Справа № 299/4634/25
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.10.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , власника майна ОСОБА_5 та її представника- адвоката ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді судове провадження 11-сс/4806/739/25, за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 18.09.2025.

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ ВП № 1 Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000570 від 17.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України та накладено арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування, на майно: мобільний телефон марки «Redmi Note 12s», IMEI1 НОМЕР_1 , IMEI2 НОМЕР_2 із мобільними номерами НОМЕР_3 , НОМЕР_4 ; мобільний телефон марки «Samsung Galaxy А56», IMEI 1 НОМЕР_5 , IMEI 2 НОМЕР_6 із мобільним номером телефону НОМЕР_7 ; автомобіль марки «Toyota», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_8 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_9 , належить ОСОБА_7 , мешканці АДРЕСА_1 ; мобільний телефон марки «IPhone 13 ProMax».

Клопотання мотивоване тим, що СВ ВП № 1 Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000570 від 17.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбачено ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 17.09.2025 приблизно о 03 год ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 , за сприянням ОСОБА_10 , який проводив їх до державного кордону України, намагалися незаконно перетнути державний кордон України поза межами пункту пропуску, і неподалік селища Вилок Берегівського району, біля 117 прикордонного знаку, їх було затримано працівниками прикордонної служби.

17.09.2025 у період часу з 09 год по 10 год 15 хв слідчим СВ ВП № 1 Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області, у присутності понятих, проведено огляд місця події, а саме службового кабінету працівників ДПСУ ВПС «Вилок», що за адресою селище Вилок, вул. Купальна, 2, Берегівського району, під час якого було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Redmi Note 12s», IMEI1 НОМЕР_1 , IMEI2 НОМЕР_2 із мобільними номерами НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , мобільний телефон марки «Samsung Galaxy А56», IMEI 1 НОМЕР_5 , IMEI 2 НОМЕР_6 із мобільним номером телефону НОМЕР_7 , які були поміщені до спец-пакету НПУ WAR 1884386.

-2-

Цього ж дня, у період часу з 18 год 05 хв по 18 год 35 хв заступником начальника СВ ВП № 1 Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області, на підставі ухвали слідчого судді Виноградівського районного суду в Закарпатській області від 17.09.2025 проведено обшук житла та іншого володіння особи за адресою АДРЕСА_2 , під час якого було виявлено та вилучено: автомобіль марки «Toyota», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_8 , який згідно свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_9 від 14.07.2020 належить ОСОБА_5 , та мобільний телефон марки «Iphone 13 ProMax», який було вилучено до спец пакету WAR 1884336.

Постановою слідчого СВ ВП № 1 Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області від 17.09.2025 указані мобільні телефони та транспортний засіб визнані речовими доказами у кримінальному провадженні № 000570 з метою збереження речових доказів та проведення у подальшому експертизи.

Слідчий зазначає, що вказане майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, а тому з метою його збереження і проведення слідчих дій та відповідних експертиз задля об`єктивного та повного дослідження всіх обставин кримінального провадження, виникла необхідність у накладенні на нього арешту. Також стверджує, що не накладення арешту шляхом заборони користування, відчуження та розпорядження може призвести до його відчуження, пошкодження, приховування, знищення, перетворення тощо.

В ухвалі слідчого судді вказується на те, що виявлені та вилучені речі відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, можуть нести інформацію про ряд обставин, що мають доказове значення у кримінальному провадженні, та можуть бути використані як докази у даному кримінальному провадженні. Також слідчим суддею взято до уваги наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, а виявлене та вилучене майна може бути визнане знаряддями кримінального правопорушення. Тому, на думку слідчого судді такий захід забезпечення кримінального провадження як арешт майна (мобільних телефонів та транспортного засобу) на даній стадії є розумним та співрозмірним із завданнями кримінального провадження.

В апеляційній скарзі, поданій в інтересах власника майна ОСОБА_5 , адвокат ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді від 18.09.2025 скасувати і відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно. Посилається на те, що ні у клопотанні, ні в оскаржуваної ухвалі не наведено переконливого обґрунтування необхідності накладення арешту на вилучене майно, яке належить ОСОБА_5 , яка не має жодного відношення до кримінального провадження. Також адвокат просить поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що такий пропущено з поважних причин, оскільки ОСОБА_5 не приймала участі у розгляді клопотання, копії ухвали слідчого судді не отримувала, а дізналася про неї випадково.

