Справа № 683/780/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2026 року Старокостянтинівський районний суд

Хмельницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

з участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

особи, відносно якого подано клопотання ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

представника органу опіки та піклування ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі судових засідань в м. Старокостянтинів Хмельницької області клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру по об`єднаному кримінальному провадженню №0000012 від 02 січня 2025 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Донецьк, українець, громадянин України, з середньою освітою, неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей немає, офіційно не працевлаштований, зареєстроване місце проживання відсутнє, фактично проживав по АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

за ознаками суспільно небезпечних діянь, передбачених ч. 1 ст. 209, ч. 4 ст. 185 КК України,

встановив:

У зв`язку із воєнною агресією Російської Федерації згідно Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» на всій її території введено воєнний стан, який надалі неодноразово продовжувався.

Незважаючи на вищевикладене, ОСОБА_6 , достовірно знаючи про те, що в Україні введено і діє правовий режим воєнного стану, в період часу з 09 год 55 хв по 10 год 08 хв 25 грудня 2024 року (точного часу в ході досудового розслідування не встановлено), перебував в приміщенні «Свято-Хресто-Воздвиженського» чоловічого монастиря, розташованого по вул. І.Федорова, 34 м. Старокостянтинова Хмельницького району Хмельницької області, побачив на рівні очей ікону Пресвятої Богородиці «Троєручниця», під склом якої знаходились ювелірні вироби з дорогоцінних металів та вирішив вчинити кримінальне правопорушення, пов`язане з таємним викраденням чужого майна.

Надалі, реалізовуючи свій злочинний намір, пов`язаний з викраденням чужого майна без розриву у часі, ОСОБА_6 , скориставшись відсутністю уваги з боку сторонніх осіб, умисно, таємно, шляхом вільного доступу, з приміщення «Свято-Хресто-Воздвиженського» чоловічого монастиря, розташованого по вул. І. Федорова, 34 в м. Старокостянтинів, викрав ікону Пресвятої Богородиці «Троєручниця», в якій під склом знаходились ювелірні вироби, а саме: золота обручка 583 проби, вагою 2,23 г, вартістю 3990 грн за 1 грам золота, загальною вартістю 8897 грн 70 коп; пара золотих сережок 583 проби, загальною вагою 6,16 г, вартістю 3990 грн за 1 грам золота, загальною вартістю 24578 грн 40 коп; золота сережка 585 проби, вагою 1,62 г, вартістю 3200 грн за 1 грам золота, загальною вартістю 5184 грн; срібний браслет 925 проби, вагою 17,2 г, вартістю 100 грн за 1 грам срібла, загальною вартістю 1720 грн та срібний ланцюжок 600 проби, вагою 32,8 г, вартістю 110 грн 30 коп за 1 грам срібла, загальною вартістю 3617 грн 84 коп, а всього загальною вартістю лише ювелірних виробів на загальну суму 43997 грн 94 коп.

Після цього, ОСОБА_6 розібрав викрадену ікону з ювелірними виробами та частинами реалізував їх до ломбарду «Дім Мікрофінанс» та «АЙ Ломбард», а виручені кошти витратив на власні потреби, чим спричинив майнової шкоди на вказану суму потерпілому ОСОБА_5 .

Крім того, ОСОБА_6 після вчинення крадіжки 25 грудня 2024 року з приміщення «Свято-Хресто-Воздвиженського» чоловічого монастиря по вул. І.Федорова, 34 в м. Старокостянтинів Хмельницького району Хмельницької області ікони Пресвятої Богородиці «Троєручниця», під склом якої знаходились ювелірні вироби з дорогоцінних металів, що належали ОСОБА_5 , вирішив легалізувати майно з метою подальшого використання коштів від майна отриманого злочинним шляхом.

Таким чином, ОСОБА_6 в період часу з 25 грудня 2024 року по 27 грудня 2024 року (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), з метою приховання злочинного походження майна та подальшого оприбуткування коштів від вказаного майна, перебуваючи у невстановленому досудовим слідством місці, розібрав раму ікони Пресвятої Богородиці «Троєручниця», вийняв скло ікони та витягнув ювелірні вироби.

