ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Полтави від 08 грудня 2025 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою суду у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001004 від 07.08.2025, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, обрано відносно обвинуваченого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ганнівка, Добропільського району, Донецької області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 04 лютого 2026 року.

Визначено альтернативний запобіжний захід у виді застави у 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60560 грн.

Мотивуючи своє рішення про обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, районний суд врахував, що є вагомі підстави вважати, що обвинувачений, якому стороною обвинувачення інкриміновано, зокрема, вчинення тяжкого злочину, дійсно може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків і потерпілого у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, районний суд прийшов до висновку, що саме такий розмір застави на теперішній час, враховуючи суспільну небезпечність такого злочину та серйозність висунутого обвинувачення, з огляду на встановлені ризики, які мають реальний характер, є справедливим, дієвим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, не є надмірним і не порушує права обвинуваченого.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В поданій апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 захисник в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід ОСОБА_7 з тримання під вартою на домашній арешт за місцем його постійного проживання за адресою: АДРЕСА_3 , або за місцем його реєстрації як ВПО: АДРЕСА_2 .

На обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що судом при обранні запобіжного заходу не було встановлено конкретних обставин, які б свідчили про існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України; обставин того, що вказані ризики на даний час існують і не зменшилися.

Також вказує, що оскаржувана ухвала взагалі не містить посилання на докази, які обґрунтовують необхідність продовження ОСОБА_7 найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вказує, що місцевим судом не було враховано вік та стан здоров`я обвинуваченого, наявність постійного місця проживання за адресою: в АДРЕСА_3 , наявність міцних соціальних зв`язків, оскільки останній перебуває у фактичних шлюбних відносинах.

Вважає, що для ОСОБА_7 достатнім буде застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, що забезпечить необхідний контроль за поведінкою та місцезнаходженням ОСОБА_7 . З іншого боку, надасть можливість обвинуваченому працювати та утримувати себе.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 підтримали вимоги апеляційної скарги та просили задовольнити з підстав у ній наведених. Прокурор ОСОБА_6 заперечила проти задоволення апеляційної скарги захисника, вказала на законність та обгрунтованість ухвали суду першої інстанції.

Мотиви суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається із наданих матеріалів, на розгляді суду першої інстанції перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001004 від 07.08.2025, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні майна потерпілого ОСОБА_9 , вчинене повторно, поєднаному з проникненням в інше приміщення, в умовах воєнного стану.

Під час розгляду даного кримінального провадження прокурор звернувся до суду з клопотанням про обрання обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, яке ухвалою суду першої інстанції задоволено 08.12.2025

Не погоджуючись з даним рішенням, адвокат ОСОБА_8 захисник в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою.

У відповідності до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Розглядаючи питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу, та умови, за яких таке обрання можливе.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання про обрання тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , вказаних вимог кримінального процесуального закону дотримався в повному обсязі, оцінив у сукупності всі обставини, що враховуються при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як того вимагають приписи статей 177, 183, 197 та 331 КПК України.

Судом було встановлено, що 31 жовтня 2025 року під час досудового розслідування цього кримінального провадження ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Полтави до підозрюваного ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якого закінчується 30 грудня 2025 року. Одночасно визначено альтернативний запобіжний захід у виді застави в розмірі 10943,00 грн.

Отже, під час досудового розслідування встановлено наступні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України: обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше кримінальне правопорушення, які є доведеними, на теперішній час не змінилися та їх вагомість не зменшилася з огляду на таке.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчинені тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. При цьому ризик втечі оцінюється у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками.

При цьому, обвинувачений не має офіційного місця роботи, легальних джерел доходів, постійного місця проживання.

Судом установлено, що обвинувачений ОСОБА_7 має професійно-технічну освіту, працездатного віку, не хворіє, фізично розвинений, не одружений, на утриманні осіб не має, зі слів обвинуваченого, є внутрішньо переміщеною особою, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований як ВПО за адресою: АДРЕСА_2 , останнє місце проживання: в АДРЕСА_3 , разом із співмешканкою, раніше судимий, востаннє 14 листопада 2019 року вироком Краматорського міського суду Донецької області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 297, ст. 70 ч. 1, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. 20 КК України застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги за місцем відбування покарання. 28 серпня 2023 року звільнений з місць позбавлення волі у зв`язку з фактичним відбуттям призначеного покарання.

На переконання суду, враховуючи характер злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , зазначена обставина сама по собі свідчить про наявність ризиків, які вказані прокурором, серед яких, ризик переховування від суду, а також перешкоджання кримінальному провадженню.

Доведеним є і ризик того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, зможе продовжити протиправну діяльність щодо вчинення нових корисливих злочинів як джерела для забезпечення життєдіяльності.

Оскільки судовий розгляд кримінального провадження по суті не розпочато, свідки і потерпілий у кримінальному провадженні не допитувалися в судовому засіданні, речові та інші докази також не досліджувалися, є вагомі підстави вважати, що обвинувачений, якому стороною обвинувачення інкриміновано, зокрема, вчинення тяжкого злочину, дійсно може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків і потерпілого у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За таких обставин, застосування більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, з огляду на серйозність висунутого обвинувачення та суспільний інтерес, який превалює над принципом поваги до свободи особистості, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та не буде сприяти повному та об`єктивному встановленню істини у справі протягом розумного строку, а захисником не наведено в апеляційній скарзі доводів які б переконали у зворотному.

Крім того слід зазначити, що зважаючи на введення воєнного стану в Україні, зайнятість правоохоронних органів у діяльності з відсічі збройної агресії Російської Федерації, фактор настання існуючих ризиків в даних умовах, як то ухилення від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень обвинуваченим ОСОБА_7 значно збільшується, а застосування більш м`якого запобіжного заходу, на переконання колегії суддів, не зможе перешкодити обвинуваченому вчинити спроби ухилитися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції є законним та вмотивованим, а тому апеляційні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 422-1 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Полтави від 08 грудня 2025 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4