Справа № 461/7836/25
Провадження № 1-кс/461/5878/25
У Х В А Л А
про арешт майна
30.09.2025 року. м. Львів
в с т а н о в и в :
Подане клопотання мотивує тим, що зазначені у даному клопотанні об`єкт нерухомого майна, а саме дві земельні ділянки, вказані вище, можуть бути набутими кримінально протиправним шляхом, а також містять відомості, які можуть використовуватись як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Представник власника майна ОСОБА_4 у судовому засіданні проти вимог клопотання заперечив. Вважає подане органом досудового розслідування клопотання про арешт виявленого та вилученого майна безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню з огляду на те, що обмежує реалізацію права власників земельної ділянки мирно володіти та користуватися належним їм майном. Просить у задоволенні клопотання відмовити.
Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши та перевіривши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.
До потерпілих у вказаному кримінальному провадженні входять більше тридцяти осіб. Адвокатом ОСОБА_7 здійснюється надання правничої допомоги у кримінальному проваджені потерпілим та від останніх йому стало відомо, про факти привласнення грошових коштів шахрайським шляхом, зокрема, маючи умисел на заволодіння грошовими коштами шляхом обману, діючи від імені ТОВ «БІК «Рубікон Груп», не маючи наміру виконання основних умов договору ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 (продавці) підписували з потерпілими (покупець) договори купівлі продажу майнових прав, предметами яких є будівництво об`єктів та передача Продавцем майнових прав на об`єкт нерухомості квартир та паркомісця із визначеними договорами плановими термінами введення в експлуатацію (які станом на даний час минули) та відповідною договірною ціною.
В подальшому, перебуваючи за адресами офісних приміщень ТОВ «БІК «Рубікон Груп»: м.Львів Винники, вул. Івасюка, 19А, м. Львів, вул. Липинського, 36, м. Львів, вул. Карла Мікльоша, 7. будучи введеними в оману про реальність наміру будівництва об`єктів, на виконання умов договорів купівлі продажу майнових прав потерпілими сплачено грошові кошти зазначеним особам, з метою забезпечення будівництва об`єкту.
На підтвердження виконання своїх зобов`язань та сплати грошових коштів, потерпілим було видано квитанції (до прибуткового касового ордеру) про оплату згідно договору купівлі-продажу майнових прав.
Тобто, ОСОБА_9 , за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 в період часу 25.03.2021 року по 08.05.2023 року перебуваючи за вище вказаними адресами розташування офісних приміщень ТОВ «БІК «Рубікон Груп», шляхом обману, не маючи наміру виконувати визначені підписаними договорами зобов`язання, зокрема здійснювати будівництво та передачу Покупцям відповідних об`єктів нерухомості, керуючись корисливим мотивом, заволоділи грошовими коштами потерпілих на загальну суму 29 906 259 гривень.
Водночас, під час досудового розслідування, зокрема, згідно відомостей, отриманих із відкритих реєстрів встановлено, що ТОВ «Богемія» зареєстровано 12.11.2002.
Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно із п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням. Вказані обставини стороною обвинувачення доведені.
Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Таким чином, метою накладення арешту на майно є виконання завдань кримінального провадження та забезпечення збереження речових доказів.
Згідно з ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Отже, судом встановлено, що вказані земельні ділянки є речовими доказами та відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, оскільки можуть бути об`єктом кримінально-протиправний дій,
Слідчий суддя звертає увагу, що умова накладення арешту з метою забезпечення збереження речових доказів за положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України не містить таку вимогу як оголошення підозри у кримінальному провадженні певній особі, не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна або вчиненням кримінального правопорушення будь-якого ступеня тяжкості.
При цьому, тимчасове накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавлення таких прав, хоча власник і обмежується у реалізації всіх правомочностей права власності, такий захід є тимчасовим, відповідні обмеження за вищевказаних фактичних обставин є розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження, а тому слідчий суддя приходить до висновку, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи осіб з метою виконання завдань кримінального провадження.
Слідчий суддя визнає, що матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, з метою забезпечення кримінального провадження, та слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Частина 4 ст.173 КПК України визначає, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
При цьому, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч.11 ст.170 КПК України).
При цьому, слідчий суддя враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано
Керуючись ст.ст. 7, 64-2, 110, 131, 132, 170-173, 175, 369-372, 376 КПК України,-
у х в а л и в :
В решті вимог клопотання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п?яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 01.10.2025 року

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п?яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1