Після чого, викрадені ювелірні вироби, а саме пару золотих сережок 583 проби, чистою вагою 6,16 г, ОСОБА_6 27 грудня 2024 року о 09 год 53 хв реалізував шляхом укладення фінансової операції здійснення закладу майна та отримання фінансового кредиту з подальшим стягненням такого майна у ломбарді «Дім Мікрофінанс» по АДРЕСА_2 за грошові кошти в сумі 11510грн, тим самим набув право володіти грошовими коштами, одержаними внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмивання) грошових коштів, та використовувати їх.

Того ж дня, о 10 год 44 хв ОСОБА_6 за одержані, внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, грошові кошти придбав у філії ломбарду «Дейт Трейд» по вул. Кам`янецька, 11 м. Хмельницький мобільний телефон марки «Spark 20 Pro KJ6 8/256 GB», IMEI: НОМЕР_1 , за грошові кошти в сумі 4920 грн.

Після цього, ОСОБА_6 , придбавши квиток на залізничний транспорт, прибув 28 грудня 2024 року до м. Києва, де о 10 год 06 хв та відповідно о 16 год 14 хв реалізував іншу частину раніше незаконно отриманих ним ювелірних виробів, а саме: золоту обручку 583 проби, чистою вагою 2,23 г; золоту сережку 585 проби, чистою вагою 1,62 г; срібний браслет 925 проби, чистою вагою 17,2 г; срібний ланцюг 600 проби, чистою вагою 32,8 г, шляхом укладення фінансових операцій здійснення закладу майна та отримання фінансових кредитів з подальшим стягненням такого майна у ломбарді «АЙ Ломбард» по вул. Старовокзальна, 18 м. Київ за грошові кошти в загальній сумі 8367 грн, тим самим набув право володіти грошовими коштами, одержаними внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмивання) грошових коштів, та використовувати їх.

В подальшому, 29 грудня 2024 року (точного часу в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_6 , перебуваючи по вул. Грушевського в м. Старокостянтинів Хмельницького району Хмельницької області, реалізував для ОСОБА_9 попередньо придбаний ним мобільний телефоном марки «Spark 20 Pro KJ6 8/256 GB», IMEI: НОМЕР_1 , за грошові кошти в сумі 4000 грн, тим самим вчинив цивільно-правову угоду в частині використання майна, не пов`язаного з господарською діяльністю.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання про застосування щодо ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру та вважає, що останній вчинив суспільно небезпечні діяння, які містять ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 209, ч. 4 ст. 185 КК України. Просить застосувати до останнього примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом з метою обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню суспільно небезпечних діянь.

ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердив обставини вчинення діянь за ознаками інкримінованих кримінальних правопорушень, визнав неправильність своїх дій та не заперечував проти клопотання прокурора.

Захисник ОСОБА_7 та законний представник ОСОБА_6 ОСОБА_8 підтримали клопотання прокурора.

Потерпілий ОСОБА_5 при вирішенні справи поклався на розсуд суду, просив розглянути кримінальне провадження без його участі, про що подав до суду заяву.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, суд прийшов до висновку, що клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 підлягає задоволенню та застосуванню до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом, з наступних підстав.

Вчинення ОСОБА_6 суспільно небезпечних діянь, передбачених ч. 1 ст. 209, ч. 4 ст. 185 КК України, підтверджено дослідженими судом доказами:

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 02 січня 2025 року, де ОСОБА_5 повідомив, що 25 грудня 2024 року невідома особа, шляхом вільного доступу під час перебування в приміщенні «Свято-Хресто-Воздвиженського» чоловічого монастиря, таємно викрала ікону Пресвятої Богородиці «Троєручиця» із трьома золотими сережками, золотою обручкою, срібним ланцюжком, браслетом і медальйоном;

- протоколом огляду місця події від 02 січня 2025 року із фотоілюстраціями, відповідно до якого в присутності двох понятих оглянуто приміщення «Свято-Хресто-Воздвиженського» чоловічого монастиря, де на одній із стін наявні металеві кріплення для ікони, розмірами приблизно 30 см ширини та 30 см висоти, яка була відсутня;

