ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2025 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

представника скаржника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 , - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Садгірського районного суду м. Чернівців від 13 серпня 2025 року, -

УСТАНОВИЛА:

Ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівців від 13 серпня 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду - відмовлено.

Обґрунтовуючи прийняте рішення тим, що заява адвоката ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури, підлягає вирішенню у порядку цивільного, а не кримінального судочинства, а тому, виходячи також і з того, що чинним КПК України не передбачено залишення без розгляду чи повернення такої заяви, що подана особою в кримінальному провадженні, а також закриття провадження по заяві, а тому суд вважав, що у задоволенні заяви адвоката ОСОБА_6 слід відмовити.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, представник ОСОБА_8 , - адвокат ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, зі змісту якої вбачається, що вона просить оскаржуване рішення скасувати. Ухвалити нове рішення, яким заяву ОСОБА_8 задовольнити та стягнути з держави України за рахунок державного бюджету України на користь ОСОБА_8 , 254 216 (двісті п`ятдесят чотири двісті шістнадцять) гривень 20 копійок в рахунок відшкодування сум, сплачених ним адвокатському об`єднанню Поляк і партнери у зв`язку з наданням останньому юридичної допомоги у справі № 726/830/19.

Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вказана ухвала районного суду була постановлена при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції,

ЄУНСС: 726/830/25 Суддя-доповідач у 1-ій інстанції: ОСОБА_9

НП: 11-кп/822/306/25 Суддя-доповідач: ОСОБА_1

обставинам справи, при неправильному застосуванні норм матеріального права та порушенні норм процесуального права.

Вказує, що у мотивувальній частині оскаржуваної ухвали, районний суд правильно виснував, що саме суд, який ухвалив виправдувальний вирок, визначає розмір заробітку та інших грошових доходів, які громадянин втратив унаслідок незаконних дій та які підлягають стягненню на його користь, що однак не перешкодило йому постановити ухвалу, якою у задоволенні заяви про відшкодування сум, сплачених громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги відмовлено.

Стверджує, що районний суд постановляючи оскаржувану ухвалу неправильно застосував норми матеріального права, зокрема, він фактично проігнорував зміст приписів ст. 1176 ЦК України та ст. 130 КПК України, які закріплюють безумовний обов`язок держави відшкодувати шкоду, завдану незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів досудового розслідування, прокуратури чи суду у порядку, що передбачений саме Законом.

Зазначає, що у заяві, що була подана до Садгірського районного суду м. Чернівці не було зазначено, що вказана заява стосується саме справи № 726/830/19 та подається в її межах, а тому на думку апелянта, при отриманні вказаної заяви, судом було самостійно прийнято рішення про її розгляд в межах справи № 726/830/19, тобто в межах кримінальної справи та за правилами кримінального судочинства, а не у порядку спеціального Закону.

Звертає увагу суду на те, що враховуючи те, що розгляд та відповідне задоволення вимог ОСОБА_8 неможливе в рамках кримінального судочинства, вважає, що саме рішення розглядати вказану заяву в межах справи № 726/830/19 є найістотнішим порушенням норм процесуального права, яке перешкодило суду прийняти законне та обґрунтоване рішення, за результатами розгляду заяви ОСОБА_8 .

Від інших учасників судового розгляду апеляційних скарг та заперечень не надходило.

Заслухавши доповідь судді, який виклав суть ухвали та вимоги апеляційної скарги, думку, представника скаржника ОСОБА_8 , - адвоката ОСОБА_6 , яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила задовольнити її з підстав, у ній зазначених, думку прокурора ОСОБА_5 , яка заперечувала проти апеляційної скарги, вважавши ухвалу районного суду законною та обґрунтованою, надавши учасникам судового провадження слово в судових дебатах, перевіривши матеріали кримінального провадження з підстав зазначених в апеляційній скарзі та обговоривши наведені у ній доводи, колегія суддів доходить такого.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження передбачених цим Кодексом.

Вказані вимоги кримінального процесуального закону судом першої інстанції були виконані належним чином.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Садгірського районного суду м. Чернівців від 04.12.2024 року по справі № 726/830/19, ОСОБА_8 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 207 КК України та виправдано у зв`язку із недоведеністю в його діях складу кримінального правопорушення. Позовну заяву представника КП МТК Калинівський ринок до ОСОБА_8 про стягнення матеріальної шкоди, залишено без розгляду.

Внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності він поніс витрати на правову допомогу у даній справі, яка становить 254 216,20 гривень в рахунок відшкодування сум, сплачених ним адвокатському об`єднанню Поляк і партнери у зв`язку з наданням останньому юридичної допомоги.

Адвокат ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 звернулася до Садгірського районного суду м. Чернівців з клопотанням про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, відповідно до якого просила суд стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного казначейства України на користь ОСОБА_8 , 254 216, 20 гривень сплачених у зв`язку з поданням юридичної допомоги у кримінальному провадженні № 0000183 по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 270 КК України, оскільки вказаний суд прийняв рішення, яким закрив кримінальне провадження.

Ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівців від 13.08.2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду - відмовлено.

У статтях 55, 56 Конституції України закріплено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція), яка з огляду на приписи частини першої статті 9 Конституції України, статті 10 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) є частиною національного законодавства, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 1176 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Згідно ст. 130 КПК України шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом.

Статтею 1 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

Згідно ст. 2 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку в тому числі закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Водночас, із аналізу положень статті 12 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» вбачається, що саме суд, який ухвалив виправдувальний вирок (закрив кримінальне провадження), визначає лише розмір заробітку та інших грошових доходів, які громадянин втратив унаслідок незаконних дій та які підлягають стягненню на його користь, а також сум, сплачених громадянином у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги, моральної шкоди і таке судове рішення може бути оскаржене до суду вищої інстанції відповідно до положень цивільного процесуального законодавства.

Більше того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року по справі № 161/15362/16-ц зазначено, що суди правильно встановили, що за захистом свого порушеного права особа звернулася у порядку цивільного судочинства до суду, який ухвалив виправдувальний вирок щодо нього, із позовом про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, та обґрунтовано розглянули спір у порядку цивільного судочинства. За таких обставин доводи касаційної скарги, що цей спір повинен розглядатися в порядку кримінального судочинства, не підтверджені нормами чинного законодавства.

У відповідно до ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України N 3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» при розгляді цивільного позову в кримінальній справі з питань, не врегульованих КПК, суд може керуватися відповідними нормами ЦПК.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано по даній справі щодо заяви представника ОСОБА_7 , - адвоката ОСОБА_6 відмовив в його задоволенні, оскільки дана справа не підлягає розгляду в порядку кримінального судочинства.

При цьому, з матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_8 чи його представник ОСОБА_6 зверталися з вимогами щодо відшкодування останньому витрат на правову допомогу в порядку цивільного судочинства шляхом подачі позовної заяви, а тому відмова у даній справі за його заявою не порушує його право на доступ до правосуддя, закріплене в статті 6 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України.

Судова колегія апеляційного суду звертаю увагу апелянта на те, що вищевказана відмова у даному кримінальному провадженні за його заявою не перешкоджає останнім звернутися із вказаною заявою в порядку цивільного судочинства шляхом подачі позовної заяви.

Будь-яких істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, які б вплинули на правильність прийнятого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням вимог КПК України, є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а тому підстав для її зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ч. 2 ст. 376, ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 539 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_8 , - адвоката ОСОБА_6 , залишити без задоволення, а ухвалу Садгірського районного суду м. Чернівців від 13 серпня 2025 року, якою у задоволенні заяви ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду - відмовлено, без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя доповідач: Судді

____________ _______________ ________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3