Провадження № 1-кс/201/4592/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Соборного районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в залі Соборного районного суду міста Дніпра клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні за №0001101 від 14.08.2025 за фактом вчинення кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 190 КК України,

У судовому засіданні брали участь:

представник, адвокат ОСОБА_3 ,

слідчий ОСОБА_5

УСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні за №0001101 від 14.08.2025 за фактом вчинення кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 190 КК України, у якому представник заявника просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Соборного районного суду м. Дніпра від 02.09.2025 року по справі № 201/10691/25, провадження № 1-кс/201/3845/2025, якою задоволено клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції № 2 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 про арешт майна, яке знаходиться у власності та у користуванні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , а саме: - мобільний телефон марки iPhone XS Max, модель МТ532 Х/А, G6TXKFC5KPH4, imei1 НОМЕР_2 , imei2 НОМЕР_3 ;- мобільний телефон марки iPhone 11 моделі MWM02 FS/A, G0NCWHS3N73D, imei1 НОМЕР_4 , imei2 НОМЕР_5 ;- - ноутбук марки Dell, с.н. 97WSV32; банківська картка ІНФОРМАЦІЯ_2 № НОМЕР_6 .

В обґрунтування клопотання посилається на те, що ухвалою слідчого судді Соборного районного суду м. Дніпра ОСОБА_1 від 02.09.2025 року по справі № 201/10691/25 в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001101 від 14.08.2025 було накладено арешт на мобільний телефон марки iPhone XS Max, модель МТ532 Х/А, G6TXKFC5KPH4, imei1 НОМЕР_2 , imei2 НОМЕР_3 , мобільного телефона марки iPhone 11 моделі MWM02 FS/A, G0NCWHS3N73D, imei1 НОМЕР_4 , imei2 НОМЕР_5 , ноутбука марки Dell, с.н. НОМЕР_7 , а також банківської картки ІНФОРМАЦІЯ_2 № НОМЕР_6 . Як вбачається з ухвали слідчого судді Соборного районного суду м. Дніпра ОСОБА_1 , арешт на тимчасово вилучене майно за вказаним вище переліком, було накладено у відповідності до ст. 170 КПК України, за наявності на час розгляду клопотання про арешт майна даних, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, оскільки, на думку слідчого судді, вказане майно може містити відомості, які мають значення для встановлення обставин кримінального провадження та відносно даних речей слідчим винесено постанову про визнання їх речовими доказами. Разом із тим, представник вважає, що наразі відпала потреба у подальшому застосуванні арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Соборного районного суду м. Дніпра ОСОБА_1 від 02.09.2025 року, оскільки органом досудового розслідування були проведені усі необхідні слідчі та процесуальні дії з вилученими речами, зокрема слідчим на підставі ухвали слідчого судді Соборного районного суду м. Дніпра від 11.09.2025 року у справі № 201/11068/25 (провадження № 1-кс/201/3845/2025) було отримано тимчасовий доступ до речей (мобільний телефон марки iPhone XS Max, модель МТ532 Х/А, G6TXKFC5KPH4, imei1 НОМЕР_2 , imei2 НОМЕР_3 , мобільного телефона марки iPhone 11 моделі MWM02 FS/A, G0NCWHS3N73D, imei1 НОМЕР_4 , imei2 НОМЕР_5 , ноутбука марки Dell, с.н. НОМЕР_7 ), які вилучені 28.08.2025 року у ході проведених обшуків, з можливістю ознайомлення з ними та зняття їх копії, а саме: змісту спілкування (листування) в програмних забезпеченнях «Viber», «WhatsApp», «Telegram», «Signal» «Messenger», «Instagram», «Facebook», «TikTok» та інших мобільних, інтернет додатках, що встановлені в мобільних телефонах, ноутбуках та забезпечувало можливість передачі даних і стосуються зав`язків та/або листування між ОСОБА_4 та іншими особами, а також спеціалізованих додатків та програм, як встановлених (завантажених) на мобільні телефони чи ноутбуки, так і ті, доступ до яких відбувається виключно через інтернет браузер «Chrom», «Mozilla Fire Foxe», «Opera» та ін., які використовував ОСОБА_4 для збереження та передачі даних. Отже, на думку представника, орган досудового розслідування зняв усю необхідну інформацію, зміст листування та обміну інформації в усіх програмах, що встановлені у вилучених телефонах і ноутбуці та, за необхідності, мав реальну можливість провести усі необхідні процесуальні дії із знятою інформацією. Крім того, представник звертає увагу суду на ту обставину, що, на її думку, самі по собі телефони та ноутбук ніякого доказового значення для органу досудового розслідування не мають, що свідчить про відсутність законних підстав для подальшого утримання належного ОСОБА_4 майна. Тобто, на даний час відсутні підстави для подальшого обмеження права власності ОСОБА_4 та продовження дії арешту майна, оскільки наразі відсутня мета накладення арешту збереження речових доказів, а законом не передбачено заборони володіння майном.