- протоколом огляду відеозапису від 13 січня 2025 року з фотоілюстраціями, з якого вбачається, що ОСОБА_6 25 грудня 2024 року о 09 год 55 хв зайшов на територію «Свято-Хресто-Воздвиженського» чоловічого монастиря по вул. І.Федорова, 34 м. Старокостянтинова, тримаючи в руці один пакет, потім він зайшов в церкву, звідки вийшов о 10 год 08 хв вже з двома пакетами;

- протоколом огляду відеозапису від 14 січня 2025 року з фотоілюстраціями, яким зафіксовано, як ОСОБА_6 28 грудня 2024 року двічі відвідував приміщення ломбарду «АЙ Ломбард» по вул. Старовокзальна, 18 м. Київ, де передавав працівнику ломбарду почергово футляр з предметами та обмотані в шматок тканини вироби з цінних металів, також ОСОБА_6 надавав працівнику ломбарду власний паспорт громадянина України, завіряв копії своїх документів, підписував договори з ломбардом, отримав грошові купюри різного номіналу, чек про реалізацію товару та накладні з логотипом ломбарду;

- листом ТОВ «АЙ ЛОМБАРД» м. Київ за №11/01 від 10 січня 2025 року про те, що ОСОБА_6 28 грудня 2024 року звертався до ломбардного відділення з приводу закладу виробів з дорогоцінних металів в кількості 4 штук, до якого додано копію відеозапису від 28 грудня 2024 року (момент закладу майна);

- листом ТОВ «ЛОМБАРД «ДІМ МІКРОФІНАНС» м. Київ за №10/01 від 06 січня 2025 року про те, що ОСОБА_6 06 січня 2025 року звертався до ломбардного відділення по вул. Проскурівська, 107 м. Хмельницького з приводу закладу телефону SAMSUNG G361H Galaxy Core Prime VE, С/№67036 та 27 грудня 2024 року до ломбардного відділення по АДРЕСА_2 з приводу закладу сережок за реактивом пара 583 золото, загальною вагою 6,16, чистою вагою 6,16;

- листом ТОВ «ДЕЙТ ТРЕЙД» м. Київ за №4/01 від 21 січня 2025 року про те, що 27 грудня 2024 року було продано мобільний телефоном марки «Spark 20 Pro KJ6 8/256 GB», IMEI: НОМЕР_1 , сума 4920 грн;

- довідками ФОП « ОСОБА_10 » про вартість станом на 25 грудня 2024 року 1 грама срібла 925 проби в сумі 100,00 грн та 1 грама золота 585 проби в сумі 3200,00 грн;

- довідкою ФОП « ОСОБА_11 » про вартість станом на 25 грудня 2024 року 1 грама срібла 600 проби в сумі 110,30 грн та 1 грама золота 583 проби в сумі 3990,00 грн.

Оцінюючи досліджені під час судового розгляду клопотання докази, суд визнає їх належними, допустимими та достовірними, а сукупність зібраних доказів достатніми та взаємозв`язаними між собою та приходить до висновку, що факт скоєння ОСОБА_6 суспільно небезпечних діянь, що містять ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 209, ч 4 ст. 185 КК України, доведено повністю.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 вчинив суспільно небезпечні діяння, які містять ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 209, ч 4 ст. 185 КК України, тобто відповідно в легалізації (відмиванні) доходів, одержаних злочинним шляхом, а саме, у вчиненні фінансових операцій з майном, одержаними внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванні) доходів, а також у вчиненні дій, спрямованих на використання коштів, одержаних внаслідок легалізації (відмиванню) доходів, а також в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненого в умовах воєнного стану.

Вказані суспільно небезпечні діяння ОСОБА_6 вчинив, перебуваючи у стані, при якому він не міг усвідомлювати своїх дій та керувати ними, так як страждав на параноїдну шизофренію безперервний тип перебігу зі стабільним дефектом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність), або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно з положеннями ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним та Кримінальним процесуальним кодексами України, цим законом та іншими законами.

Відповідно до ст. 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

У силу ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

За змістом ч. 2 ст. 513 КПК України, визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру, яка повинна відповідати вимогам статті 513 КПК України і містити в собі, як формулювання суспільно небезпечного діяння, визнаного судом встановленим, так і посилання на перевірені в судовому засіданні докази, якими суд обґрунтовує свої висновки, а також мотиви прийнятого ним рішення по суті.

