Роздільнянський районний суд Одеської області
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа 511/2040/25

Номер провадження: 1-кп/511/284/25

05 грудня 2025 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000333 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 18.04.2025 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Роздільна Одеської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч.1 ст. 289 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 13.04.2025 року у період часу з 23:00 год. по 00:00 год., діючи за попередньою змовою з особою, яка не досягла віку притягнення до кримінальної відповідальності, матеріали стосовно якого виділено в окреме провадження, умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, який у свою чергу забезпечив особа, матеріали стосовно якого виділено в окреме провадження, а саме викотивши мопед марки «HONDA» SZ50 TACT за територію домоволодіння по АДРЕСА_3 , незаконно заволодів мопедом марки «HONDA» SZ50 TACT з реєстраційним номером НОМЕР_1 , яким фактично користується ОСОБА_6 , а саме перемістив до себе додому на АДРЕСА_4 .

Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_5 завдав майнової шкоди потерпілій ОСОБА_6 у розмірі 8100,00 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.1. ст. 289 КК України визнав повністю, покаявся, підтвердив фактичні обставини справи і суду пояснив, що дійсно він, 13 квітня 2025 року завчасно домовився зі своїм знайомим хлопцем на ім`я ОСОБА_7 , про те, що той допоможе йому викотити мопедом марки «HONDA» SZ50 TACT з реєстраційним номером НОМЕР_1 , якій належить ОСОБА_6 з метою його подальшого продажу. Так, він 13.04.2025 року біля00:00 год. підійшов до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , звідки , без дозволу власника, викотив вказаний мопед і покотив його до свого місця мешкання :на АДРЕСА_4 та залишив його у себе. Через деякий час до нього прийшли поліцейські і він добровільно видав цей мопед. Обвинувачений зазначив, що повністю розуміє протиправність вчинених ним дій та кається.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, надавши через канцелярію суду заяву про розгляд кримінального провадження без її участі та повідомила, що їй повернуто викрадене майно і вона претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має (а.к.п.57).

Крім визнавальних показів вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується:

- витягом з Реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню №00003333, 18.04.2025 року, відповідно до якого за заявою ОСОБА_6 внесені відомості за правовою кваліфікацією ч.2 ст.289 КК України (а.к.п.69);

- постановою про перекваліфікацію складу кримінального правопорушення від 28.04.2025 р. відповідно до якої склад кримінального правопорушення по кримінальному провадженню №00003333, 18.04.2025 року, з ч.2 ст.289 КК України перекваліфіковано на ч.1 ст.289 КК України та витягом про внесення зміненої кваліфікації за ч.1 ст.289 КК України (а.к.п.70-71,72);

- постановою слідчого Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області від 20.04.2025 року, відповідно до якої визнано у справі речовим доказом: транспортний засіб, а саме мопед марки «HONDA» SZ50 TACT помаранчового кольору з реєстраційним номером НОМЕР_1 та ухвалою слідчого судді від 21.04.2025 року, якою накладено арешт (а.к.п.73-74,75-76)

Відтак обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення по всім обставинам пред`явленого йому обвинувачення, не оспорював фактичні обставини і не заперечував проти них.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З урахуванням повного визнання вини обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, а також враховуючи думку учасників судового провадження , за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, суд на підставі ст. 349 ч.3 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні вище зазначеного кримінального правопорушення, а його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Зазначене узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом…

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що відносяться до нетяжкого злочину, особу обвинуваченого та враховує ті обставини, що він характеризується за місцем проживання позитивно , на обліку у лікаря психіатра та у лікаря нарколога не перебуває, раніше не судимого, (а.к.п.78,79)

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 є щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_5 відсутні.

Згідно наданої суду досудової доповіді відносно ОСОБА_5 Роздільнянським районним відділом ДУ «Центр пробації», вбачається, що беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого та його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високу небезпеку для суспільства (у т.ч. для окремих осіб). У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушниці від відбування покарання з випробуванням, уповноважений орган пробації вважає доцільним покладання обов`язків передбачених п.2, 4 ч.3 ст. ст. 76 КК України ( виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою, а саме «Зміна про кримінального мислення») . (а.к.п.52-56).

