Провадження № 1-кс/643/6611/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2025 року слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого 2 відділення слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Харківській області ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні №0000173 від 08.02.2024, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.114-1 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Біломісне, Білгородського р-ну, Білгородської обл. рф, росіянина, громадянина України, пенсіонера, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

встановив:

Слідчим відділом УСБУ в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000173 від 08.02.2024, в якому 19.11.2025 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.114-1 КК України, а саме у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри у вчиненні вказаного кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними відповідно до вимог кримінального процесуального кодексу України у ході досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, а саме: протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 23.11.2024 відповідно до якого зафіксовано передача грошових коштів у сумі 1000 доларів США для початку оформлення неіснуючої групи інвалідності ОСОБА_9 ; протоколом огляду та вручення грошових коштів; протоколом огляду заздалегідь ідентифікованих грошових коштів; протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 29.12.2024 відповідно до якого зафіксовано передача грошових коштів у сумі 11700 доларів США для продовження оформлення неіснуючої групи інвалідності ОСОБА_9 ; протоколом огляду та вручення грошових коштів від 27.12.2024; протоколом огляду заздалегідь ідентифікованих грошових коштів від 27.12.2024; протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 16.04.2025 відповідно до якого зафіксовано передача грошових коштів у сумі 2000 грн. для продовження оформлення неіснуючої групи інвалідності ОСОБА_9 ; протоколом огляду та вручення грошових коштів; протоколом огляду заздалегідь ідентифікованих грошових коштів від 15.04.2025; протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 23.06.2025 відповідно до якого зафіксовано передача грошових коштів у сумі 5000 доларів США для передачі документів через електронну систему документообігу до лікарської комісії для подальшого отримання висновку комісії, за вдяки якого буде отримано неіснуючу групу інвалідності ОСОБА_9 ; протоколом огляду та вручення грошових коштів; протоколом огляду заздалегідь ідентифікованих грошових коштів; іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам.

Таким чином, для досягнення мети і завдань кримінального провадження, на даний час у сторони обвинувачення виникла необхідність у обранні запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 .

Така потреба обумовлена наявністю в ході досудового розслідування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України:

- переховуватися від органу досудового розслідування або суду, оскільки ОСОБА_7 , розуміючи складність проведення досудового розслідування, зокрема в умовах дії воєнного стану, усвідомлюючи неможливість з об`єктивних причин викликаних збройною агресією РФ здійснення повного контролю кордонів на території України, маючи при цьому статус особи з інвалідністю, який дозволяє безперешкодно залишити територію України громадянам, які підлягають мобілізації та призову на військову службу, з високою ймовірністю може переховуватись від органів досудового розслідування та суду шляхом залишення як свого постійного місця проживання так і взагалі території України. Крім того, ОСОБА_7 усвідомлюючи реальність та невідворотність покарання, а також те, що у разі засудження за вчинення інкримінованого злочину судом може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, будучи без запобіжного заходу, або при застосуванні менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, з метою уникнення понесення можливого покарання;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки на цей час йде активна фаза досудового розслідування, стороною обвинувачення вживаються необхідні заходи щодо встановлення всіх обставин вчинення злочину, пошуку вичерпного переліку предметів, речей та документів, на яких збереглись сліди злочинної діяльності підозрюваного та його спільників, а отже такі потенційні речові докази можуть зберігатись у місцях, відомих виключно підозрюваному;

- незаконно впливати на свідків, у кримінальному провадженні, відомості стосовно яких на даному етапі досудового розслідування не підлягають розголошенню з урахуванням таємниці досудового розслідування, оскільки підозрюваний чітко усвідомлює коло осіб, зокрема медичних працівників різних установ м. Харкова, деякі особи на цей встановлено, а інші ще встановлюються, з якими контактував при здійсненні протиправної діяльності та яким можуть бути відомі обставини вчинення ним злочину у якому підозрюється, а також інших можливих правопорушень;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, оскільки протиправні дії ОСОБА_7 з перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період через вирішення питань з оформлення фіктивної інвалідності носять систематичних характер, що дає підстави вважати про можливість продовжити вчинення кримінального правопорушення у якому підозрюється та/або вчинити інше кримінальне правопорушення проти основ національної безпеки України.