При визначенні виду примусових заходів медичного характеру, згідно з ч. 1ст. 94 КК України, є обов`язковим врахування: 1) характеру і тяжкості захворювання; 2) тяжкості вчиненого діяння; 3) ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб.

Зокрема, примусовий захід медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом, передбачений ч. 3 ст. 94 КК України, і, відповідно до неї, може бути застосований судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у психіатричному закладі і лікування у примусовому порядку.

У пункті 15 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру» вказано, що для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб суд має спочатку з`ясувати думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру (тип психіатричного закладу, який його здійснюватиме). При цьому в ухвалі суду не треба наводити конкретного психіатричного закладу, до якого має бути госпіталізована особа, і вказувати строк застосування примусового заходу медичного характеру.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №137 від 12 лютого 2025 року ОСОБА_6 на момент вчинення інкримінованого злочину страждав на параноїдну шизофренію безперервний тип перебігу зі стабільним дефектом, не усвідомлював свої дії, не міг керувати ними. На даний час ОСОБА_6 страждає на параноїдну шизофренію безперервний тип перебігу зі стабільним дефектом, внаслідок чого не розуміє значення своїх дій та не може керувати ними. У ОСОБА_6 будь-яких інших відхилень у нервово-психічному стані не виявлено. ОСОБА_6 потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді поміщення до спеціального лікувального закладу з метою його обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню ним суспільно небезпечних діянь. Термін лікування залежатиме від його психічного стану.

Зазначений висновок не викликає у суду сумнівів про те, що особа страждає на психічне захворювання у вигляді параноїдної шизофренії безперервний тип перебігу зі стабільним дефектом, що зумовлює неосудність ОСОБА_6 і викликає потребу в застосуванні щодо нього примусових заходів медичного характеру.

В судовому засіданні експерти ОСОБА_12 та ОСОБА_13 роз`яснили висновок в частині виду примусових заходів медичного характеру, вказавши, що по стану психічного здоров`я ОСОБА_6 підпадає під госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

На підставі викладеного, суд дійшов обґрунтованого висновку, що в діях ОСОБА_6 вбачаються ознаки суспільно небезпечних діянь, передбачених ч. 1 ст. 209, ч 4 ст. 185 КК України, що підтверджується дослідженими судом доказами у кримінальному провадженні, зазначені дії вчинені ОСОБА_6 у стані неосудності, оскільки в період вчинення суспільно небезпечних діянь він не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними внаслідок психічного захворювання, що є підставою для застосування до ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру.

При визначенні ОСОБА_6 виду примусового заходу медичного характеру, суд враховує характер і тяжкість захворювання останнього, рекомендації експертів про тип лікувального закладу, особу ОСОБА_6 , який вчинив суспільно небезпечні діяння, що відносяться до тяжких злочинів, має середню освіту, неодружений, офіційно не працевлаштований, перебуває на обліку у лікаря психіатра з 26 липня 2000 року, у лікаря нарколога на обліку не перебуває, у нього відсутня реєстрація місця проживання, за місцем фактичного проживання відсутні компрометуючі відомості, раніше не судимий, та дійшов висновку, що за своїм психічним станом він потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Жодних даних про те, що на момент судового розгляду ОСОБА_6 видужав або внаслідок змін у стані його здоров`я відпала потреба в застосуванні примусових заходів медичного характеру, до суду не надано.

Суд вважає обґрунтованим продовжити дію обраного відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді поміщення до спеціального лікувального закладу з метою обов`язкового лікування та запобігання вчинення ним суспільно небезпечних діянь.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлено.

Витрати на проведення судових експертиз відсутні.

Питання про речові докази нележить вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 369-372, 376, 503, 512-513, 516 КПК України, суд -

постановив:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 у вигляді поміщення до спеціального лікувального закладу в умовах, що виключають небезпечну поведінку (Комунального підприємства «Обласна психіатрична лікарня с. Орлівка» Рівненської обласної ради) продовжити до набрання ухвалою законної сили.

Речові докази: відеозаписи на компакт-дисках, зазначені в постановах про визнання речовими доказами від 03 січня 2025 року та від 13 січня 2025 року зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її оголошення.

Суддя