Провадження №1-кп/337/202/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000454 від 18.05.2025 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Запоріжжі, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, одруженого, який має на утриманні одну неповнолітню дитину, військовослужбовця, який зареєстрований та фактично проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 03.11.2022 ОСОБА_6 ) районним судом міста Запоріжжя за ч. 1 ст.309, 75 КК України до 2 роки обмеження волі з іспитовим строком 1 рік;

- 13.03.2024 Хортицьким районним судом міста Запоріжжя за ч. 2 ст. 309, ст. 71, 72 КК України до 1 рік 1 місяць позбавлення волі. 09.09.2024 на підставі ухвали Златопільського (Первомайського) міськрайонного суду Харківської області від 30.08.2024 звільнений умовно-достроково від відбування покарання у виді позбавлення волі для проходження військової служби, невідбутий строк 7 місяців 14 днів,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.14 ч.1 ст. 114-1, ч.1 ст. 14 ч.2 ст.194, ч.4 ст. 408 КК України,

ВСТАНОВИВ:

02.10.2025до суду з Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за №0000454 від 18.05.2025 відносно ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.14, ч.1 ст.114-1, ч.1 ст.14, ч.2 ст.194, ч.4 ст.408 КК України.

Ухвалою суду від 03.10.2025 у вказаному провадженні призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 06.11.2025 матеріали вказаного кримінального провадження направлено до Запорізького апеляційного суду для вирішення питання щодо звернення з поданням до Касаційного кримінального суду Верховного суду про направлення вказаного кримінального провадження за підсудністю з одного суду (Хортицького районного суду м. Запоріжжя) до іншого (Харківського районного суду Харківської області) в межах юрисдикції різних апеляційних судів.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 13.11.2025 подання Хортицького районного суду м. Запоріжжя задоволено та ухвалено звернутися до Касаційного кримінального Верховного суду з поданням про направлення вказаного кримінального провадження за підсудністю з одного суду (Хортицького районного суду м.Запоріжжя) до іншого (Харківського районного суду Харківської області) в межах юрисдикції різних апеляційних судів.

Ухвалою Касаційного кримінального Верховного суду від 09.12.2025 подання Запорізького апеляційного суду про направлення вказаного кримінального провадження за підсудністю з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів залишено без задоволення.

23.12.2025 матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.14, ч.1 ст.114-1, ч.1 ст.14, ч.2 ст.194, ч.4 ст.408 КК України надійшли до Хортицького районного суду м. Запоріжжя.

Ухвалою суду від 24.12.2025 призначено підготовче судове засідання.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити кримінальне провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, оскільки кримінальне провадження підсудне Хортицькому районному суду м. Запоріжжя, обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, підстав для закриття провадження, повернення обвинувального акту немає.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_4 не заперечували проти призначення кримінального провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні суддею одноособово. Клопотання про розгляд справи колегіально судом у складі трьох суддів обвинуваченим не заявлено.

Під час підготовчого судового засідання суд встановив, що вищевказане кримінальне провадження підсудне Хортицькому районному суду м. Запоріжжя. Обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України. Підстави для прийняття рішення, передбаченого пунктами 1-4 ч.3 ст.314 КПК України, відсутні.

З урахуванням позиції учасників справи суд вважає можливим призначити судовий розгляд кримінального провадження у відкритому судовому засіданні суддею одноособово за участю сторін.

При цьому, в підготовчому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання, яке надійшло до суду 21.01.2026, та просив суд продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 строк тримання під вартою на 60 днів, посилаючись на те, що продовжують існувати ризики, передбачені п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у яких обвинувачується, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується за ч.1 ст.14 ч.1 ст.114-1, ч.1 ст.14 ч.2 ст.194, КК України, які класифікуються як тяжкі злочини, та за ч.4 ст.408 КК України, який є особливо тяжким злочином. При цьому, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні готування в перешкоджанні законної діяльності ЗСУ та інших військових формувань в особливий період, під час готування до чергового завдання, отриманого від невстановленої особи, яка використовує у системі миттєвого обміну інформацією «Telegram» ідентифікатор «Маry». Однак довести свій протиправний умисел до кінця не встиг з причин, які не залежали від його волі. При цьому він раніше судимий за вчинення інших злочинів, що свідчить про те, що його соціальна поведінка не виправилась та досі існують негативні фактори, які свідчать про криміногенність його особистості, що передбачає намір переховуватись від суду. Крім того, обвинувачений може довести протиправний умисел до кінця та продовжувати вчиняти злочин, оскільки має сталі та міцні зв`язки невстановленою на даний час особою, яка використовує у системі миттєвого обміну інформацією «Telegram» ідентифікатор «Маry».

Тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання ОСОБА_5 винним у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушеннях, вік та стан його здоров`я, дають підстави вважати, що лише такий запобіжний захід, як тримання під вартою, може запобігти ризикам, передбаченим п. п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможуть запобігти зазначеним ризикам, що дає підстави для продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечив, вважає його безпідставним та пояснив, що він не погоджується із пред`явленим обвинуваченням, також він не має наміру переховуватися від суду та будь-яким чином перешкоджати суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення. Заявлені прокурором ризики є недоведеними, відсутні будь-які докази його винуватості в інкримінованих кримінальних правопорушеннях. Достатнім запобіжним заходом вважає домашній арешт із носінням електронного браслету. Повідомив, що має родину: дружину та доньку 2024 р.н., які наразі проживають у Німеччині.

Захисник - адвокат ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечила та вважала достатнім застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби.

Вислухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали клопотання, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що під час досудового розслідування даного кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Олександрівського районного суду міста Запоріжжя від 06.06.2025 ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб у межах строку досудового розслідування, тобто до 04.08.2025 включно без визначення альтернативного запобіжного заходу.

У подальшому, ухвалами слідчого судді Олександрівського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_5 неодноразово було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, останній раз ухвалою 26.11.2025 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 24.01.2026 включно без визначення розміру застави.

Відповідно до ст.176, 177, 183, ч.1 ст.194 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, передбаченим п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім того, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України.

За змістом ст.199 КПК України суд, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування відповідного запобіжного заходу та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим. Суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що певні обставини виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Згідно з ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Так, наразі ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.14 ч.1 ст.114-1, ч.1 ст.14 ч.2 ст.194 КК України, які класифікуються як тяжкі злочини, та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України, яке є особливо тяжким злочином, та за які передбачено покарання виключно у вигляді позбавленні волі.

Виходячи з практики ЄСПЛ, сама по собі тяжкість злочину та суворість можливого покарання не можуть бути безумовною підставою для тримання особи під вартою, однак є суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховування.

Крім того, стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Дане кримінальне провадження перебуває на стадії підготовчого судового провадження, тому на цій стадії провадження суд не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

В даному випадку суд вважає, що клопотання прокурора та матеріали справи містить достатньо даних для висновку, що причетність обвинуваченого до злочинів, в яких він обвинувачується, є вірогідною та достатньою для продовження щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також суд враховує, що ризиком є дія, яка може вчинятися з високим ступенем ймовірності, наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами «поза розумним сумнівом».

Оцінивши доводи прокурора, суд вважає, що на даний час не змінилися та не відпали ризики, передбачені п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які були підставою для обрання та продовження застосування ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Так, у даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину та особливо тяжкого злочину в умовах воєнного стану, що дають підстави вважати, що він з метою уникнення покарання та відповідальності за скоєння кримінального правопорушення, розуміючи тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, суворість та невідворотність послідуючого покарання, може переховуватись від суду.

Також, на думку суду, прокурором доведений ризик можливого продовження обвинуваченим злочинної діяльності, оскільки ОСОБА_5 має сталі та міцні зв`язки з невстановленою на даний час особою, яка використовує у системі миттєвого обміну інформацією «Telegram» ідентифікатор «Маry», та обвинувачується у вчиненні злочину саме за її вказівками, тому перебування на волі може створити умови для налагодження злочинних зав`язків із цією або іншою особою, яка представляє державу-агресора РФ.

При цьому, обвинувачений ОСОБА_5 є раніше засудженою особою за вчинення злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, на підставі ухвали суду від 30.08.2024 звільнений умовно-достроково від відбування покарання у виді позбавлення волі для проходження військової служби, однак на теперішній час залишив місце несення військової служби, що свідчить про його низьку самодисципліну. ОСОБА_5 має родину, однак разом з дружиною та донькою він не проживає, оскільки останні наразі перебувають за кордоном.

Враховуючи вказані обставини в сукупності, суд вважає, що це свідчать про можливість обвинуваченого ОСОБА_5 переховуватись від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення як ризиків, передбачених п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, що є підставою для подальшого його тримання під вартою.

Отже, на підставі викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для продовження строку дії раніше обраного обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, і неможливість обрання йому інших запобіжних заходів.

Доводи сторони захисту про наявність у обвинуваченого місця проживання, міцних соціальних зв`язків наявність дружини та дитини, на переконання суду, не є тими стримуючими чинниками, які могли б у повному обсязі мінімізувати ймовірність вчинення обвинуваченим дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, гарантували б запобігання встановленим ризикам без застосування тримання під вартою.

Суд також враховує те, що у відповідності до п.5 ч.1, ч.6 та ч.8 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні передбаченого ст.114-1 КК злочину та військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні передбаченого ст.408 КК злочину, застосовується виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Таким чином суд вважає, що вказані обставини у сукупності свідчать про неможливість застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, зокрема у вигляді домашнього арешту, на чому наполягає сторона захисту.

Також суд вважає, що обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, а характер та ступінь тяжкості діяння, в якому він обвинувачується, сукупність інших обставин однозначно свідчать про наявність конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості та кореспондується з визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що даний захід не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.

У зв`язку з цим суд вважає необхідним продовжити відносного обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 60 днів, підстав для зміни раніше обраного запобіжного заходу немає.

Також суд враховує, що відповідно до абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні, зокрема, тяжкого та особливо тяжкого злочинів, враховуючи дані, що його характеризують, його майновий стан, суд вважає доцільним не визначити розмір застави у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст.177, 178, 183, 314-316 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.14 ч.1 ст. 114-1, ч.1 ст. 14 ч.2 ст.194, ч.4 ст. 408 КК України, призначити до судового розгляду суддею одноособово у відкритому судовому засіданні в приміщенні Хортицького районного суду м. Запоріжжя на 28 січня 2026 року 13.30 год. за участю усіх учасників справи: прокурора, захисника та обвинуваченого.

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 строк тримання під вартою на 60 днів, а саме до 21 березня 2026 року включно, без визначення розміру застави.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому та його захиснику та надіслати державній установі за місцем утримання ОСОБА_5 для виконання.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню, в частині продовження запобіжного заходу може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду не зупиняє її виконання. В інший частині ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошений 22.01.2026 о 08.30 год.

Суддя ОСОБА_1