Справа № 507/631/25
Провадження № 1-кс/507/618/2025
У Х В А Л А
В С Т А Н О В И В :
Клопотання про арешт тимчасово вилученого майна відповідає вимогам ст. 171 КПК України.
Старший слідчий в клопотанні зазначає, що досудовим розслідуванням встановлено, що 17.03.2025 року на електронну пошту Любашівської окружної прокуратури надійшла заява від голови ГО « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (код ЄДРПОУ № НОМЕР_1 ) ОСОБА_5 щодо встановлення ознак розтрати бюджетних коштів шляхом зловживання своїм службовим становищем під час здійснення у період з 24 лютого 2022 року по теперішній час публічних закупівель засобів безперебійного живлення електроенергією об`єктів критичної інфраструктури (генераторів) за завищеними цінами з боку посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 , що призвело до неправомірного використання бюджетних коштів.
Виходячи з того, що вилучене майно має значення речового доказу, тому старший слідчий просив накласти арешт.
Старший слідчий надав заяву, в якій просить розглядати клопотання про арешт майна без його участі, за наявними матеріалами, подане клопотання підтримує в повному обсязі, просить задовольнити.
В розумінні ст. 172 КПК України, неприбуття осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
На підставі ст. 107 КПК України фіксування кримінального провадження технічними засобами не здійснюється.
Розглянувши клопотання, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно з ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Враховуючи вищевикладене, зважаючи, що вилучене майно, відповідно до ст. 98 КПК України, має значення речового доказу у кримінальному провадженні, тому з метою забезпечення його збереження, необхідно накласти арешт.
На підставі викладеного, керуючись ст. 98, 107, 170-173, 175 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В :
АДРЕСА_1 , заборонивши власнику розпоряджатися вказаним майном будь-яким чином.
Ухвала підлягає негайному виконанню старшим слідчим СВ ВП № 1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`яти днів з дня її проголошення до апеляційного суду Одеської області.

Слідчий суддя: ОСОБА_1