Провадження № 1-кп/359/756/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2025 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з повною технічною фіксацією в залі суду кримінальне провадження № 0001384, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.07.2025, що надійшло до суду з обвинувальним актом, по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рогозів, Бориспільського районну, Київської області, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 29.07.2025 вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України, звільнено його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

01.07.2025 у ОСОБА_4 , який знаходився біля приватного будинку за адресою: АДРЕСА_2 , виник кримінальний протиправний намір на таємне викрадення чужого майна з житлового будинку.

Реалізуючи свій кримінальний протиправний намір, спрямований на таємне викрадення майна, 01.07.2025, в невстановлений судом час, ОСОБА_4 , діючи умисно та повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, знаходячись біля приватного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом ривка ручки металопластикового вікна проник до житлового будинку та викрав звідти телевізор марки «BRAVIS», модель LED- 46830 вартістю 3083 грн. 33 коп., чопер марки «Saturn», модель «ST-1064» вартістю 190 грн. 28 коп.

Потім ОСОБА_4 , шляхом розбиття вікна проник до гаражного приміщення, звідки викрав велосипед марки «Дорожник комфорт», модель «VLT1673733» вартістю 2666 грн. 67 коп., дриль марки «Hander HPD-651», модель «ZWD-603» вартістю 500 грн. 00 коп., після чого з викраденими речами залишив територію даного домоволодіння.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується, у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у житло та інше приміщення, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, фактичні обставини справи не оспорював. Зазначив, що пред`явлене йому обвинувачення відповідає дійсності. Щиро розкаявся та показав, що в той день та час, який вказаний в обвинувальному акті, прийшов до домоволодіння його сусідів ОСОБА_5 з метою крадіжки, так як достовірно знав, що сусіди перебувають за кордоном України. Він відтиснув віконні раму та проник до будинку звідки викрав телевізор та кухонний прилад. В гаражі викрав велосипед та дрель. Викрадене майно продав невідомим людям, що не встиг продати, було вилучено працівниками поліції, а саме кухонний комбайн. Здійснив крадіжку, так як не мав роботи і було тяжке матеріальне становище.

У зв`язку з тим, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження не оспорювали фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним досліджувати докази стосовно цих фактичних обставин та обмежується допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують його особу, досліджує речові докази та судові витрати, роз`яснивши сторонам, що у такому разі вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

Таким чином, розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення у судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Дії обвинуваченого кваліфіковані вірно за ч. 4 ст. 185 КК України, як умисні дії, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненені повторно, поєднанані з проникненням у житло та інше приміщення, в умовах воєнного стану. Таку кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає правильною.

Майно, яким заволодів обвинувачений, було для нього чужим, адже не перебувало в його власності чи законному володінні. ОСОБА_4 не мав на нього жодного права, цим майном він заволодів у спосіб, який заборонений законом. Викрадення майна здійснювалось обвинуваченим таємно, тому воно визначається як крадіжка. ОСОБА_4 досягнув віку з якого наступає кримінальна відповідальність за вчинення крадіжки. Його дії характеризуються умислом та корисливою метою. Зокрема, обвинувачений усвідомлював, що майно яким він протиправно заволодівав, було для нього чужим і він не мав права на нього. ОСОБА_4 усвідомлював суспільно небезпечний характер його діянь, передбачав їх суспільно небезпечні наслідки та бажав їх настання. Корисливий мотив обвинуваченого полягав у тому, що при вчиненні кримінального правопорушення він прагнув обернути чуже майно на свою користь. ОСОБА_4 виконав усі дії об`єктивної сторони крадіжки які вважав необхідними для доведення злочину до кінця. Отже, вчинений обвинуваченим злочин є закінченим.

Злочин обвинувачений вчинив з проникненням в житло та інше приміщення потерпілого в умовах воєнного стану. Умисел на викрадення чужого майна у нього виникало ще до проникнення в житло. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 7 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» № 10 від 06.11.2009 крадіжка, грабіж або розбій, поєднані з незаконним проникненням до житла, іншого приміщення чи сховища, кваліфікуються відповідно за частиною третьою статті 185, частиною третьою статті 186, частиною третьою статті 187 КК України. Додатково за статтею 162 КК України такі дії кваліфікувати не потрібно.

За змістом статей 50, 65 КК України особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Згідно із ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого суд вважає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Аналізуючи дані при вивченні особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше неодноразово судимий, востаннє 29.07.2025 вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України, звільнено його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки. За місцем реєстрації характеризується з посередньої сторони. Обвинувачений не одружений, на утримані малолітніх дітей та інвалідів немає. На обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Обвинувачений не є інвалідом та не є військовослужбовцем.

Указані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченому, оскільки мають істотне значення щодо вивчення його особистості та відношення до скоєного ним.

Підстави для застосування положення ст. 69 КК України судом не встановлені.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження потерпілим цивільний позов до обвинуваченого не пред`явлено, що свідчить про відсутність у потерпілої сторони претензій до обвинуваченого морального чи матеріального характеру.

Призначаючи вид і міру покарання для обвинуваченого ОСОБА_4 суд враховує те, що він вчинив тяжкий злочин, відповідно до ст. 12 КК України.

З урахуванням викладеного, тяжкості скоєного кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, з урахуванням обставин які пом`якшують покарання, правову позицію прокурора, додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, а також враховуючи, що згідно із ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, та з огляду на всі обставини в цілому, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 за вчинення злочину належить призначити покарання у виді позбавлення волі строком 5 років.

Разом з цим, ОСОБА_4 29.07.2025 засуджений вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області за ч. 4 ст. 185 КК України, та йому призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України, звільнено його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки. Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України обвинувачений вчинив до постановлення судом попереднього вироку.

Таким чином, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань призначеного вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29.07.2025 остаточне покарання ОСОБА_4 необхідно призначити у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Підсумовуючи вищезазначене суд вважає, що дана міра покарання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 є достатньою для виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, враховуючи тяжкість злочину та дані про особу обвинуваченого.

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання суддів, і оцінки особистості обвинуваченого, обставин, які виникли на теперішній час, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Таким чином, на переконання суду саме таке покарання відповідатиме гуманності, справедливості, не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечує співрозмірність діяння та кари.

До вступу вироку суду в законну силу обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлено.

Крім того, з обвинуваченого, на користь Держави України, слід стягнути витрати на проведення експертизи у розмірі 848 гривень 16 копійок.

Керуючись: ст. 22, ст. 100, 122, ч. 3, ст. 349, ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, ст.ст. 65-67, ч. 4 ст. 70, ч. 4 ст. 185 КК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарання призначеного вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29.07.2025, призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

До вступу вироку суду в законну силу обрати засудженому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з визначенням наступних обов`язків: прибувати до суду за кожним викликом та вимогою; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/ або місця роботи.

Роз`яснити засудженому ОСОБА_4 , що в разі порушення ним умов особистого зобов`язання, може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього буде накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Держави України 848 гривень 16 копійок процесуальних витрат пов`язаних із залученням експерта.

Речові докази: велосипед марки «Dorozhnik Comfort», модель «VLT1673733» темно-синього кольору залишити у володінні потерпілої ОСОБА_6 ; бензиновий тример марки «Defiant» моделі DGT-1500, швейну машина марки «Белка», лапку до швейної машини, чопер Saturn ST-1064, телевізор марки Bravis чорного кольору серійний номер G919A2R61Q2486889, залишити у володінні потерпілої ОСОБА_7 .

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Вирок суду може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинувачуваному та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1