Справа №303/9216/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2025 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі головуючого -судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0000554 від 27.09.2025 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286 та ч. 3 ст. 135 КК України,

в с т а н о в и в:

До Мукачівського міськрайонного суду надійшло кримінальне провадження №0000554 від 27.09.2025 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286 та ч. 3 ст. 135 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просила призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту та обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави, посилаючись на те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачено покрання до восьми років наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив обрати домашній арешт, щодо призначення кримінального провадження до судового розгляду не заперечував.

Захисник ОСОБА_5 підтримала позицію обвинуваченого ОСОБА_4 щодо призначення справи до судового розгляду та заперечувала проти обрання відносно останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просила застосувати домашній арешт в нічний час доби, посилаючись на те, що стороною обвинувачення не доведені ризики, зазначені в клопотанні, обвинувачений має постійне місце проживання, не переховувався від органу досудового розслідування та суду, не має наміру перешкоджати кримінальному провадженню, близько місяця до останнього не був застосований запобіжний захід, в ході чого ОСОБА_4 належним чином виконував свої процесуальні обов`язки, що свідчить про відсутність заявлених прокурором ризиків; повністю відшкодував матеріальну та моральну шкоду потерпілому; ОСОБА_4 проживає з цивільною дружиною, яка вагітна, хворіє на цукровий діабет та має на утриманні двох дітей: у клопотанні прокурора відсутні обгрунтування щодо неможливості застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Суд, заслухавши учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт, приходить до слідуючого висновку.

Вимоги щодо форми та змісту обвинувального акту визначені частиною 2 статті 291 КПК України. Зокрема, обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Дане кримінальне провадження підсудне Мукачівському міськрайонному суду Закарпатської області, обвинувальний акт складено у відповідності до положень КПК України, підстав для закриття кримінального провадження судом під час підготовчого судового засідання не встановлено, тому його необхідно призначити до судового розгляду.

При вирішенні клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з частиною 3 статті 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

При застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує вимоги статі 29 Конституції України, статті 9 Загальної Декларації прав людини, статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод, статті 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою.

Згідно вимог статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників судового процесу та інше.

Вимогами статті 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні або продовженні дії запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, в тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.

Частинами 3 та 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі при визначенні запобіжного заходу (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати докази обставин, на які вони посилаються.

При застосуванні запобіжного заходу стосовно обвинуваченого суд враховує наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 частини 1 статті 177 КПК України, на які посилається прокурор в обґрунтування клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме можливості обвинуваченого: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, які наразі судом не допитані; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Водночас, відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

При вирішенні питання щодо заявленого клопотання, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, а саме справу «Харченко проти України», за якою встановлено порушення вимог п.3 ст. 5 Конвенції щодо надмірного тривалого тримання особи під вартою, а також те, що національні суди не розглядали жодних альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів.

Також суд враховує, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, де проживає разом зі своєю цивільною дружиною ОСОБА_6 та її дітьми, тобто має міцні соціальні зв`язки, раніше не судимий, за час розгляду справи до суду не надано доказів про наявність у нього негативної репутації.

Окрім цього, суд приймає до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_4 перебував під вартою з 27 вересня по 25 листопада 2025 року, та з моменту звільнення з-під варти не вчиняв жодних дій, передбачених ст. 177 КПК України, належним чином виконував свої процесуальні обов`язки, отримавши клопотання прокурора не намагався ухилитися від суду.

Враховуючи вищенаведене, на переконання суду, сам по собі факт вчинення інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_4 кримінальних правопорушень та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню чи суду у будь-який спосіб, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Таким чином, прокурором не доведено наявність обставин, передбачених п.3 ч.1 ст.194 КПК України, а саме: недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно вимог ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 та запобігти наявним ризикам, а тому згідно вимог ч.4 ст.194 КПК України відносно ОСОБА_4 слід застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж зазначений у клопотанні, застосувавши до нього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю, обрання якого буде достатнім для забезпечення належного виконання ним процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст. 177, 194, 314, 315, 316, 376 КПК України, суд

у х в а л и в:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Застосувати стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю строком до 18 лютого 2026 року включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки:

- заборонити цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду;

- прибувати за першою вимогою до суду.

Роз`яснити обвинуваченому, що порушення умов цілодобового домашнього арешту має наслідком можливість застосування більш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали передати для виконання органу поліції за місцем проживання обвинуваченого та вручити обвинуваченому негайно після її оголошення.

Кримінальне провадження №0000554 від 27.09.2025 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286 та ч. 3 ст. 135 КК України, призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 09 год. 00 хв. 02 січня 2026 року.

Доручити представнику персоналу органу пробації підготувати досудову доповідь щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , якому висунуто обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286 та ч. 3 ст. 135 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1