Судове провадження розглядається за відсутності прокурора. При цьому враховується, що прокурор належним чином повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, однак подав заяву про розгляд судового провадження без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення власника майна ОСОБА_5 та її представника-адвоката ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу, дослідивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів уважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, а апеляційна скарга частковому задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка

-3-

перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

06.10.2025 адвокат ОСОБА_6 звернулася в інтересах ОСОБА_5 з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 18.09.2025 та одночасно заявила клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, посилаючись на те, що ОСОБА_5 не приймала участі у розгляді клопотання, копії ухвали слідчого судді не отримувала, а дізналася про неї випадково.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, ухвала слідчого судді постановлена без виклику власника майна ОСОБА_5 , яка не була присутньою в судовому засіданні 18.09.2025 під час прийняття відповідного рішення.

Жодних відомостей про отримання ОСОБА_5 копії даної ухвали матеріали судового провадження не містять, у зв`язку з чим доводи клопотання адвокат ОСОБА_6 заслуговують на увагу.

Зазначене, на переконання апеляційного суду перешкодило ОСОБА_5 належним чином реалізувати право на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді у строк, встановлений кримінальним процесуальним законом, а тому подане адвокатом ОСОБА_6 клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.09.2025 підлягає задоволенню, а пропущений строк на апеляційне оскарження поновленню.

За змістом ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. Відповідно до вимог ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

Цим вимогам закону ухвала слідчого судді від 18.09.2025 відповідає не в повній мірі.

Арешт майна це один із заходів забезпечення кримінального провадження, суть якого відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумної підозри вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

-4-

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням. У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, відповідно до ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, у провадженні СВ ВП № 1 Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області перебувало кримінальне провадження № 0000570 від 17.09.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

В межах зазначеного кримінального провадження слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно мобільний телефон марки «Redmi Note 12s», IMEI1 НОМЕР_1 , IMEI2 НОМЕР_2 із мобільними номерами НОМЕР_3 , НОМЕР_4 ; мобільний телефон марки «Samsung Galaxy А56», IMEI 1 НОМЕР_5 , IMEI 2 НОМЕР_6 із мобільним номером телефону НОМЕР_7 ; автомобіль марки «Toyota», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_8 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_9 , належить ОСОБА_7 , мешканці АДРЕСА_1 ; мобільний телефон марки «IPhone 13 ProMax», шляхом заборони розпорядження, користування та відчуження вищезазначеним майном.

Звертаючись до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, слідчий послався на те, що вилучені в ході огляду місця події мобільні телефони та транспортний засіб мають значення речових доказів, а не накладення на них арешту створює високі ризики до приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, передачі вказаного майна, що унеможливить виконання завдань кримінального провадження, передбачених ч. 1 ст. 2 КПК України.

Постановою слідчого СВ ВП № 1 Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області від 17.09.2025 указані мобільні телефони та транспортний засіб визнані речовими доказами у кримінальному провадженні № 000570.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що з метою збереження зазначеного майна та недопущення його втрати, застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, яке визнано речовим доказом, є необхідним у даному кримінальному провадженні, оскільки сприятиме досягненню мети швидкого, повного, неупередженого досудового розслідування, а також запобігатиме настанню будь-яких негативних наслідків.

-5-

У зв`язку з чим, апеляційний суд вважає необґрунтованими наведені в апеляційній скарзі адвокатом ОСОБА_6 доводи про те, що ні у клопотанні, ні в оскаржуваної ухвалі не наведено переконливого обґрунтування необхідності накладення арешту на вилучене майно, яке належить ОСОБА_5 , яка не має жодного відношення до кримінального провадження.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що зазначене у клопотанні майно підпадає під ознаки майна передбаченого ст. 98 КПК України, відповідно до тієї фабули, яка зазначена у витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному проваджені, а також те, що на цій стадії потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права власника ОСОБА_5 .

До того ж у клопотанні слідчого, і в ухвалі слідчого судді зазначено мету та правові підстави для арешту вказаного вище майна. При цьому пряме чи побічне значення цього майна до обставин кримінального правопорушення, також є предметом перевірки під час досудового розслідування.

Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом.

Сукупність наданих суду матеріалів містить достатньо розумних підстав і підозр вважати, що вилучене 17.09.2025 під час проведення оглядів місця події майно мобільні телефони та транспортний засіб, може бути використано як докази факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження № 0000570 від 17.09.2025.

