Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/260/25 Головуючий у суді І-ї інстанції >
Справа № 399/836/20 Доповідач в колегії апеляційного суду
Категорія 185 (81, 86-1, 140) В ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2025 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

виправданого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому об`єднане кримінальне провадження за №0000244 від 29.08.2020 року та за №0000303 від 12.12.2020 року за апеляційною скаргою із доповненням прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 21 січня 2025 року.

Цим вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зибкове Онуфріївського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, маючого на утриманні доньок 2009 та 2013 року народження, зареєстрованого АДРЕСА_1 , проживаючого АДРЕСА_2 , раніше судимого:

15.05.2020 року Онуфріївським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки;

визнано невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України, та виправдано на підставі п.2 ч.1 ст. 373 КПК України за недоведеністю, що кримінальні правопорушення вчинені обвинуваченим.

Цивільні позови у кримінальному провадженні не пред`являлися.

Судові витрати у кримінальному провадженні віднесено за рахунок держави.

Долю речових доказів вирішено відповідно ст.100 КПК України.

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.185 КК України, та виправдано на підставі п.2 ч.1 ст. 373 КПК України за недоведеністю, що кримінальні правопорушення вчинені обвинуваченим.

Виправдовуючи ОСОБА_8 суд у вироку зазначив, що органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.185 КК України, а саме у повторному таємному викраденні чужого майна з проникненням у інше сховище, повторному таємному викраденні чужого майна з проникненням у інше приміщення, у повторному таємному викраденні чужого майна з проникненням у інше сховище, у повторному таємному викраденні чужого майна з проникненням у інше сховище та повторно таємно викравши чуже майно з проникненням у інше сховище, за наступних обставин.

Так, згідно обвинувального акту, органом досудового розслідування ОСОБА_8 інкримінується те, що 25.08.2020 приблизно о 02.00 год. ОСОБА_8 з метою вчинення крадіжки чужого майна, на власному автомобілі «Ауді 100» д.н. НОМЕР_1 приїхав до домоволодіння АДРЕСА_3 , територія якого являється огородженою по периметру та забезпеченою від стороннього доступу територією, призначеною для постійного зберігання матеріальних цінностей, яке належне ОСОБА_10 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 з боку АДРЕСА_3 шляхом перелізання через паркан проник на територію вказаного домоволодіння, звідки шляхом вільного доступу повторно таємно викрав належне власнику домоволодіння ОСОБА_10 100 літрів дизельного палива, вартістю 21 гривня 49 копійок за 1 літр, на суму 2 149 гривень, після чого за допомогою власного автомобіля разом із викраденим майном покинув місце вчинення злочину та розпорядився викраденим на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_8 повторно таємно викравши чуже майно з проникненням у інше сховище, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 185 КК України.

Він же, 29 серпня 2020 року приблизно о 00.30 годині з метою вчинення крадіжки чужого майна, на власному автомобілі «Ауді 100» д.н. НОМЕР_2 приїхав до домоволодіння АДРЕСА_3 , територія якого являється огородженою по периметру та забезпеченою від стороннього доступу територією, призначеною для постійного зберігання матеріальних цінностей, яке належне ОСОБА_10 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 з боку АДРЕСА_3 шляхом перелізання через паркан проник на територію вказаного домоволодіння, після чого шляхом вільного доступу проник в приміщення будівлі сараю, звідки повторно таємно викрав належне власнику домоволодіння ОСОБА_11 200 літрів дизельного палива, вартістю 21 гривня 49 копійок за 1 літр, на суму 4 298 гривень, після чого за допомогою власного автомобіля разом із викраденим майном покинув місце вчинення злочину та розпорядився викраденим на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_8 , повторно таємно викравши чуже майно з проникнення у інше приміщення, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.

Він же, 11 вересня 2020 року приблизно о 01.00 годині з метою вчинення крадіжки чужого майна, на власному автомобілі «Ауді 100» д.н. НОМЕР_2 приїхав до домоволодіння АДРЕСА_3 , територія якого являється огородженою по периметру та забезпеченою від стороннього доступу територією, призначеною для постійного зберігання матеріальних цінностей, яке належне ОСОБА_10 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 з боку АДРЕСА_3 шляхом перелізання через паркан проник на територію вказаного домоволодіння, звідки за допомогою гумового шлагу, шляхом злиття з паливного баку зернозбирального комбайна

FORTSHRITT E-514 реєстраційний номер НОМЕР_3 повторно таємно викрав належне власнику домоволодіння ОСОБА_11 60 літрів дизельного палива, вартістю 21 гривня 49 копійок за 1 літр, на суму 1289 гривень 40 копійок, після чого за допомогою власного автомобіля разом із викраденим майном покинув місце вчинення злочину та розпорядився викраденим на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_8 , повторно таємно викравши чуже майно з проникнення у інше сховище, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.

Він же, 11 вересня 2020 року приблизно о 02.00 годині з метою вчинення крадіжки чужого майна, на власному автомобілі «Ауді 100» д.н. НОМЕР_2 приїхав до території господарчого двору, розташованого по вул. Центральна, 1-

А в с. Деріївка Онуфріївського району Кіровоградської області, територія якого являється огородженою по периметру та забезпеченою від стороннього доступу територією, призначеною для постійного зберігання матеріальних цінностей, яка належна ФГ ОСОБА_12 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 з боку вулиці Центральна в с. Деріївка Онуфріївського району Кіровоградської області шляхом перелізання через паркан проник на територію вказаного господарчого двору, звідки за допомогою гумового шлангу шляхом злиття з паливного баку вантажного автомобіля «DAF 95430» реєстраційний номер НОМЕР_4 , повторно таємно викрав належне ФГ ОСОБА_12 42 літри дизельного палива, вартістю 21 гривня 49 копійок за 1 літр, на суму 902 гривні 58 копійок, після чого за допомогою власного автомобіля разом із викраденим майном покинув місце вчинення злочину та розпорядився викраденим на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_8 повторно таємно викравши чуже майно з проникнення у інше сховище, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.

12.12.2020 року, приблизно о 02.00 годині, ОСОБА_8 разом із ОСОБА_13 , який був введений в оману ОСОБА_8 та не усвідомлював протиправності дій останнього, з метою вчинення крадіжки чужого майна, приїхали на автомобілі марки «Ауді», модель 100, реєстраційний номер НОМЕР_5 , належному ОСОБА_13 , до території господарчого двору домоволодіння по АДРЕСА_4 , територія якого являється огородженою по периметру та забезпеченою від стороннього доступу територією, призначеною для постійного зберігання матеріальних цінностей власником домоволодіння ОСОБА_14 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 з боку АДРЕСА_1 шляхом перелізання через паркан проник на територію вказаного домоволодіння, звідки шляхом вільного доступу повторно таємно викрав належне ОСОБА_14 дизельне паливо, яке знаходилося в стальній ємності та яке він перелив до заздалегідь принесених із собою 9 каністр, в кількості 140 літрів, вартістю 23 гривні 49 копійок за 1 літр, на суму 3 288 гривень 60 копійок, одну каністру моторного масла AKCELA NO.1 ENGINE OIL 15W-40 із вмістом 20 літрів мастила вартістю 2 135 гривень 58 копійок та одну каністру гідротрансмісіонного масла AMBRA MASTERTRAN ULTRACTION MАT3540 із вмістом 20 літрів масла вартістю 2 497 гривень 73 копійки, а всього на загальну суму 7 921 гривня 91 копійка, після чого з викраденим зник з місця вчинення злочину та в подальшому розпорядився викраденим на власний розсуд, чим повторно таємно викравши чуже майно з проникненням у інше сховище, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 185 КК України.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.185 КК України, та виправдано на підставі п.2 ч.1 ст. 373 КПК України за недоведеністю, що кримінальні правопорушення вчинені обвинуваченим. При цьому суд визнав зібрані по справі докази недопустимими і такими що не доводять вину ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

В апеляційній скарзі із доповненням прокурор просив скасувати вирок суду першої інстанції. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання ч. 3 ст. 185 у вигляді позбавлення волі, строком 4 роки. На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Онуфріївського районного сулу від 15.05.2020 та за сукупністю вироків призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі,

строком 5 років. Кримінальне провадження в частині обвинувачення ОСОБА_8 у викраденні 11.09.2020 майна ОСОБА_10 на суму 1289,4 грн. та ФГ «Сироти О.Ф.», на суму 902, 58 грн., за ч. 3 ст. 185 КК України, - закрити у зв`язку з відсутністю згоди обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 4-1, ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з набранням чинності закону, яким скасована кримінальна відповідальність за вчинене особою діяння, але якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність.

Свої вимоги обґрунтував тим, що суд при розгляді справи допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону і зокрема при розгляді справи допустив неповноту та суперечності, та протиріччя.

Крім того безпідставно визнав всі зібрані по справі докази недопустимими, не здійснивши їх аналізу, як в сукупності так і кожного окремо. Зокрема визнав недопустимими доказами протокол огляду місця події, слідчі експерименти, поставив під сумнів показання потерпілих ОСОБА_14 , ОСОБА_10 та представника потерпілого ОСОБА_15 щодо кількості викладеного дизельного пального. Поставив під сумнів показання свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 в частині викрадення кількості каністр з дизельним пальним, а саме 7, та визнав недопустимими інші зібрані по справі докази. Крім того суд допустив суперечності та протиріччя і, зокрема, виправдовуючи ОСОБА_8 зазначив, що в протоколі огляду слідчим зазначено 8 каністр, з них 3 порожні, з відео бодікамер видно 5 каністр і з них 1 пуста, а чим наповнені інші невідомо. Суд зазначив, що свідки ОСОБА_19 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 вказали, що каністр було 7, з них 5 пустих та 2 порожні. У протоколі обшуку на відео, слідчі нарахували 7 каністр різних ємкостей, з них 5 повні, а 2 пусті. А тому враховуючи дані суперечності суд вказав, що ОСОБА_8 слід виправдати.

Тобто суд, не надав вказаним доказам оцінку в їх сукупності та не встановив, якою саме є кількість та об`єм викраденого майна. Це при тому, що у кримінальному провадженні проведено експертизу матеріалів, речовин та виробів від 10.04.2033, за висновком якої встановлено об`єм викрадених нафтопродуктів. Крім того каністри з нафтопродуктами, які є речовими доказами оглянуто в суді. А отже безпідставно виправдав останнього.

Крім того суд безпідставно поставив під сумнів і показання свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_18 та ОСОБА_17 , які оглядали багажне відділення автомобіля поверхово, в межах своїх повноважень та повідомили суду більш загальну інформацію про його вміст, а результати обшуку підтвердили їхні показання. Крім того, суд першої інстанції безпідставно та з власної ініціативи поставив під сумнів протокол огляду місця події господарчого двору ФГ « ОСОБА_12 » від 15.09.2020 та показання представника потерпілої юридичної особи ОСОБА_15 з приводу викрадення обвинуваченим саме 42 л дизельного пального з автомобіля ДАФ та відсутність відеозаписів з камери відеоспостереження, яка встановлена на зазначеній території. Також судом безпідставно визнано протокол слідчого експерименту від 17.09.2020 недопустимим доказом, зазначивши, що слідчу дію проведено, а сам протокол складено з порушенням норм кримінального процесуального кодексу України. Зокрема, на думку суду слідчу дію фактично зведено до допиту підозрюваного, без проведення дослідів чи випробувань, на момент слідчого експерименту ОСОБА_8 не мав статусу підозрюваного.

Суд, визнаючи недопустимим доказом протокол слідчого експерименту від 17.09.2020 не встановив та не зазначив жодного порушення, передбаченого вичерпним переліком з частин 2 та 3 статті 87 КПК України. Тим більше, що вказані у протоколі огляду обставини перевірені в судовому засіданні, шляхом допиту в суді потерпілого ОСОБА_10 , із забезпеченням змагальної процедури сторін кримінального провадження.

Також, судом при наданні оцінки показанням свідка ОСОБА_20 зроблено акцент лише на окремі епізоди з показань свідка, у зв`язку з чим висновки суду є викривленими та не відповідають матеріалам кримінального провадження.

Крім того при дослідженні окремих доказів у кримінальному провадженні, а саме: протоколів огляду місця події від 29.08.2020 (огляд домоволодіння АДРЕСА_3 ), 11.09.2020 (огляд домоволодіння АДРЕСА_3 ), 11.09.2020 (огляд автомобіля на околиці с. Деріївка), 15.09.2020 (огляд господарчого двору № 1а по вул. Центральна в с. Деріївка), 12.12.2020 (огляд господарчого двору № 1 по вул. Козуба в с. Куцеволівка), 12.12.2020 (огляд господарчого двору АДРЕСА_5 ), показань свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 , ОСОБА_17 та протоколу обшуку транспортного засобу від 16.09.2020 суд першої інстанції обмежився лише переліком виявлених ним недоліків, частина з яких є надуманою, а решта являються формальними, що не впливають на зміст проведеної слідчої дії та не можуть нівелювати доказ у цілому. При цьому, судом не надано оцінку зазначеним доказам, у розумінні положень ст.ст. 85, 86 КПК України (допустимі, належні).

Також, за результатами дослідження протоколу огляду відеозапису з нагрудної камери поліцейських від 11.09.2020 та слідчого експерименту за участю обвинуваченого від 17.09.2020 суд безпідставно, не встановивши жодного істотного порушення прав та свобод людини, визнав дані докази недопустимими.

При дослідженні речових доказів судом, стороною обвинувачення заявлялося клопотання про надання для огляду автомобіль, марки «АУДІ 100» червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_6 , однак суд обмежився поясненням обвинуваченого про відсутність у нього зазначеного речового доказу. Ігнорування судом першої інстанції клопотання сторони обвинувачення про огляд речового доказу, фактично позбавило прокурора можливості подати докази у формі показань свідка, які направлені на встановлення фактичних обставин кримінального правопорушення, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню та порушило принци змагальності сторін у кримінальному провадженні.

Наразі, прокурором внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000115 від 03.07.2025 за фактом незаконних дій щодо майна, яке являється речовим доказом у кримінальному провадженні та передано особі на відповідальне зберігання, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України,

Проігнорувавши факт ненадання обвинуваченим речового доказу для дослідження, судом допущено непослідовність та порушено принцип змагальності сторін (вжито заходів для дослідження речових доказів заявлених захистом та не вжито будь яких заходів і не створено необхідні умови для дослідження речового доказу, заявленого стороною обвинувачення, це при тому, що клопотання прокурора про дослідження речового доказу задоволено) що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Крім того, досліджуючи показання потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та свідків ОСОБА_20 і ОСОБА_21 судом не відображено у вироку показання потерпілих про спосіб визначення об`єму викраденого дизельного пального, а показання свідків відображено фрагментарно, що не дало створити та побачити важливість даних свідчень та їх зв`язок з іншими доказами. Тим самим, судом порушено вимоги законодавства про всебічне та повне дослідження доказів.

Також судом допущено протиріччя, у той час коли суд прийняв покази обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що автомобіль марки «АУДІ 100» червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_6 у нього відсутній, у мотивувальній частині вироку суд вказує, що автомобіль належить ОСОБА_22 (а.с.11), а в резолютивній частині вироку, вирішуючи долю речових доказів, суд вказав, що вказаний автомобіль підлягає поверненню власнику ОСОБА_8 .

Крім того, суд допустив протиріччя та безпідставно визнав рапорт ст. слідчого СВ Онуфріївського ВП Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області (а.с.35 вироку) неналежним доказом. Спочатку суд зазначив, що рапорт в розумінні ст. 84 КПК України не є доказом у кримінальному провадженні, а далі визнає рапорт недопустимим доказом.

Отже те, що не відноситься до процесуальних доказів не можна визнати недопустимим доказом.

Поряд з цим суд проаналізувавши докази окремо, в порушення ст. 94 КПК України не надав їм оцінку в сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

В своїх запереченнях на апеляційну скаргу прокурора сторона захисту зазначає, що суть апеляційної скарги прокурора зводиться до непогодження з висновками суду першої інстанції, але не вказано конкретно, які процесуальні порушення допущено судом при ухваленні виправдувального вироку, не зазначено конкретно норми права, які не були враховані або неправильно застосовані. Тому просять апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок відносно ОСОБА_8 , залишити без змін

Заслухавши доповідача, прокурора яка просила задовольнити подану апеляційну скаргу із доповненням, виправданого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_7 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга із доповненням підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до вимог ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ст. 374 КПК України, в мотивувальній частині вироку зазначається: 1) у разі визнання особи виправданою формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення; 2) у разі визнання особи винуватою: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів, мотиви змінення обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалося таке рішення, обставини які пом`якшують та обтяжують покарання.

Також у мотивувальній частині суд повинен описати результати оцінки доказів навести докази для підтвердження встановлених судом обставини, а також мотиви неврахування окремих доказів. Викладаючи підстави для прийняття рішення, суд повинен дати відповідь на аргументи сторін.

Таким чином кожний доречний важливий і вирішальний аргумент учасників судового засідання має бути проаналізований і одержана відповідь.

Висновки у судовому рішенні повинні прямо впливати з аргументації, а також бути чіткими, тобто не допускати неоднозначного трактування. При цьому недостатньо лише цитувати законодавчі положення, а потім приймати рішення. Суддя повинен послідовно поєднувати закон із фактами у справі і наводити чіткі аргументи, яким чином було вирішено справу у конкретному випадку. Якщо цього не робити, це буде очевидне порушення права на справедливий суд, яке гарантує стаття 6 Європейської конвенції з прав людини.

Згідно вимог ст. 370 КПК України, рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому висновки суду, зазначені у рішенні, мають прямо випливати з аргументації, а також бути чіткими, тобто такими, що не допускають неоднозначного трактування.

Крім того суду необхідно послідовно поєднувати закон із фактами у справі і наводити чіткі аргументи. Не дотримання зазначених вимог під час розгляду справи кримінального провадження є порушенням права на справедливий суд, гарантований ст.6 Європейської конвенції з прав людини.

Разом із тим, суд першої інстанції не дотримався зазначених вимог кримінального процесуального та кримінального закону під час ухвалення вироку, допустив істотні порушення, що перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Із змісту ст. 415 КПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 цього Кодексу.

Перевіряючи матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження стосовно ОСОБА_8 допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення та які неможливо усунути під час апеляційного розгляду, вирок суду є немотивованим та суперечливим, місить протиріччя які неможливо усунути в під час апеляційного розгляду.

Всупереч вищевказаним вимогам кримінально процесуального закону, судом першої інстанції у вироку не надано ряду зібраних доказів належної юридичної оцінки.

Так, виправдовуючи ОСОБА_8 за відсутністю у його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, суд першої інстанції зазначив, що докази, досліджені судом, та показання свідків не містять достатніх відомостей про вчинення саме обвинуваченим ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення. При цьому визнав вище зазначені докази неналежними та недопустимими.

Так суд першої інстанції не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його рішення, а також не звернув увагу на наявність суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду.

Зокрема суд у вироку зазначає, що в протоколі огляду слідчим зазначено 8 каністр, з них 3 порожні, з відео бодікамер видно 5 каністр і з них 1 пуста, а чим наповнені інші невідомо. У багажнику не видно на відео джинси і кросівки, тому суд робить висновок, що їх немає.

Свідки ОСОБА_19 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 вказали, що каністр було 7, з них 5 повні та 2 порожні. У протоколі обшуку на відео, слідчі нарахували 8 каністр різних ємкостей, з них 5 повні, а 3 пусті.

