справа № 208/2425/25
провадження № 1-в/208/357/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2025 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника установи ОСОБА_4 ,

у відкритому судовому засіданні розглянувши клопотання ДУ «Кам`янська виправна колонія (№34») відносно засудженої:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Азовське, Бердянського району, Запорізької області,

щодо початку строку відбуття покарання, -

ВСТАНОВИВ:

В провадження Заводського районного суду надійшло клопотання Кам`янської ВК-34 про усунення протиріч та визначення початку строку відбуття покарання засудженої ОСОБА_6 .

Відповідно до клопотання, вироком Бердянського районного суду Запорізької області від 06.02.2020 року, ухвали Запорізького апеляційного суду від 20.10.2020 року, ОСОБА_6 засуджена за ст. 115 ч.1, 71 КК України до 8 років 1 місяця позбавлення волі. Початок строку відбуття покарання визначений 12.09.2019 року.

Покарання за зазначеним вироком відбувала в ДУ «Мелітопольська установа виконання покарань», яка внаслідок збройної агресії рф знаходиться на тимчасово окупованій території.

06.07.2024 року Терзі затримана під час перетину Державного кордону. При затриманні у Терзі виявлено постанову Мелітопольського районного суду Запорізької області від 18.07.2023 року, згідно якої вона звільнена з виправної колонії.

Таким чином, ОСОБА_6 з 18.07.2023 року перебувала поза межами установи виконання покарань.

В клопотанні виправна колонія просить суд визначити початок строку відбуття призначеного покарання після повторного затримання.

В судовому засіданні представник установи підтримала клопотання.

Засуджена в судовому засіданні пояснила, що відбуваючи покарання у виді позбавлення волі, установа опинилась на тимчасово окупованій території, і згодом її звільнили. Під час перетину кордону її затримали.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання.

Розглянувши клопотання, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до правової позиції, визначеної Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ, з урахуванням ч.6 ст. 9 КПК України та системного аналізу ст. ст. 537 та 539 КПК України, справи зазначеної категорії розглядаються судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, тобто справа підсудна Заводському районному суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, в межах юрисдикції якого розташована установа відбуття покарання.

Вироком Бердянського районного суду Запорізької області від 06.02.2020 року, ухвали Запорізького апеляційного суду від 20.10.2020 року, Терзі засуджена за ст. 115 ч.1, 71 КК України до 8 років 1 місяця позбавлення волі. Початок строку визначений - 12.09.2019 року).

Покарання за зазначеним вироком Терзі відбувала в ДУ «Мелітопольська установа виконання покарань», опинилась в районі проведення бойових дій і перебувала в установі відбуття покарання на тимчасовій окупованій території.

Згідно постанови Мелітопольського районного суду Запорізької області від 18.07.2023 року звільнена з виправної колонії.

Зазначені обставини підтверджено матеріалами справи і ніким не оспорювались.

Засуджені належать до цивільного населення, яке підлягає захисту відповідно до норм Женевської конвенції «Про захист цивільного населення під час війни» та Додаткових протоколів до Женевських конвенцій від 1977 року. Тримання в`язнів на непідконтрольній території є незаконним, оскільки такі дії здійснюються без відповідних повноважень.

Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи державам-учасницям про Європейські пенітенціарні правила, ухваленої 11.01.2006 року, визначено, що:

«При поводженні з усіма особами, позбавленими волі, необхідно дотримуватись їхніх прав людини. Особи, позбавлені волі, зберігають усі права, яких вони не були законно позбавлені за рішенням суду, відповідно до якого вони засуджені до позбавлення волі чи взяті під варту»

Відповідно до КВК України засудженим забороняється порушувати правила поведінки та правила відбуття покарання, без дозволу персоналу пеніцітарних установ виходити з камер та інших приміщень режимних корпусів.

Судом достеменно встановлено, що у встановленому законодавством порядку засуджена ОСОБА_6 не була евакуйована на підконтрольну Державі територію, опинилась в районі проведення бойових дій, тобто за своєю волею не порушувала обов`язки засудженої встановлені законодавством України, та без дозволу персоналу Державних пеніцітарних установ не залишала приміщень режимних корпусів.

Поза своєю волею опинившись на непідконтрольній Україні території, Терзі була вимушена підкорятись нав`язаним їй агресором умовам, і ніяких доказів на підтвердження протилежного, матеріали справи не містять.

Ухвалою Галицького районного суду міста Львова від 18.07.2024 року, в строк відбуття Терзі покарання зараховано строки перебування її під вартою з часу затримання 12.09.2019 року по час звільнення 18.07.2023 року, з часу затримання при перетині кордону 06.07.2024 року.

Враховуючи викладене, з метою уникнення плутанини, суд вважає необхідним визначити, що початком відбуття ОСОБА_7 частини покарання, яка залишилась невідбутою, слід рахувати з моменту її затримання 06.07.2024 року.

Враховуючи викладені обставини та наведені законодавчі норми, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Початок відбуття частини строку покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка залишилась невідбутою за вироком Бердянського районного суду Запорізької області від 06.02.2020 року, ухвалою Запорізького апеляційного суду від 20.10.2020 року, рахувати з моменту затримання 06.07.2024 року.

Ухвала може бути оскаржена в Дніпровський апеляційний суд, через районний суд, протягом семи днів з дня оголошення, засудженою у той же строк, з дня отримання нею копії ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1