№ 1-кп/756/840/25
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 року місто Київ

Оболонський районним суд м. Києва у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 ,

судді ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

прокурора: ОСОБА_5 ,

обвинувачених: ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

захисників обвинувачених: ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві, кримінальне провадження, яке зареєстроване в Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0000149 від 27.08.2021, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 149 КК України, -

УСТАНОВИВ:

У провадження Оболонського районного суду м. Києва 30 вересня 2024 року надійшов обвинувальний акт стосовно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 225, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 149 КК України.

Під час підготовчого засідання захисник обвинуваченої ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_12 , заявила клопотання про направлення кримінального провадження до Київського апеляційного суду для вирішення питання щодо визначення підсудності, оскільки останнє не підсудне Оболонському районному суду міста Києва. В обґрунтування клопотання зазначила, що місце вчинення злочинів встановити можливо, незважаючи не те, що в обвинувальному акті вказано протилежне. Крім того, частина обвинувальних актів щодо інших учасників, матеріали стосовно яких виділені в окремі провадження, були передані Київським апеляційним судом на розгляд до Подільського районного суду міста Києва. Також вказала, що частина обвинувальних актів, які повернуто Київським апеляційним судом до Оболонського районного суду міста Києва, повернуто з підстави не зазначення в поданні конкретного суду, в який необхідно направити кримінальні провадження, для розгляду, а не з підстав підсудності Оболонському районному суду м. Києва.

Обвинувачена ОСОБА_7 підтримала позицію свого захисника.

Прокурор ОСОБА_5 пояснив, що на думку сторони обвинувачення, неможливо конкретно визначити місце вчинення злочинів, а тому справа була направлена до Оболонського районного суду міста Києва за місцем реєстрації органу досудового розслідування. Також зазначив, що по іншим учасникам злочинної організації обвинувальні акти були направлені до Оболонського районного суду міста Києва, але дійсно в подальшому по двом учасникам суд апеляційної інстанції скерував їх до Подільського районного суду міста Києва із посиланням на місце вчинення злочинів у Подільському районі м. Києва. Два інші обвинувальні акти повернуто на розгляд до Оболонського районного суду міста Києва. Одночасно повідомив, що Верховний Суд не вказав на правильність підсудності, а лише відмовив з певних причин у зміні підсудності на місто Харків. При цьому не заперечував проти направлення кримінального провадження до апеляційного суду для визначення підсудності.

Захисники обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокати ОСОБА_9 та ОСОБА_10 заперечували щодо направлення цього кримінального провадження до апеляційного суду для визначення підсудності, з огляду на те, що на їх думку розгляд провадження складом Оболонського районного суду м. Києва буде найбільш об`єктивним у цьому випадку.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав позицію своїх захисників.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_11 заперечував проти направлення кримінального провадження до апеляційного суду для визначення підсудності, зауважив, що його підзахисна зацікавлена в якнайшвидшому розгляді кримінального провадження.

Обвинувачена ОСОБА_8 підтримала позицію свого захисника.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження.

Як убачається з приписів ч. 1 ст. 32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення.Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 34 КПК України кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил підсудності.

Водночас, відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо порушено правила підсудності.

Як убачається з обвинувального актуОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255 КК України, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 149 КК України. ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 2 ст. 255 КК України, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 149 КК України. ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 2 ст. 255 КК України, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 149 КК України.

При цьому, згідно з приписами ст. 12 КК України, всі кримінальні правопорушення класифікуються як особливо тяжкі злочини.

Досудове розслідування здійснювалось Оболонським УП ГУНП в місті Києві.

На думку сторони обвинувачення, встановити місце вчинення цих кримінальних правопорушень неможливо. Водночас, суд не обмежений такою позицією сторони обвинувачення, та під час підготовчого засідання може оцінити виходячи з викладених в обвинувальному акті обставин, чи дійсно існує неможливість встановлення місця вчинення кримінального правопорушення.

Отже, для належного вирішення питання щодо підсудності даного кримінального провадження необхідно визначити яке з інкримінованих кримінальних правопорушень є більш тяжким та останнім за часом.

Разом з цим, у ч. 1ст. 32 КПК не йдеться про ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, а указано на тяжкість правопорушень, як підставу до вирішення питання про територіальну підсудність.

Критерієм тяжкості вчиненого злочину, в контексті приписів ч. 1ст. 32 КПК, є вид і розмір основного покарання, передбаченого в санкції статтіКК (частині статті) інкримінованого злочину, наявність додаткового покарання та його виду, а також вид санкції, характер та розмір заподіяної шкоди, а не виключно той, який визначено у приписахст. 12 КК.

Така позиція співпадає з усталеною практикою Верховного Суду (наприклад, справа № 522/14298/23, провадження № 51-7484впс23).

У санкції ч. 1ст. 255 КК визначено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, за ч. 2ст. 255 КК - у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, за ч. 3ст. 149 КК - у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

Таким чином, з огляду як на нижні межі санкцій зазначених злочинів, так і на верхні межі, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3ст. 149 КК є більш тяжким, ніж кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.255 КК України та ч. 2ст. 255 КК України.

Всі обвинувачені обвинувачуються за ч. 4 ст.28, ч. 3 ст.149 КК України, тобто у вербуванні людини.

Вербування - вчинення дій, спрямованих на досягнення із людиною добровільної (наприклад, шляхом запрошування або умовляння) або вимушеної (наприклад, шляхом шантажу, погрози застосування насильства) домовленості на її подальшу експлуатацію або на переміщення, переховування, передачу іншій особі.

Вербування є закінченим з моменту вчинення конкретних дій, спрямованих на досягнення домовленості із особою, яку вербують для експлуатації.

