Справа №599/107/24
У Х В А Л А

10 грудня 2025 року м.Зборів

Суддя Зборівського районного суду Тернопільської області ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю сторін:

прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6 , ОСОБА_7

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

представника цивільного позивача ОСОБА_9

розглянувши в судовому засіданні у кримінальному провадженні №0000031 щодо обвинуваченого ОСОБА_10 за ч.3 ст. 286 КК України клопотання захисника про призначення судово автотехнічної експертизи, -

ВСТАНОВИВ:

Зборівським районним судом Тернопільської області розглядається кримінальне провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_10 за ч.3 ст. 286 КК України.

В суд поступило клопотання захисника ОСОБА_5 про проведення судово автотехнічної експертизи.

Захисник посилається на те,що під час здійснення судового розгляду справи по суті, шляхом дослідження письмових доказів сторони обвинувачення, допитів свідків та обвинуваченого було встановлено факти внесення недостовірної інформації слідчим до постанови про призначення автотехнічної експертизи, а саме слідчий самовільно з метою надання невідповідних вихідних даних, які стануть підставою для написання обвинувального висновку судової автотехнічної експертизи вніс неправдиву відстань начебто дистанції до попутного вантажного автомобіля, яку зазначав підозрюваний ОСОБА_10 у величині 1.0 метра. Дана величина відсутня в жодному матеріалі кримінального провадження, і не підверджується жодним доказом сторони обвинувачення. І саме вказана величина сфабрикована слідчим стала основною величиною у висновку автотехнічної експертизи сторони обвинувачення.

Натомість, стороною захисту за всіма наявними матеріалами кримінального провадження, які були в розпорядженні слідчого до Київського НДЕКЦ МВС України була призначена судова автотехнічна експертиза, відповідно до отриманого висновку якої встановлені кардинально інші результати, інші висновки аналогічної експертизи та підверджено факт того, що обвинувачений ОСОБА_10 перебував в аварійній ситуації і не мав технічної можливості уникнути зіткнення і наслідків, що настали. Тобто, фактично під час судового розгляду справи було встановлено невідповідність та недопустимість як доказу висновку судової автотехнічної експертизи сторони обвинувачення, в той час як судова автотехнічна експертиза сторони захисту написана за аналогічними матеріалами справи залишилася неспросованою. В зв`язку з чим вважає,, що слід призначити автотехнічну експертизу за матеріалами справи №599/107/24 дослідженими в суді та на вирішення експертів поставити наступні питання:

- Як з технічної точки зору та вимог Правил дорожнього руху України повинен був діяти водій ОСОБА_10 в даній дорожній ситуації щоб уникнути зіткнення з попутним автомобілем?

- Чи вбачаються в діях водія автомобіля ОСОБА_10 порушення вимог Правил дорожнього руху України, якщо так то яких саме?

- Чи мав технічну можливість водій автомобіля ОСОБА_10 уникнути ДТП, якщо так то яким чином та чи перебувають його дії в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП?

- Чи наявні порушення ПДР України в діях переднього пасажира автомобіля керованого водієм ОСОБА_10 , якщо так то яких саме?

- Чи перебувають порушення ПДР України пасажиром ОСОБА_11 в причинному зв`язку із виникненням даної ДТП?

Прокурор, потерпілі, представник потерпілого, представник цивільного позивача в судовому засіданні заперечили проти заявленого клопотання у повному обсязі, оскільки такі дії на їх думку спрямовані на затягування строків розгляду справи.

Заслухавши позицію учасників кримінального провадження, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими нормами КПК України.

Захист здійснюється підозрюваним або обвинуваченим, його захисником або законним представником, а суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Статтею 42 КПК України визначені права підозрюваного, обвинуваченого, в числі яких право обвинуваченого збирати і подавати суду докази.

Відповідно до ст. 84 КПК України, процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Статтею 91 КПК України визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, яке згідно ст. 93 цього Кодексу, здійснюється сторонами кримінального провадження шляхом збирання доказів, в тому числі шляхом ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 242 КПК України, експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 цього Кодексу, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.

Відповідно до ст.101КПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи.

Відповідно до п.6 ст.102 КПК України у висновку експерта повинно бути зазначено докладний опис проведених досліджень, у тому числі методи, застосовані у дослідженні, отримані результати та їх експертна оцінка.

Разом з тим, відповідно до п.1.2.10. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджена Наказом міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5, згідно з процесуальним законодавством України експертами виконуються первинні, додаткові, повторні, комісійні та комплексні експертизи.