У судовому засіданні представник заявника, адвокат ОСОБА_3 дане клопотання підтримала з підстав, наведених у ньому, просила задовольнити.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_3 у судовому засіданні просив відмовити у задоволення поданого клопотання та зазначив, що вилучені в ході обшуку речі та предмети є доказами вчиненого правопорушення, які зберегли на собі первинне джерело інформації, а отже, не можуть бути повернуті власнику.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до такого правового висновку з відповідних підстав.

Встановлено, що у провадженні СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження №0001101 від 14.08.2025 за фактом вчинення кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 190 КК України.

Ухвалою Соборного районного суду міста Дніпра від 02 вересня 2025 року у справі № 201/10691/25, провадження № 1-кс/201/3784/2025 клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001101 від 14.08.2025 за фактом вчинення кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 4 ст. 190 КК України, задоволено. Накладено арешт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001101 від 14.08.2025, у вигляді заборони на користування та розпорядження на тимчасово вилучене 28.08.2025 в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки «IPhone XS Max» модель: MТ532 Х/А, с.н. НОМЕР_8 , імеі1: НОМЕР_2 , імеі2: НОМЕР_3 ; мобільний телефон марки «IPhone 11» модель: MWM02 FS/А, с.н. G0NCWHS3N73D, імеі1: НОМЕР_4 , імеі2: НОМЕР_5 ; ноутбук марки «Dell», с.н. НОМЕР_7 ; банківська картка УніверсалБанк № НОМЕР_6 .

Згідно ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження визначено захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Заходи забезпечення у вигляді арешту майна мають бути пропорційними щодо мети їх застосування, повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження та вимогою захисту основних прав особи.

Згідно вимог ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Разом з тим, відповідно до ч.1, 2 ст.170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Із аналізу наведеної норми вбачається, що прийняття рішення про скасування арешту майна за клопотанням вищенаведених осіб можливе за таких умов: вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба; вони доведуть, що арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, саме на власника або володільця майна покладається обов`язок довести, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт на майно накладено необґрунтовано.

З ухвали слідчого судді Соборного районного суду міста Дніпра від 02 вересня 2025 року вбачається, що арешт у кримінальному провадженні №0001101 від 14.08.2025 було накладено з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів.

Проте, як у клопотанні про скасування арешту майна, так і в судовому адвокатом ОСОБА_3 не доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба, а також відсутні дані, що вказане майно втратило статусу речового доказу.

Крім того, доводи про те, що у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_4 не має будь-якого процесуального статусу - не спростовують того, що арешт майна з підстав, передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Також встановлено, що досудове розслідування кримінального провадження наразі триває, натомість представником у клопотанні не доведено, а слідчим суддею не встановлено будь-яких нових обставин, за яких би на даний час відпала потреба у застосуванні вказаного виду заходу забезпечення кримінального провадження або арешт накладено необґрунтовано.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, а також наведені представником доводи, слідчий суддя доходить висновку, що застосовані заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна виправдовують таке втручання у права та інтереси з метою попередження настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Враховуючи вищевикладене, підстав вважати, що арешт накладено необґрунтовано у суду не має, а представником не доведено, що у подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, відпала потреба, у задоволенні клопотання про скасування арешту майна слід відмовити.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 170 - 174, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні за №0001101 від 14.08.2025 за фактом вчинення кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 190 КК України, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено і проголошено о 15-25 годині 07.11.2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1