто, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

- вчиняти інші кримінальні правопорушення підтверджується тим, що підозрюваний раніше притягувався до кримінальної відповідальності за злочин, пов`язаний із незаконним обігом наркотичних речовин а саме злочин, передбачений ч. 2 ст. 309 КК України. Це свідчить про схильність підозрюваного до протиправної поведінки та підвищує ймовірність повторного вчинення ним аналогічних або інших кримінальних правопорушень.

Окрім того, відповідно до положень ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

- вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення - покази потерпілих, огляд місця події та інші матеріали кримінального провадження.

- тяжкість покарання, що загрожує винній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні - у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, ОСОБА_3 загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років позбавлення волі.

Враховуючи наведені вище обставини, вважаю що є цілком обґрунтовані підстави вважати, що перебуваючи серед суспільства, тобто за умови застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, підозрюваний ОСОБА_3 не виконає покладені на нього процесуальні обов`язки.

З викладеного вище вбачається неможливість запобігання цих ризиків шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Таким чином, відносно підозрюваного ОСОБА_3 в рамках даного кримінального провадження, необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під варту, оскільки заявлені ризики, перераховані вище, виправдовують застосування до підозрюваного запобіжного заходу та не можуть бути попереджені шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав, з підстав викладених в ньому обставин, просив задоволити без визначення застави.

Прокурор в судовому засіданні підтримав подане слідчим клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні підозрюваний просив застосувати до нього запобіжний захід в вигляді домашнього арешту.

Захисник в судовому засіданні підтримав думку підозрюваного.

Заслухавши слідчого, прокурора, підозрюваного та захисника, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Окрім того у відповідності до п.1 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

29 вересня 2025 року за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.307 КК України, у порядку ст. 208 КПК України, затримано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

30 вересня 2025 року ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженцю і жителю АДРЕСА_1 , не одруженому, не працюючому, з середньою освітою, судимому вироком Рожнятівського районного суду від 20.02.2025 року за ч.1 ст.309 КК України до штрафу у розмірі 17000 гривень повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.307 КК України є тяжким та за яке передбачено покарання позбавленням волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження, детальний перелік яких міститься у клопотанні та досліджений в судовому засіданні, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Крім цього, слідчим доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вирішуючи дане клопотання враховую також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_3 вказаних кримінального правопорушення, характеризуючі особу підозрюваного дані, його вік, стан здоров`я та майновий стан.

Отже, враховуючи вищенаведене, вважаю, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому клопотання слід задоволити та застосувати щодо ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави і саме такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 186, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання слідчого-заступника начальника СВ ВП №2 (сел.Рожнятів) Калуського РВП ГУ НП в Івано-Франківській області майора поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задоволити.

Застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів - до 27 листопада 2025 року включно.

Строк тримання під вартою обчислювати з моменту його фактичного затримання - з 18:15 години 29 вересня 2025 року.

Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснювати в Державній установі "Івано-Франківська установа виконання покарань № 12".

У задоволені клопотання підозрюваного ОСОБА_3 та його захисника про обрання йому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту - відмовити.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Рожнятівський відділ Калуської окружної прокуратури Івано-Франківської області.

Копію ухвали вручити підозрюваному та прокурору і направити начальнику ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань № 12» Міністерства юстиції України для виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню органом досудового розслідування.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1