Додатковою є експертиза, якщо для вирішення питань щодо об`єкта, який досліджувався під час проведення первинної експертизи, необхідно провести додаткові дослідження або дослідити додаткові матеріали (зразки для порівняльного дослідження, вихідні дані тощо), які не були надані експертові під час проведення первинної експертизи.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» додаткова експертиза призначається після розгляду судом висновку первинної експертизи, коли з`ясується, що усунути неповноту або неясність висновку шляхом допиту експерта неможливо.

Суд підкреслює, що статтею 332 КПК України передбачено саме право, а не обов`язок суду призначати під час судового розгляду проведення експертизи, тобто належить до дискреційних повноважень суду.

Водночас згідно з п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» № 08 від 30 травня 1997 року повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи. Істотними можуть визнаватися, зокрема, порушення, які призвели до обмеження прав обвинуваченого чи інших осіб. В ухвалі (постанові) про призначення повторної експертизи зазначаються обставини, які викликають сумніви у правильності попереднього висновку експерта. Проведення повторної експертизи може бути доручено тільки іншому експертові.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про судову експертизу" судово-експертна діяльність здійснюється на принципах законності, незалежності, об`єктивності і повноти дослідження.

Частиною 5 ст.69 КПК України передбачено, що експерт зобов`язаний особисто провести повне дослідження і дати обґрунтований та об`єктивний письмовий висновок на поставлені йому запитання, а в разі необхідності - роз`яснити його.

З урахуванням того, що у даному кримінальному провадженні під час досудового розслідування вже були проведені судові інженерно-транспортні експертизи № СЕ-19/102-23/11936-ІТ від 14 листопада 2023 року та № СЕ-19/111-24/7534-ІТ від 20 лютого 2024 року, а подане клопотання фактично ґрунтується лише на незгоді сторони захисту з вихідними даними, які були надані експерту слідчим під час призначення експертизи, та не містить доводів, що дають достатні підстави вважати висновки експертів необґрунтованими, такими, що суперечать іншим матеріалам справи або викликають обґрунтовані сумніви у їх правильності, підстав для призначення повторної експертизи не вбачається.

Суд зазначає, що висновок експерта не має наперед встановленої і обов`язкової сили для суду, як в питанні обґрунтування винуватості особи у вчиненні злочину, так і невинуватості. Суд оцінює кожний висновок експерта у взаємозв`язку із іншими доказами у справі.

Крім того, статтею 332 КПК України передбачено саме право, а не обов`язок суду призначати під час судового розгляду проведення експертизи, тобто належить до дискреційних повноважень суду.

В постанові Верховного суду від 01.02.2018 року у справі № 634/609/15-к роз`яснено поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві. Дане поняття включає повноваження суду обирати між законними альтернативами та діяльність суду з вирішення спірних правових питань. Такі повноваження суду мають виходити із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин ситуації, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання, тощо. До загальних засад кримінального судочинства, зокрема, належить і розумність строків (ст.7,28 КПК України).

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що в даному випадку не доведено необхідність призначення повторної авто технічної експертизи, а наявним в матеріалах кримінального провадження висновкам раніше проведених експертиз буде надана оцінка під час ухвалення судового рішення в нарадчій кімнаті на підставі всіх об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими відповідно до ст. 94 КПК України всебічно, повно та неупереджено.

Також суд наголошує, що в силу вимог ч. 1 ст. 318 КПК України, судовий розгляд має бути проведений і завершений протягом розумного строку, а призначення експертизи без достатніх на те підстав призведе до невиправданої тяганини та порушення прав і законних інтересів учасників кримінального провадження.

Дискреційні повноваження суду визнаються і ЄСПЛ (зокрема, справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Таким чином, враховуючи мотиви заявленого клопотання про призначення та проведення повторної автотехнічної експертизи, суд приходить до висновку, що жодних даних, які б свідчили про наукову необґрунтованість проведених у даному кримінальному провадженні інженерно-транспортних експертиз, які б викликали сумніви у їх правильності, в клопотанні не зазначено. При проведенні вказаних експертиз експерти попереджались про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку, а тому суд не вбачає підстав для призначення та проведення повторної автотехнічної експертизи.

Керуючись ст. 332, 350, 369, 372 КПК України, суд

П О С ТА Н О В И В:

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 про призначення судово-автотехнічної експертизи відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 10 грудня 2025 року.

Суддя Зборівського

районного суду ОСОБА_1