Відповідно до ч.1 ст.7 ЗУ "Про пробацію" під час вирішення питання про застосування до особи пробації суд бере до уваги характер вчиненого кримінального правопорушення та соціально-психологічну характеристику особи обвинуваченого або засудженого, яку готує персонал органу пробації або адміністрація установи виконання покарань.

Згідно з п.2 ч.1 ст.2 ЗУ "Про пробацію", досудова доповідь - письмова інформація для суду, що характеризує обвинуваченого.

За приписами ч.1 ст.368 КПК України ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 75 КК України суд, звільняючи засудженого від відбування покарання з випробуванням, повинен ураховувати тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дотримуючись загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України.

Вирішуючи питання про застосування ст. 75 КК України, суд повинен належним чином досліджувати та оцінювати всі обставини, які мають значення для справи й застосовувати вказаний кримінальний закон лише в тому разі, коли для цього є умови та підстави, про що в судовому рішенні мають бути викладені докладні мотиви.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суду необхідно виходити з класифікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення, зокрема форми вини, мотиву і мети, способу, стадії вчинення, кількості епізодів злочинної діяльності, ролі кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характеру і ступеню тяжкості наслідків, що настали тощо.

Суд вважає, що згідно з вимогами діючого кримінального процесуального законодавства, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у мотивованих висновках суду при ухваленні вироку.

При цьому, щире каяття - це певний психічний стан особи винуватого, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї винуватості, розкриттям всіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної злочином шкоди, тобто визнання винуватості є складовою частиною щирого каяття особи. Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставин вчиненого злочину, що значно ускладнює розкриття злочину, визнає свою вину лише частково для того щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім.

Таким чином, з урахуванням конкретних обставин справи, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, досудової доповіді з інформацією про соціально психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_5 враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання, якими відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття, на підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі з можливим звільненням його від відбування покарання, надавши іспитовий строк на підставі ст.75 КК України.

Також суд вважає необхідним по даній справі з метою організації органами виконання покарань належного контролю за поведінкою обвинуваченого покласти на нього обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Також суд вважає за необхідне відповідно до ч.3 ст.76 КК України додатково покласти на обвинуваченій обов`язки, а саме: п.2) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; п.4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою, а саме «Зміна про кримінального мислення».

При цьому суд вважає що вказана думка суду узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 01.02.2018 року у справі № 634/609/15-к, яка є обов`язковою для застосування, у відповідності до якої судова дискреція (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує урахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість, зокрема, призначення покарання з випробуванням.

Також, судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 21.04.2025 року був накладений арешт у вигляді заборони відчуження з метою забезпечення збереження речових доказів на тимчасово вилучене майно, а саме: мопед марки «HONDA SZ50 TACТ» помаранчевого кольору з реєстраційним номером НОМЕР_1 ., належний ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 мешк. АДРЕСА_3 .( а.к.п.75-76)

У відповідності до ст. 174 ч. 4 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Суд вважає, що арешт, накладений на тимчасове вилучене майно підлягає скасуванню.

На досудовому слідстві проведено судову товарознавчу експертизу №1203/25 від 24.04.2025 року вартість якої складає 1000 грн. (а.к.п.77), які підлягають стягненню з обвинуваченого.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Долю речових доказів по справі суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 174,ч.3 ст.349, 368, 369-371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Згідно п.2, 4 ч.3 ст. 76 КК України покласти додатково на ОСОБА_5 обов`язки: п.2) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; п.4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою, а саме «Зміна про кримінального мислення».

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт НОМЕР_2 виданий 18.10.2024 органом 5114, РНОКПП: НОМЕР_3 , судові витрати за проведення судової товарознавчої експертизи №1203/25 від 24.04.2025 року - 1000 грн., на користь держави (а.к.п.77)

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 21.04.2025 року у вигляді заборони відчуження з метою забезпечення збереження речових доказів на тимчасово вилучене майно, а саме: мопед марки «HONDA SZ50 TACТ» помаранчевого кольору з реєстраційним номером НОМЕР_1 ., належний ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 мешк. АДРЕСА_3 .

Речові докази:

мопед марки «HONDA SZ50 TACТ» помаранчевого кольору з реєстраційним номером НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне зберігання Роздільнянському РВП ГУНП в Одеській області (а.к.п.37-38), після набрання вироком законної сили, повернути потерпілій ОСОБА_6 .

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги через Роздільнянський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1