У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Південноукраїнського міського суду Миколаївської області від 01 грудня 2025 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

-підозрюваного за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Південноукраїнського міського суду Миколаївської області від 01 грудня 2025 року застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 28.01.2026 включно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід.

На думку апелянта, не доведено обґрунтованість підозри, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу до ОСОБА_7 .

Впелянт наводить свою версію подій та зазначає, що підозрюваний захищав колишню співмешканку від потерпілого, оскільки останній здійснював її побиття.

Також апелянт просить врахувати, що ОСОБА_8 є військовозобов`язаним, був на фронті та виконував свої конституційні обов`язки по захисту України.

Встановлені слідчим суддею обставини.

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, а саме незакінчений замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Згідно підозри, 28.11.2025 близько 22:30 год., більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не вдалося, ОСОБА_7 , перебуваючи на сходинковому майданчику 6-го поверху багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , виявив ОСОБА_9 з яким, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, вчинив словесну перепалку, в ході якої у ОСОБА_7 виник умисел направлений на протиправне позбавлення життя останнього.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на протиправне позбавлення життя ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, знаходячись обличчям відносно ОСОБА_9 та утримуючи у своїй правій руці предмет зовні схожий на розкладний ніж, який він приніс із собою, із прикладанням значної фізичної сили, умисно наніс один удар ножом в область грудної клітини ОСОБА_9 , а саме, спереду в область серця, внаслідок чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючої колото різаної рани серця та разом із знаряддям вчинення злочину з місця події зник.

Підозрюваний ОСОБА_10 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення вбивства ОСОБА_9 , з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, тобто настання смерті ОСОБА_9 , але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки потерпілого було вчасно госпіталізовано до медичного закладу для надання медичної допомоги.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя встановив, що підозра у вчиненні кримінального правопорушення є обґрунтованою та підтверджується доданими до клопотання матеріалами, зокрема, протоколом огляду місця події від 29.11.2025; протоколами огляду речі від 30.11.2025 та від 29.11.2025; протоколами допитів свідків ОСОБА_11 від 29.11.2025, ОСОБА_12 від 29.11.2025, ОСОБА_13 від 29.11.2025, ОСОБА_14 від 29.11.2025, ОСОБА_15 від 29.11.2025, ОСОБА_16 від 29.11.2025, ОСОБА_17 від 29.11.2025, ОСОБА_18 від 29.11.2025, ОСОБА_19 від 29.11.2025, ОСОБА_20 від 30.11.2025, ОСОБА_21 від 29.11.2025, ОСОБА_22 від 29.11.2025, ОСОБА_23 від 29.11.2025, ОСОБА_24 від 29.11.2025; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідками ОСОБА_15 від 29.11.2025, ОСОБА_16 від 29.11.2025, ОСОБА_17 від 29.11.2025, ОСОБА_22 від 29.11.2025, ОСОБА_23 від 29.11.2025, ОСОБА_24 від 29.11.2025; протоколом слідчого експерименту з ОСОБА_24 від 29.11.2025, протоколом затримання ОСОБА_7 в порядку ст. 208 КПК України від 29.11.2025.

Враховуючи обставини кримінального провадження, ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, слідчий суддя дійшов висновку про доведення прокурором обставин, які свідчать про те, що існують заявлені ризики, передбачені п.п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні та вчиняти інші кримінальні правопорушення. При цьому слідчий суддя вважав, що ризик можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду є не доведеним.

Враховано, що на розгляді у суді на перебуває обвинувальний щодо вчинення іншого кримінального правопорушення. Слідчий суддя вважав, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти встановленим ризикам.

Слідчий суддя застосував запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 без визначення розміру застави, з урахуванням положень п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України.

Позиції учасників судового провадження.

Захисник та підозрюваний апеляційну скаргу підтримали.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів встановила таке.

СВ ВП № 3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000387 від 29.11.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

29.11. 2025 ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України та того ж дня йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, тобто у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років.

Положення закону, яким керувався суд апеляційної інстанції.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд, відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків, передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали.

Щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, колегія суддів зазначає, що обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, на даному етапі досудового розслідування підтверджується долученими до клопотання матеріалами, на які послався слідчий суддя в обґрунтування оскаржуваного рішення.

На думку колегії суддів, ці дані здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_7 міг вчинити кримінальне правопорушення, а отже, підтверджують наявність обґрунтованої підозри. Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування та судового розгляду обвинувачення.

Всупереч доводам апелянта, колегія суддів наголошує, що на даній стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вирішувати питання щодо наявності в діях підозрюваної особи всіх елементів складу конкретного кримінального правопорушення, щодо правильності кваліфікації дій підозрюваного, а також оцінювати докази у справі з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину.

Незгода сторони захисту з достатністю цих доказів має бути предметом безпосереднього розгляду кримінального провадження судом.

Щодо наявності достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 цього Кодексу, які встановлені слідчим суддею, під час апеляційного розгляду встановлено, що висновки слідчого судді в частині обґрунтування ризиків, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою, є правильними.

Колегія суддів зазначає, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні. Слідчий суддя зазначив, що подія відбулась у присутності колишньої співмешканки.

Тому, підозрюваний може здійснювати на свідків вплив з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Також підозрюваний може вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки, як встановив слідчий суддя, в провадженні Південноукраїнського міського суду Миколаївської області перебуває інше кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , у тому числі за ст. 129 КК України погроза вбивством, чого останній не заперечував. Сам ОСОБА_7 пояснював, що подія відбулась імпульсивно, і що він вживає психотропні препарати, підозрюваний проходить медикаментозне лікування психотропними препаратами. Наведені обставини, в сукупності, підсилюють вказаний ризик, зазначений у п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Колегія суддів також враховує, що наразі досудове розслідування перебуває на початковому етапі, проводяться першочергові слідчі дії для встановлення всіх обставин кримінального провадження, що також вказує на існування зазначених ризиків.

Щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, колегія суддів зазначає, що слідчим суддею рішення про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою постановлено у відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, оскаржуване рішення належним чином вмотивовано.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ані слідчим суддею, ані колегією суддів під час апеляційного розгляду не встановлено.

Враховуючи вагомість наявних доказів щодо можливого вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкості покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання винуватим, даних про його особу, слідчий суддя дійшов правильного висновку, що до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти встановленим ризикам.

Посилання апелянта на дані про особу підозрюваного, а саме на те, що ОСОБА_8 є військовозобов`язаним, був на фронті, не є достатньою підставою для обрання підозрюваному іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Щодо застави, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення про обрання запобіжного заходу без визначення розміру застави прийнято відповідно до вимог п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України.

Колегія суддів зазначає, що слідчий суддя обґрунтовано не визначив розмір застави у даному кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

Щодо обчислення строку запобіжного заходу. Є наявною підстава для скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали, але з інших підстав, ніж наведені апелянтом.

При прийнятті рішення слідчим суддею невірно визначено строк тримання підозрюваного під вартою.

Згідно положенням ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Відповідно ч. 5 ст. 115 КПК України, при обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою, проведення стаціонарної психіатричної експертизи, до яких зараховується неробочий час та які обчислюються з моменту фактичного затримання, взяття під варту чи поміщення до відповідного медичного закладу.

ОСОБА_7 затриманий 29.11.2025, а згідно оскаржуваної ухвали щодо підозрюваного застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 28.01.2026 включно, тобто цей строк перевищує 60 днів з моменту фактичного затримання, що не відповідає вимогам закону.

За такого, апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, як така, що містить вимогу про скасування ухвали слідчого судді, з постановленням нової ухвали, але це рішення приймається з інших підстав, ніж зазначено апелянтом.

Керуючись ст. 404, 405, 407 ч. 3, 422, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Південноукраїнського міського суду Миколаївської області від 01 грудня 2025 року щодо ОСОБА_7 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого CВ ВП №3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_25 , за погодженням з начальником Первомайського відділу Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_26 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, до 27 січня 2026 року включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3