Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

29 січня 2026 року м. Рівне

Справа № 565/878/25

Провадження № 11-кп/4815/370/26

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі :

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю :

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Вараського міського суду Рівненської області від 19 січня 2026 року, якою продовжено ОСОБА_5 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 240-1, ч.ч.1, 2 ст. 307 Кримінального кодексу України (далі КК), запобіжний захід у виді тримання під вартою, у кримінальному провадженні №0000140,

у с т а н о в и л а :

Ухвалою Вараського міського суду Рівненської області від 19 січня 2026 року, задоволено клопотання прокурора ОСОБА_4 та продовжено обвинуваченому ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Кузнецовськ Рівненської області, запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 19 березня 2026 року включно, з одночасним визначенням застави 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 266 240 грн, у разі внесення якої на обвинуваченого буде покладено ряд процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 просить вказану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою встановивши розмір застави, як альтернативний запобіжний захід в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В обгрунтування зазначає, що в поданому прокурором клопотанні відсутній виклад обставин відповідно до положень ст. 199 КПК, тобто що заявлені ризики які були підставою для обрання запобіжного заходу не зменшились чи з`явилися нові ризики, а також прокурором не долучено додатків на підтвердження своїх доводів.

Вказано, що суд продовжуючи ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою не встановив наявність ризиків, а посилався виключно на тяжкість інкримінованого обвинуваченому злочину суперечить практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Також суд переклав обов`язок доведення відсутності ризиків на сторону захисту, що суперечить вимогам КПК, адже вказаний обов`язок покладається на сторону обвинувачення. Водночас не було розглянуто можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 альтернативних запобіжних заходів та не вказано, чому менш суворий запобіжний захід - домашній арешт, не зможе забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника-адвоката ОСОБА_6 на підтримання апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_4 про відсутність підстав для зміни обвинуваченому виду запобіжного заходу, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить таких висновків.

За приписами ч.1 ст. 404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Положеннями ч.ч.1, 2 ст. 331 КПК передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. При цьому, за приписами ст. 177 КПК, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Як убачається з матеріалів цієї судової справи, Вараським міським судом Рівненської області здійснюється розгляд по суті кримінального провадження №0000140, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 240-1, ч.ч.1, 2 ст. 307 КК.

Прокурором, у відповідності до вимог КПК, і зокрема ст. 331 цього Кодексу, було подано клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, оскільки існують достатні підстави вважати, що існують ризики передбачені ст. 177 КПК, а саме: переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення у якому обвинувачується.

Перевіривши матеріали справи надані в розпорядження суду, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Ризик переховування обвинуваченого від суду підтверджується тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з який відповідно до ст. 12 КК є тяжким злочином, за який передбачене безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскаціє майна, а також враховуючи відсутність в обвинуваченого постійного джерела доходу, майна, міцних соціальних зв`язків в сукупності свідчить про те що у разі обрання менш суворого запобіжного заходу аніж тримання під вартою обвинувачений може не з`являтись до суду.

Крім того, враховуючи кількість епізодів злочинної діяльності, в яких обвинувачується ОСОБА_5 - тобто незаконного збуту наркотичних засобів та незаконному придбанні, зберіганні та переробці бурштину без відповідних на це документів, а також дані про особу ОСОБА_5 , який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за аналогічні злочини, то вказане свідчить про цілком обгрунтований ризик вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення у якому обвинувачується.

Водночас колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність ризику впливу на свідків, оскільки прокурором до клопотання про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не подано відповідних доказів на підтвердження вказаного ризику.

Отже висновок місцевого суду про існування вказаних ризиків на даному етапі цього провадження і продовження найсуворішого запобіжного заходу - правильний.

Також жодних даних, які б свідчили про неможливість утримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою стороною захисту не надано.

Вказані обставини у своїй сукупності, на переконання колегії суддів, свідчать не лише про наявність вказаних ризиків, але й підтверджують, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти цим ризикам та гарантувати належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Щодо визначеного розміру застави обвинуваченому ОСОБА_5 колегія суддів зазначає таке.

Так, ч.4 ст. 182 КПК передбачено, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Тобто застава повинна бути обрана в такому розмірі, аби забезпечити попередження можливої протиправної поведінки підозрюваного або перешкодити її виникненню та запобігти ризикам, передбаченим у ст. 177 КПК, під загрозою застосування фінансових санкцій.

Разом з тим, визначена слідчим суддею застава 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, на переконання колегії суддів, є завідомо непомірною для обвинуваченого і тому доводи захисника визнає слушними частково.

Тому, враховуючи встановлені на даний час обставини кримінальних правопорушень, які інкримінуються ОСОБА_8 , дані про особу обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, у нього відсутнє постійне джерело доходу, його матеріальне становище, відсутність рухомого та нерухомого майна, колегія суддів приходить до висновку про можливість зменшення розміру застави, визначеного судом першої інстанції, і що, у разі її внесення обвинуваченим або іншою особою - заставодавцем, зможе гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Вараського міського суду Рівненської області від 19 січня 2026 року, якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою - скасувати.

Клопотання прокурора ОСОБА_4 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити частково.

Обрати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Кузнецовськ Рівненської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою до 19 березня 2026 року включно.

Одночасно визначити розмір застави - 40 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 133 120 (сто тридцять три тисячі сто двадцять) гривень, яка може бути внесена, як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною чи юридичною особою (заставодавцем) за реквізитами: Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 42257545, Банк отримувача, ДКСУ, м. Київ, Код банку отримувача (МФО) 820172, Рахунок отримувача UA0083053.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

Роз`яснити обвинуваченому та заставодавцю, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави має бути наданий уповноваженій службовій особі установи тимчасового тримання під вартою.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого обов`язки:

- прибувати до слідчого прокурора та суду за викликом;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

- носити електронний засіб контролю.

Визначити строк дії ухвали і строк дії покладених обов`язків, у разі внесення застави, до 19 березня 2026 року включно.

Ухвала є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3