У зв`язку з чим, колегія суддів приходить до висновку, що слідчим та прокурором доведено відповідність цього майна критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України. З урахуванням наведеного слідчий суддя встановив належні правові підстави, передбачені ст. 170 КПК України, для накладення арешту на майно.

У свою чергу, в кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був упевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обтяження з метою уникнення негативних наслідків.

Таким чином, накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні, за наявності для цього підстав відповідає вимогам КПК України. Матеріали судового провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно практики ЄСПЛ втручання у власність (користування) юридичних осіб це вимушений захід, який держава застосовує тимчасово для досягнення певного результату. Таке втручання є виправданим, якщо воно здійснюється для задоволення суспільного інтересу, у визначенні якого суд надає державам право користуватися значною свободою розсуду з огляду на те, що національні

-6-

органи влади краще знають потреби власного суспільства і перебувають у кращому становищі, ніж міжнародний суддя для оцінки того, що становить суспільний інтерес. Правомірним є арешт за умови одночасного існування критеріїв правомірності цього втручання (зокрема: законності, суспільного інтересу та справедливого балансу).

На підставі наведених обставин, апеляційний суд вважає обґрунтованими висновки слідчого судді про наявність підстав для накладення арешту на майно.

Разом з тим, згідно вимог ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При вирішені питання про арешт майна слідчий суддя також повинен врахувати розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для третіх осіб. У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСІ проти Об`єднаного Королівства»). Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування. Стаття 1 Протоколу Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод забороняє будь-яке невиправдане втручання у право власності державних органів.

На переконання колегії суддів, застосований слідчим суддею спосіб накладення арешту на транспортний засіб марки «Toyota», д. н. з. НОМЕР_8 , який належить ОСОБА_5 , шляхом заборони користування ним, не виправдовує у цьому випадку ступінь втручання у право власності особи та порушуватиме баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням нової ухвали, якою слід частково задовольнити клопотання слідчого та накласти арешт на вилучене 17.09.2025 під час проведення оглядів місця події майно, а семе мобільний телефон марки «Redmi Note 12s», IMEI1 НОМЕР_1 , IMEI2 НОМЕР_2 із мобільними номерами НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , мобільний телефон марки «Samsung Galaxy А56», IMEI 1 НОМЕР_5 , IMEI 2 НОМЕР_6 із мобільним номером телефону НОМЕР_7 , мобільний телефон марки «IPhone 13 ProMax», шляхом заборони користування, відчуження і розпорядження, а на автомобіль марки «Toyota», д. н. з. НОМЕР_8 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_9 належить ОСОБА_5 шляхом заборони його відчуження та розпорядження.

На думку колегії суддів, такого виду обтяження буде достатньо для сприяння завданням арешту майна у кримінальному провадженні та відповідатиме вимогам охорони фундаментальних прав інших осіб. Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, стороною захисту не надано та колегією суддів не встановлено.

-7-

Враховуючи викладене, апеляційна скарга представника власника майна ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню.

При прийнятті рішення колегія суддів враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; положення ст. 220, 317 цього ж Кодексу про те, що саме за клопотанням учасників процесу сторони обвинувачення чи захисту апеляційний суд визначає необхідність дослідження тих чи інших доказів для з`ясування фактичних обставин справи, однак апелянтом не наведено таких обставин та не надано таких доказів, які б спростовували наведені вище висновки суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 412, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання адвоката ОСОБА_6 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити та поновити їй строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 17.09.2025.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 17.09.2025 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000570 від 17.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, - скасувати.

Клопотання слідчого СВ ВП № 1 Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000570 від 17.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, а саме: мобільний телефон марки «Redmi Note 12s», IMEI1 НОМЕР_1 , IMEI2 НОМЕР_2 із мобільними номерами НОМЕР_3 , НОМЕР_4 ; мобільний телефон марки «Samsung Galaxy А56», IMEI 1 НОМЕР_5 , IMEI 2 НОМЕР_6 із мобільним номером телефону НОМЕР_7 ; мобільний телефон марки «IPhone 13 ProMax», шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування цим майном.

Накласти арешт на автомобіль марки «Toyota», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_8 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_9 , належить ОСОБА_7 , мешканці АДРЕСА_1 , шляхом заборони його відчуження та розпорядження.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді