ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року

м. Хмельницький

Справа № 686/32704/24

Провадження № 11-кп/820/98/26

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференції матеріали об`єднаного кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №30000077 від 18 січня 2025 року та №0000184 від 12 травня 2025 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 вересня 2025 року,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Ланівці Тернопільської області, зареєстрованого та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, колишнього командира бойової машини-командира відділення 8 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , із званням сержант, не має судимостей,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.5 ст.407 КК України та призначено йому покарання:

-за ч.1 ст.309 КК України - у виді 1 (одного) року обмеження волі;

-за ч.5 ст.407 КК України - у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено остаточне покарання ОСОБА_7 у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з моменту вступу вироку в законну силу.

На підставі та в порядку ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_7 в строк відбуття покарання час його попереднього ув`язнення з 03.07.2025 року до дня набрання вироком законної сили включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_7 залишено попередній - тримання під вартою.

Судом вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат.

За вироком суду, ОСОБА_7 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04.01.2022 №l з 04.01.2022 року прибув на військову службу та зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 на всі види забезпечення при військовій частині та з 04.01.2022 року справи і посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Відповідно до положень п.9 ст.1, п.1 ч.2 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовцем є особа, яка проходить військову службу, а початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації, вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.

Відтак, з моменту прийняття на військову службу ОСОБА_7 до військової частини НОМЕР_2 , він набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.

Вимоги ст.ст.17, 65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують кожного захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.

Будучи військовослужбовцем, сержант ОСОБА_7 відповідно до вимог ст.ст.11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст.3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою внучку і майстерність, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, дотримуватися правил забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, внутрішнього порядку, у службовий час постійно знаходитись у розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без відповідного дозволу командира(начальника).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону», воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень;

24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України №64/2022 введено воєнний стан. Указом Президента України №259/2022 від 18.04.2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 строком на 30 діб. Указом Президента України №341/2022 від 17.05.2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25.05.2022 строком на 90 діб. Указом Президента України №573/2022 від 12.08.2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 23.08.2022 строком на 90 діб. Указом Президента України №757/2022 від 07.11.2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 21.11.2022 строком на 90 діб. Указом Президента України №58/2023 від 06.02.2023 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 20.05.2023 строком на 90 діб. Указом Президента України №254/2023 від 01.05.2023 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 18.08.2023 строком на 90 діб. Указом Президента України №451/2023 від 26.07.2023 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 18.08.2023 строком на 90 діб.

Заразом, сержант ОСОБА_7 у порушення вимог вищевказаного законодавства, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, порушуючи військову дисципліну, маючи намір тимчасово ухилитись від несення обов`язків військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах воєнного стану, без поважних причин та дозволу командування 19.09.2022 року самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 та перебував поза межами військової частини за місцем свого проживання, де проводив час на власний розсуд та обов`язки військової служби не виконував, припинивши тим самим виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності України до 16.10.2024, допоки не з`явився за викликом до Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області.

За самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби), ОСОБА_7 підлягає кримінальній відповідальності за ч.5 ст.407 КК України (в редакції КК України від 07.05.2022).

Окрім цього, ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, порушуючи правовий режим обігу наркотичних засобів в Україні, всупереч вимогам Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», а саме: ст.2, яка передбачає, що наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори з урахуванням доцільності їх використання у медичній практиці та залежно від ступеня їх небезпечності для здоров`я людини і застосовуваних заходів контролю за їх обігом включаються до відповідно пронумерованих списків таблиць Переліку: таблиця ІІ містить наркотичні засоби і психотропні речовини, включені до списків №1 і №2, обіг яких на території України обмежено та стосовно яких установлюються заходи контролю, ст.7, яка передбачає, що діяльність з обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, включених до таблиць ІІ і ІІ Переліку, та прекурсорів, включених до таблиці IV Переліку, здійснюється суб`єктами господарювання за наявності в них ліцензії на здійснення відповідних видів діяльності, ст.12, яка передбачає, що обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, включених до таблиць ІІ і III Переліку, допускається для використання у медичній практиці за призначенням лікаря, а також у цілях, передбачених статтями 19, 20 та 23 цього Закону, ст.25, яка передбачає, що зберігання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у будь-яких кількостях в цілях, не передбачених цим Законом, забороняється та ст.27, яка передбачає, що придбання наркотичних засобів і психотропних речовин, включених до таблиць ІІ і III Переліку, фізичною особою за медичними показаннями здійснюється лише за рецептом лікаря, прийняв рішення про незаконне придбання та зберігання без мети збуту наркотичного засобу, обіг якого обмежено.

12 травня 2025 року близько 12 год 00 хв, перебуваючи неподалік КН «Хмельницька міська лікарня», що за адресою: м. Хмельницький, пров. Проскурівський, 1, на узбіччі дороги помітив три пігулки білого кольору в блістерному упакуванні, які містять у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон), масою 0,05389 г, та достовірно знаючи, що виявлена ним речовина є наркотичною, з метою власного вживання, без мети збуту, взяв цю речовину та помістив до правої кишені належної йому кофти, таким чином, умисно, незаконно, придбав наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон), масою 0,05389 г та умисно незаконно зберігав при собі з 12 год 00 хв 12 травня 2025 року до 13 год 53 хв 12 травня 2025 року.

12 травня 2025 року в період часу з 13 год 53 хв до 13 год 59 хв у ході огляду місця події неподалік буд. №74 на вул. Проскурівській у м. Хмельницькому, в ОСОБА_7 працівниками поліції виявлено та вилучено три пігулки білого кольору у блістерному упакуванні, які містять у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон), масою 0,05389 г, які ОСОБА_7 умисно, незаконно придбав та зберігав без мети збуту та добровільно видав.

Відповідно до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, що підлягають, спеціальному контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000, метадон (фенадон) (Таблиця ІІ Список N? 1) віднесено до наркотичних засобів, обіг яких обмежено. Згідно Наказу Міністерства охорони здоров?я України «Про затвердження Таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» N188 від 01.08.2000, «метадон (фенадон)», масою 0,05389 г становить величину між верхньою межею невеликих розмірів і нижньою межею великих розмірів.

Таким чином, усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи умисно, незаконно, порушуючи правовий режим обігу наркотичних засобів в Україні, а саме вимоги ст.ст.2, 7, 12, 25, 27 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», ОСОБА_7 умисно, незаконно придбав та зберігав наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон), масою 0,05389 г, без мети збуту.

За незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу, без мети збуту, ОСОБА_7 підлягає кримінальній відповідальності за ч.1 ст.309 КК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 - просив вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 вересня 2025 року скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Уважав, що судом першої інстанції покарання неповно досліджено всі матеріали кримінального провадження, а висновки суду не відповідають обставинам.

Зазначав, що він повністю усвідомив вчинений ним поступок в умовах воєнного часу та жалкує з цього приводу.

У запереченнях на апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 прокурор просив вирок Хмельницького міськрайонного суду від 10 вересня 2025 року залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Уважав, що доводи обвинуваченого ОСОБА_7 щодо неповноти судового розгляду є безпідставними та необґрунтованими.

Зазначав, що вирок суду першої інстанції є законним, вмотивованим та обґрунтованим.

Зауважував, що в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину визнав, щиро у вчиненому розкаявся та детально повідомив про час, місце, обставини та обстановку вчинених кримінальних правопорушень.

З огляду на викладене, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 у апеляційній скарзі є голослівними, на увагу не заслуговують.

Наголошував, що судом першої інстанції повно та об`єктивно досліджено всі матеріали кримінального провадження, висновки суду відповідають фактичним обставинам, тяжкість призначеного покарання повністю відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, підстав для скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції немає.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги; обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів; заперечення проти апеляційної скарги прокурора ОСОБА_5 ; перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Умотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З вироку суду вбачається, що провадження розглянуто в порядку ч.3 ст.349 КПК України. При цьому судом обвинуваченому ОСОБА_7 були роз`яснені положення ч.3 ст.349 КПК України та наслідки розгляду справи без дослідження доказів та обставин, які ніким не заперечуються. Обвинувачений не заперечував проти такого порядку, надав добровільно пояснення, вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав.

Таким чином, суд дійшов висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин, викладених у вироку, доведена в повному обсязі та його протиправні дії правильно кваліфіковано за: - ч.1 ст.309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу, без мети збуту; - ч.5 ст.407 КК України, як самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах воєнного стану, вчинене військовослужбовцем.

Щодо доводів обвинуваченого про суворість призначеного судом покарання та невідповідність висновків суду обставинам справи, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з вимогами ст.65 КК України, суд, призначаючи покарання, повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання з тим, щоб особі за вчинене нею кримінальне правопорушення, було призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до усталеної судової практики призначення кримінального покарання, в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Зазначені вимоги законодавства враховані судом належним чином. При цьому суд першої інстанції дійшов правильних висновків щодо розміру покарання у виді позбавлення волі, оскільки більш м`яке покарання не буде дієвим для досягнення мети передбаченої ст.50 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, а саме те, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, відомості про особу обвинуваченого, який є несудимою особою, за місцем служби характеризується незадовільно.

Водночас, судом враховано обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , а саме: повне визнання вини та щире каяття.

Зважаючи на це, обвинуваченому ОСОБА_7 призначено реальне покарання у виді позбавлення волі за ч5 ст.407 КК України у виді 5 років позбавлення волі, за ч.1 ст.309 КК України у виді 1 року обмеження волі і застосовано положення ч.1 ст.70 КК України.

Саме таке покарання, на думку колегії суддів апеляційного суду, буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Колегія суддів приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах реального відбування покарання у виді позбавлення волі.

Проаналізувавши зазначені обставини та наведені норми права, апеляційний суд уважає, що доводи обвинуваченого стосовно невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, спростовуються матеріалами справи.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та вмотивованим, а тому підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и л а:

Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 вересня 2025 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому її копії.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3