Таким чином, суд першої інстанції не надав вказаним доказам оцінку в їх сукупності та не встановив, якою саме конкретно є кількість та об`єм викраденого майна, враховуючи те, що у кримінальному провадженні проведено експертизу матеріалів, речовин та виробів від 10.04.2023, за висновком якої встановлено об`єм нафтопродуктів, при цьому судом каністри з нафтопродуктами, які є речовими доказами оглядались в судовому засіданні.

При цьому, суд у вироку допустив припущення, а саме вказав, що судом досліджено в судовому засіданні відеозапис з боді - камери поліцейського СРПП Онуфріївського СПД Олександрійського РВП від 11.09.2020, з якого чітко видно про наявність в багажному відділенні п`ятьох каністр, з яких одна є порожня, що є очевидним з огляду на те, як легко її підняв/поворушив поліцейський. Що вданому випадку є несумісними із встановленням фактичних обставин, оскільки судом не встановлено та не враховано антропометричні та фізичні дані особи, яка підіймала та ворушила каністру.

Крім того, судом першої інстанції допущено інші суперечності протиріччя та припущення, а саме: судом у вироку зазначено, що із протоколу проведення слідчого експерименту із застосуванням відеозапису с. Деріївка від 17.09.2020 (а.с.24-25, а.с.29 т.4), зокрема із відеозапису, вставлено, що за епізодом 29.08.2020 обвинувачений ОСОБА_8 зазначив, що ним викрадено з приміщення, яке без дверей каністри в кількості 5 шт., з дизельним паливом, які він перекинув через огорожу та 2 каністри дизельного палива злив з комбайна. Проте ОСОБА_8 не зазначено, а слідчим не уточнено ємність каністр та їх об`єм. Відповідно, навіть якщо припустити, що ємність та об`єм кожної з каністр складав 20 л, то 7 каністр по 20 л дорівнювало б 140 л, але ніяк не 200 л про що зазначено в обвинувальному акті по епізоду за 29.08.2020.

Також, суд у вироку зазначив, що витяг із ЄРДР не є доказом в розумінні ст. 84 КПК України. Це документ, згенерований спеціальними програмними засобами. Цей витяг засвідчує сам факт реєстрації та внесення відомостей відносно вчиненого кримінального правопорушення. В цьому документі відображені актуальні дані на момент запиту. При цьому надає йому оцінку стосовно змістовності та конкретизованості даного витягу.

Також судом першої інстанції у вироку надано оцінку протоколам протоколу обшуку та протоколу огляду та зазначено: щодо дослідженого судом протоколу обшуку смт Онуфріївка від 16.09.2020 та DVD-R дисків із відеозаписам проведення обшуку легкового автомобіля марки AUDI модель 100 червоного кольору, р/н НОМЕР_6 (а.с.3-6 т.4). Даючи йому оцінку як доказу, судом звертається увага на розбіжності між вказаним протоколом та протоколом огляду предметів від 11.09.2020 (а.с.248 т.3), зокрема, у тому, що згідно з останнього протоколу слідчий нараховував 8 пластикових каністр ємністю 20 літрів кожна, серед яких 5 каністр були наповнені дизельним паливом та 3 каністри були порожні. При цьому, судом звертається увага на те, що дані протоколу огляду предметів від 11.09.2020 є недостовірними, а сам протокол є недопустимим доказом. Дані висновки суду є суперечливими та протирічасть одне одному.

Поряд з цим, суд першої інстанції не звернув увагу, на те, що під час допиту ОСОБА_8 , він змінив свої показання, які кардинально відрізняються від тих, що були надані під час досудового розслідування, при цьому, останній не скаржився ані на тиск з боку працівників поліції, ані на інші обставини.

