Провадження №1-кп/750/882/25
У Х В А Л А

02 грудня 2025 року Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000244 від 20.01.2025, щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого за ч.5 ст. 407 КК України,

в с т а н о в и в:

в судовому засіданні прокурор просив продовжити строк дії обраного запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , мотивуючи клопотання тим, що ризики, які були підставою до його застосування, на даний час не змінилися і продовжують існувати. Вважає, що підстав для зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який не має.

Обвинувачений з клопотанням погодився.

Захисник ОСОБА_4 також не заперечував проти задоволення клопотання прокурора, враховуючи позицію обвинуваченого.

Згідно ч.3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Заслухавши думку учасників судового провадження, та враховуючи, що на даний час строк тримання під вартою ОСОБА_5 закінчується 11 грудня 2025 року, однак розгляд кримінального провадження не завершено, а з огляду на наявність та продовження існування заявлених у клопотанні прокурора ризиків, визначених ст. 177 КПК України, які обґрунтовують тримання обвинуваченого під вартою, та наведені в попередніх рішеннях про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою, та які не зменшилися, а саме ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України, є тяжкими, за яке передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, а тому, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у такому правопорушенні, може переховуватись від суду, з урахуванням того, що вчинивши аналогічне правопорушення та будучи поверненим на службу без заходів кримінально-правового характеру на шлях виправлення не став і через 10 діб повторно вчинив аналогічне кримінальне правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення, так як вчинення інкримінованих йому дій мали триваючий характер та фактично правопорушення було припинено не за волею обвинуваченого, а з моменту його затримання 14.08.2025, також враховані мотив та спосіб вчинення кримінального правопорушення, серйозний характер загрози для суспільного порядку протиправних діянь, їх тяжкість, суд приходить до висновку про обґрунтованість клопотання прокурора та доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_5 раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Судом розглянута можливість застосування не лише такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, а і всіх інших, більш м`яких, визначених ст. 176 КПК України, проте, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не забезпечать на даний час належного виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та не зможуть запобігти вказаним ризикам.

При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Відповідно до ч.8 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

З урахуванням конкретних обставин вчинення кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченому, суд вважає, що продовження строку тримання під вартою є виправданим, оскільки цього вимагають інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Об`єктивних даних, які б свідчили що вказаний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, судом на даному етапі не встановлено.

Суд, враховуючи, що обставини по справі з часу обрання запобіжного заходу не змінились, а ризики передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого заходу забезпечення кримінального провадження, а тому суд приходить до висновку про відсутність на даний час підстав для обрання обвинуваченому інших більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою.

Виходячи з принципу правової визначеності суд вважає необхідним з урахуванням часу, потрібного для судового розгляду кримінального провадження в розумні строки, продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого ОСОБА_5 до 30 січня 2026 року включно.

Відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Оскільки ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду від 15.08.2025 року до обвинуваченого ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави на 60 днів, та ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду від 13.10.2025 року продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави на 60 днів, то строк тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою необхідно продовжити ще на 60 днів без визначення розміру застави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177-178, 183, 193, 199, 331, 372 КПК України, суд

у х в а л и в:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 30 січня 2026 року з подальшим утриманням в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор», без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали встановити до 30.01.2026 року.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1