З огляду на зміст обвинувального акту, всім обвинуваченим висунута низка епізодів злочинної діяльності за ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 149 КК України, при цьому останній епізод стосується потерпілої ОСОБА_13 .

Натомість, у формулюванні обвинувачення зазначено, що всі конкретні дії, спрямовані на досягнення домовленості із в тому числі потерпілою ОСОБА_13 для її експлуатаціївчинялись обвинуваченими за адресами медичних центрів: на території м. Києва ТОВ «Медичний центр «Натівіта» (м. Київ, вул. Вишгородська, 45а/6) та міста Харкова за адресою «Медико-інформаційного центру сурогатного материнства «Ла Віта Нова» (м. Харків, вулиця Культури, 22-Б, кв. 2Н). То ж, епізод стосовно в тому числі потерпілої ОСОБА_13 закінчувався на території Подільського району міста Києва та на території міста Харкова.

А саме, за версією сторони обвинувачення на території міста Києва ОСОБА_6 була створена та діяла злочинна організація за адресою місця розташування ТОВ «Медичний центр «Натівіта» (м. Київ, вул. Вишгородська, 45а/6). Такі дії обвинуваченого кваліфіковані за ч. 1 ст. 255 КК України.

Також, зі змісту висунутого обвинувачення вбачається, що ОСОБА_6 був директором ТОВ «Медичний центр «Натівіта» та відповідно перебував у місті Києві і вчиняв інкриміновані йому дії з вербування, спрямовані на досягнення домовленості в тому числі з потерпілою ОСОБА_13 за адресою місця розташування ТОВ «Медичний центр «Натівіта» (м. Київ, вул. Вишгородська, 45а/6), що територіально відноситься до Подільського району міста Києва. Такі дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 149 КК України.

До того ж, як вбачається з обвинувального акту за адресою (м. Київ, вул. Вишгородська, 45а/6) у ТОВ «Медичний центр «Натівіта» на виконання вказівок ОСОБА_6 та для досягнення загальної мети всіх співучасників було організовано проведення допоміжних репродуктивних технологій медичними працівниками потерпілій ОСОБА_13 .

З огляду на зміст обвинувального акту, ОСОБА_8 - психолог та в.о. директора Приватного підприємства «Медико-інформаційний центр сурогатного материнства «Ла Віта Нова» увійшла до складу злочинної організації з метою вчинення злочинів, пов`язаних з незаконним збагаченням за рахунок вербування жінок, які перебувають в уразливому стані, з метою їх подальшої експлуатації в програмах комерційного сурогатного материнства . Такі дії обвинуваченої кваліфіковані за ч. 2 ст. 255 КК України.

Також, зі змісту висунутого обвинувачення вбачається, що ОСОБА_8 будучи психологом та в.о. директора Приватного підприємства «Медико-інформаційний центр сурогатного материнства «Ла Віта Нова», за адресою м. Харків, вулиця Культури, 22-Б, кв. 2Н давала вказівки забезпечити проходження ОСОБА_13 попереднього медичного обстеження та вчиняла інші дії, зазначені в обвинувальному акті. Такі дії кваліфіковано за ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 149 КК України, як вербування людини з метою експлуатації, з використанням обману та уразливого стану потерпілого, вчинене повторно, злочинною організацією.

Крім того, зі змісту висунутого обвинувачення вбачається, що ОСОБА_7 - як перекладач та активний учасник створеної в тому числі ОСОБА_6 злочинної організації увійшла до складу злочинної організації з метою вчинення злочинів, пов`язаних з незаконним збагаченням за рахунок вербування жінок, які перебувають в уразливому стані, з метою їх подальшої експлуатації під час участі в програмах комерційного сурогатного материнства. Здійснювала попередній прийом телефонних дзвінків від іноземців-замовників, які звернулись до Приватного підприємства «Медико-інформаційний центр сурогатного материнства «Ла Віта Нова» за адресою м. Харків, вулиця Культури, 22-Б, кв. 2Н. Такі дії обвинуваченої кваліфіковані за ч. 2 ст. 255 КК України.

З огляду на зміст обвинувального акту ОСОБА_7 вчиняла інкриміновані їй дії з вербування людини за адресою Приватного підприємства «Медико-інформаційний центр сурогатного материнства «Ла Віта Нова» (м. Харків, вулиця Культури, 22-Б, кв. 2Н.) з метою експлуатації, спрямовані на досягнення домовленості в тому числі з потерпілою ОСОБА_13 . Такі дії кваліфіковано за ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 149 КК України.

Відтак, місця вчинення кримінальних правопорушень відносяться відповідно до адміністративно-територіального поділу міста Києва до Подільського району міста Києва та до міста Харкова.

Крім того, у судовому засіданні встановлено, що Київський апеляційний суд на підставі ст. 34 КПК України направив за підсудністю до Подільського районного суду міста Києва два обвинувальні акти у кримінальних провадженнях № 0003949 від 21.11.2023 (756/15737/23) та №0003949 від 21.11.2023 (756/15743/23), щодо інших співучасників, які обвинувачуються у вході до складу цієї ж злочинної організації та вербуванні людей з метою експлуатації, матеріали стосовно яких були виділені в окремі провадження. Тобто, за місцем вчинення кримінальних правопорушень. Наведене також підтверджується даними ЄРДРС та АСДС «Д-3».

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , направити до Київського апеляційного суду для вирішення питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. 32, п. 4 ч. 3 ст. 314, ст. ст. 369, 372, 412 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_12 , задовольнити.

Направити кримінальне провадження за № 0000149 від 27.08.2021, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 149 КК України до Київського апеляційного суду, для вирішення питання про визначення підсудності.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду складено та проголошено 14 лютого 2025 року.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3