При цьому, у ході судового розгляду суд задовольнив клопотання прокурора про дослідження речового доказу автомобіля марки «Ауді 100» д.н. НОМЕР_1 червоного кольору. Який постановою слідчого від 11.09.2020 визнано речовим доказом та 17.09.2020, після проведення обшуку, передано на відповідальне зберігання ОСОБА_8 . Зазначений автомобіль фігурує у відеозаписі з нагрудної камери поліцейського від 11.09.2020, коли його зупинили під керуванням обвинуваченого ОСОБА_8 неподалік від місця вчинення злочинів, у протоколі первинного (поверхневого) огляду місця події від 11.09.2020 на місці зупинки та у протоколі обшуку від 17.09.2020, в ході якого в багажному відділенні виявлено каністри заповнені дизелем. Проте, вказаний автомобіль не досліджений судом та належної оцінки як окремо так в сукупності з іншими доказами не надано. Разом із цим, у вироку судом допущено протиріччя, у той час коли суд прийняв показання обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що автомобіль марки «Ауді 100» д.н. НОМЕР_1 у нього відсутній, у мотивувальній частині вироку суд вказує, що автомобіль належить ОСОБА_22 (а.с.11), а в резолютивній частині вироку, вирішуючи долю речових доказів, суд вказав, що вказаний автомобіль підлягає поверненню власнику ОСОБА_8 .

Крім того, суд допустив протиріччя та визнав рапорт ст. слідчого СВ Онуфріївського ВП Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області (а.с.35 вироку) неналежним доказом. При цьому, суд зазначив, що рапорт в розумінні ст. 84 КПК України не є доказом у кримінальному провадженні, а далі визнає рапорт недопустимим доказом.

Також, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші, а також дослідивши докази, не надав їм належної оцінки у своєму рішенні, не спростував їх у відповідному об`ємі, наданому стороною обвинувачення, не провівши аналіз доказів у повному обсязі на предмет належності та допустимості.

Таким чином, мотиви виправдання обвинуваченого, викладені у мотивувальній частині вироку, не є безсумнівними та однозначними, оскільки не можуть вважатися достатніми, ґрунтовними та переконливими, а тому не можуть слугувати беззаперечними підставами для висновку про законність обґрунтованість рішення суду першої інстанції про виправдання обвинуваченого.

За таких підстав, колегія суддів доходить висновку, що вирок першої інстанції не відповідає вимогам статей 370, 374, 420 КПК України. В результаті розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції було порушено право учасників процесу на повний, всебічний та неупереджений розгляд кримінального провадження, порушено право на справедливий суд, а тому вирок суду підлягає скасуванню на підставі істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Врахувавши наведене, колегія суддів доходить висновку, що дане кримінальне провадження розглянуто в суді першої інстанції із істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду, порушеннями права на справедливий суд, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, і які неможливо усунути під час апеляційного розгляду, враховуючи принцип інстанційності, а тому апеляційна скарга слід задовольнити частково, вирок суду першої інстанції слід скасувати, призначивши новий судовий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі.

Під час нового судового розгляду, суду першої інстанції необхідно врахувати зазначене у даній ухвалі апеляційного суду, усунути порушення вимог кримінального процесуального закону, які стали підставами для скасування вироку суду та призначення нового судового розгляду, повно, всебічно, неупереджено та об`єктивно дослідити всі зібрані докази по справі, вирішити всі заявлені клопотання сторонами, ретельно перевірити усі наявні в матеріалах кримінального провадження докази, дати кожному зібраному доказу належну правову оцінку, як в сукупності так і кожному окремо, та за результатами розгляду ухвалити мотивоване, законне та обґрунтоване рішення.

Відповідно до ст. 94 КПК України, перевірити усі доводи викладені в апеляційній скарзі прокурора із доповненням, у тому числі щодо наявності доказів вини ОСОБА_8 у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення та надати їм належну правову оцінку, та у разі доведеності вини останнього за результатами розгляду ухвалити обвинувальний вирок.

Беручи до уваги викладене апеляційна скарга із доповненням прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду кримінального провадження в іншому складі суду.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 409, 412, 415, 418 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу із доповненням прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 21 січня 2025 року стосовно ОСОБА_8 скасувати, призначити новий судовий розгляд кримінального провадження у тому ж суді першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

(підписи)