КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/4894/2025 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 303 КПК
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2025 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарях судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду з використанням систем відеоконференцзв`язку за допомогою власних технічних засобів у системі EasyCon, апеляційну скаргу прокурора першого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України, Київської міської прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 16 червня 2025 року,

за участю:

прокурора - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

особа, щодо якої вирішується питання про повідомлення про підозру - ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 16.06.2025 рокузадоволено скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 про скасування повідомлення про підозру від 28.02.2025 року у кримінальному провадженні № 00000629 від 22.12.2023 року за ч.2 ст. 209 КК України та скасовано повідомлення про підозру в інкримінованому кримінальному правопорушенні щодо ОСОБА_9 .

Не погоджуючись із рішенням, прийнятим судом першої інстанції, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого суддіГолосіївського районного суду міста Києва від 16.06.2025 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 .

Мотивуючи апеляційні вимоги зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною та підлягає скасуванню внаслідок неповноти судового розгляду та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкоджали суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

На даному етапі досудового розслідування слідчим суддею зроблений передчасний висновок щодо скасування повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватися до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу, пояснення захисника та ОСОБА_9 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги сторони обвинувачення та просили залишити без змін ухвалу слідчого судді, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції та оглянувши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, слідчим управлінням ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових за № 00000629 від 22.12.2023 року.

28.02.2025 року щодо ОСОБА_9 складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 209 КК України.

30.04.2025 року захисник ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 звернулася до Голосіївського районного суду міста Києва зі скаргою на повідомлення про підозру у кримінальному провадженні № 00000629 від 22.12.2023 року, за ч. 2 ст. 209 КК України від 28.02.2025 року.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 16.06.2025 рокузадоволено скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 про скасування повідомлення про підозру від 28.02.2025 року у кримінальному провадженні № 00000629 від 22.12.2023 року за ч.2 ст. 209 КК України та скасовано повідомлення про підозру в інкримінованому кримінальному правопорушенні щодо ОСОБА_9 .

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

При постановленні слідчим суддею було враховано, що відповідно до п. 2 ст. 277 КПК України, повідомлення має містити такі відомості:

1)прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення;

2)анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру;

3)найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення;

4)зміст підозри;

5)правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;

6)стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру;

7)права підозрюваного;

8)підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Порядок вручення письмового повідомлення про підозру визначено ст. 278 КПК України, згідно якої вручення письмового повідомлення здійснюється у день його складання слідчим або прокурором.

Як було встановлено під час розгляду справи слідчим суддею суду першої інстанції та в суді апеляційної інстанції, органом досудового розслідування вищезазначених вимог закону щодо змісту підозри інкримінованого особі кримінального правопорушення дотримано не було.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, для обґрунтованої підозри повинні бути факти або інформація, які б переконали неупередженого спостерігача в тому, що ця особа, можливо, вчинила злочин (Влох проти Польщі п. 108).

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах "Ilgar Mammadov v. Azerbaijan п. 88", "Erdagoz v. Turkey п. 51", "Cebotari v. Moldova п. 48" "обґрунтована підозра" передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема у рішенні "Murray v. the United Kingdom".

Положення ч. 3 ст. 17, ч. 1 ст. 47, ч. 1 ст. 94, п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України дають підстави для висновку, що при оскарженні повідомлення про підозру слідчий суддя уповноважений перевіряти достатність доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Таку перевірку слідчий суддя здійснює виключно з метою судового контролю за дотриманням саме прав, свобод та інтересів особи у кримінальному провадженні.

Повідомлення про підозру та матеріали кримінального провадження не містять доказів того, шо ОСОБА_9 отримував грошові кошти від ТОВ Фірма «Волиньфарм», чи набував або володів майном отриманим незаконним шляхом, знав, що таке майно прямо і повністю отримано незаконним шляхом або вступав у змову чи мав дружні, товариські чи інші відносин із співробітниками ТОВ Фірма «Волиньфарм» в ході розгляду клопотання не встановлено (відсутні НСРД, інформація з телекомунікаційних мереж, які б засвідчували факт спілкування ОСОБА_9 з представниками ТОВ Фірма «Волиньфарм» та могли б свідчити про якусь змову, відомості по картковим рахункам, що ОСОБА_9 отримував якісь грошові кошти від ТОВ Фірма «Волиньфарм» та інш.), як і відсутні докази того, що AT «Фармак» отримувало від ТОВ Фірма «Волиньфарм» якісь кошти окрім як оплати за поставку лікарських засобів, вказані операції є результатом законної господарської діяльності Товариства.

Сам зміст повідомлення про підозру свідчить, що ОСОБА_9 у відносинах з ТОВ Фірма «Волиньфарм» діяв з дотриманням законодавства та договірних умов поставка AT«Фармак» лікарських засобів ТОВ Фірма «Волиньфарм» здійснювалась з дотриманням вимог законодавства та договірних зобов`язань.

Зокрема, Договором поставки лікарських засобів №17 від 04.01.2022, передбачались чіткі та конкретні підстави для порядку ціноутворення поставки лікарських засобів, які залежали від повідомлення покупця (ТОВ Фірма «Волиньфарм»). Також, умовами Договору №17 було прямо передбачено, що ціна товару у Тендерній специфікації не може перевищувати оптово-відпускної ціни на відповідні лікарські засоби, задекларованої в Реєстрі оптово-відпускних цін на лікарські засоби, у Реєстрі граничних оптово-відпускних цін (п. 1.7. Договору №17).

Цивільним законодавством визначено, що сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Державне регулювання цін відповідно до ЗУ «Про ціни і ціноутворення» здійснюється Кабінетом Міністрів України, органами державної виконавчої влади, державними колегіальними органами та органами місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень у встановленому законодавством порядку.

Крім того, існує Антимонопольний комітет України - державний орган, покликаний здійснювати політику сприяння розвитку товарних ринків і конкуренції, забезпечувати державний контроль за дотриманням антимонопольного законодавства, захист інтересів підприємців та споживачів від його порушень.

Поставка AT«Фармак» лікарських засобів здійснювалася у відповідності до законодавства України та договірних зобов`язань. Ціна поставки лікарських засобів залежала від замовлення покупця, тобто ТОВ Фірма «Волиньфарм». ТОВ Фірма «Волиньфарм» є окремим суб`єктом господарювання, тому самостійно встановлює та веде цінову політику продажу лікарських засобів. Очевидно, що ОСОБА_9 , як співробітник AT «Фармак» не міг на нього впливати.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді виходячи із аналізу змісту повідомлення про підозру, який не містить виклад обставин та обґрунтування, які можуть переконати в можливій причетності ОСОБА_9 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, у стороннього спостерігача виникає обґрунтований сумнів у тому, що безпосередньо ОСОБА_9 якимось чином набув та володів майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, що він знав, що таке майно прямо і повністю одержано злочинним шляхом, що він вступив із кимось у попередню змову для легалізації (відмиванні) майна одержаного злочинним шляхом.

Тому підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування даної ухвали слідчого судді колегія судів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 16 червня 2025 року, якою задоволено скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 про скасування повідомлення про підозру від 28.02.2025 року у кримінальному провадженні № 00000629 від 22.12.2023 року за ч.2 ст. 209 КК України та скасовано повідомлення про підозру в інкримінованому кримінальному правопорушенні щодо ОСОБА_9 , - залишити без змін, аапеляційну скаргу прокурора першого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України, Київської міської прокуратури ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4