Так, підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.114-1 КК України, яке в аспекті кримінально-правової кваліфікації та відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких.

Вагомість зібраних доказів вчинення підозрюваним ОСОБА_7 тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. ч.1 ст.114-1 КК України, санкцією якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Відтак у слідства є достатні дані вважати, що ризики, передбачені у п.п.1, 2, 3, 5 ст.177 КПК України, об`єктивно наявні, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до підозрюваного ОСОБА_7 інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор, підтримав клопотання та просив його задовольнити, з підстав, викладених у клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_7 у судовому засіданні вказав, що підозра обґрунтована, вину визнав, проти задоволення клопотання заперечував, просив обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначив, позицію із підзахисним узгоджена, проте вказав, що сторона захисту не погоджується із кваліфікацією, оскільки його підзахисний жодним чином не перешкоджав ЗСУ. Ризики, зазначені у клопотанні не обґрунтовані, документально не підтверджені жодним чином, посилання на рішення ЄСПЛ є недопустимим. Разом з чим, стороною обвинувачення не взято до уваги місці соціальні зв`язки його підзахисного, раніше до кримінальної відповідальності останній не притягувався, має постійне місце мешкання. Просив у разі задоволення клопотання визначити розмір застави, у межах передбачених чинним КПК України.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав позицію ОСОБА_7 , та адвоката ОСОБА_4 . Звернув увагу суду на те, що син ОСОБА_7 є військовослужбовцем, на даний момент проходить службу у ЗСУ, що свідчить про те, що ОСОБА_7 виховав гідного сина. Крім того, звернув увагу на те, що ОСОБА_7 має певні захворювання, переніс кілька операцій, постійно приймає ліки. Просив визначити розмір застави.

Заслухавши пояснення прокурора, підозрюваного, його захисників, дослідивши матеріали клопотання, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 4 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті. Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Статтею 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.ч.6, 7 ст.176 цього Кодексу.

При цьому, згідно ст.178 КПК України, крім наявності ризиків, слідчий суддя на підставі наданих сторонами матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності інші обставини, що стосуються тяжкості покарання та вагомості доказів вчинення кримінального правопорушення, особу підозрюваного.

Слідчий суддя вважає, що ризики, визначені п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

Слідчий суддя констатує, що питання про належність, допустимість, достовірність та достатність доказів, для підтвердження винуватості підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, вирішується судом безпосередньо під час розгляду кримінального провадження. Оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість, на даній стадії досудового розслідування слідчим суддею суду першої інстанції перевірці не підлягають.

Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.

Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.

При розгляді даного клопотання слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину проти основ національної безпеки України під час дії воєнного стану на території України, що свідчить про недостатність застосування до останнього запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі в межах даного кримінального провадження, оскільки вказаний запобіжний захід не дозволить забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; особу підозрюваного.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5&1(с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.2007).

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суддя враховує вимоги п. «с» ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Також, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст. 183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Даних щодо неможливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я чи з інших підстав слідчому судді не надано.

В судовому засіданні не здобуто відомостей, які безумовно свідчили про неможливість тримання підозрюваного під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст.177 КПК України, тому суд доходить переконання, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання ОСОБА_7 процесуальних прав та обов`язків, не буде ефективним та доцільним в рамках даного кримінального провадження, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.

У відповідності до положень абз.3 ч.4 ст.183 КК України, слідчий суддя при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначає розмір застави.

Частина друга статті 197 КПК України регламентує, що строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Керуючись ст.ст.176-178,182-184,186,193-194,196,197,376 КПК України, суд,-

постановив:

Клопотання слідчого задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України терміном на 60 діб з моменту затримання, без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання з 10.10 години 19.11.2025.

Строк дії ухвали (в частині тримання під вартою) до 10.10 години 17.01.2026.

Зобов`язати орган досудового розслідування негайно повідомити про взяття під варту ОСОБА_7 родичів останнього.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1