Справа № 738/2116/25
№ провадження 1-кп/738/158/2025
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2025 року місто Мена Менський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

під час розгляду у відкритому судовому засіданні кримінального провадження внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000241 стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мена Чернігівської області, зареєстрованого та фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, раніше не судимого,

обвинуваченого за частиною четвертою статті 185 КК України,

за участю :

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив вирок про наступне:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного Судом доведеним.

24.02.2022 Президентом України видано Указ «Про введення воєнного стану» № 64/2022, затверджений Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022, у зв`язку з чим на території України запроваджено правовий режим воєнного стану, який неодноразово продовжувався, в тому числі Указом Президента України від 14.07.2025 № 478/2025 з 05 год. 30 хв. 07.08.2025 строком на 90 діб.

Поряд з цим, ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що він 13.08.2025 о 16 год. 37 хв., діючи в умовах воєнного стану в Україні, з метою таємного викрадення чужого майна прибув до приміщення магазину «Lifecell», де здійснює свою підприємницьку діяльність фізична особа підприємець ОСОБА_5 , який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де шляхом вільного доступу, умисно, таємно, переслідуючи корисливий мотив та з метою особистого збагачення, реалізовуючи свій злочинний умисел, із торгівельної полиці викрав мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi 13» з об`ємом пам`яті 6/128, вартість якого відповідно до висновку експерта № СЕ-19/125-25/11239-ТВ від 15.08.2025 складає 5216,07 грн., чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 майнову шкоду на вище вказану суму.

ІІ. Позиція обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_3 допитаний у судовому засіданні, вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 4 статті 185 КК України визнав повністю, погодившись з усіма фактичними обставинами справи та кваліфікацією діяння, пояснив, що в нього був мобільний телефон, але він його розбив. В день скоєння злочину обвинувачений зайшов в магазин «Lifecell», побачив на вітрині мобільні телефони, взяв звідти собі один, а свій розбитий поставив взамін. Через три дні до нього прийшли працівники поліції і вилучили викрадений телефон. У вчиненому щиро кається.

ІІІ. Позиція потерпілої сторони.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

ІV. Оцінки суду.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, відповідно до частини третьої статті 349 Кримінально процесуального кодексу України Суд, вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і стосуються винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення і кваліфікації його дій, оскільки про таке не заперечують всі учасники судового провадження, які показали, що правильно розуміють зміст цих обставин, така їх позиція є добровільною, вони розуміють, що будуть позбавлені права оскаржити саме ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи показання обвинуваченого, співвіднісши їх з фактичними обставинами справи, приймаючи до уваги те, що фактичні обставини справи, які стосуються винуватості обвинуваченого, у вчиненні кримінального правопорушення і кваліфікації його дій, ніким не оспорюються, Суд знаходить, що дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за частиною четвертою статті 185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, а вина його у скоєному доведена у повному обсязі.

V. Призначення покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 , відповідно до статті 66 КК, є щире каяття.

При цьому, в даній ситуації Суд враховує, що згідно зі статтею 66 КК щирим каяття вважається тоді, коли воно ґрунтується на визнанні особою своєї провини, виявленні жалю з приводу вчиненого та бажанні виправити ситуацію, що склалась.

Так, в зазначених правовідносинах обвинувачений вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, виходячи із його пояснень прослідковується, те що він бажає виправити ситуацію, яка виникла внаслідок його дій, а тому Суд розцінює поведінку обвинуваченого, як щире каяття.

Обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_3 , відповідно до статті 67 КК Судом встановлені не були.

Вирішуючи питання про вид покарання ОСОБА_3 , Суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, та відповідно до статті 65 КК враховує:

1. ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно із статтею 12 КК є тяжким злочином;

2. наслідки та обставини вчиненого кримінального правопорушення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності);

3. особу винного його вік, матеріальний та сімейний стан, стан здоров`я;

4. наявність постійного місця проживання, формально позитивну характеристику за таким;

5. наявність обставини, яка пом`якшує покарання та відсутність обставин, які його обтяжують;

6. те, що обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався;

7. зміст досудової доповіді уповноваженого органу з питань пробації, яка надана з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання.

У зв`язку із викладеним, Суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 з призначенням покарання у виді позбавлення волі в межах санкції частини статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Проте, Суд вважає, що виправлення ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час іспитового строку, тобто його припустимо звільнити від відбуття покарання з випробуванням на підставі статті 75 КК, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

При цьому, Суд, окрім наведених вище мотивів враховує, що відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.

Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина. Правова держава, вважаючи покарання передусім виправним

та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи (пункти 4.1., 4.2. мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15рп/2004 «у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м`якого покарання)).

Закріплення в законі можливості звільнення особи від відбуття покарання з випробуванням є вираженням конституційних принципів додержання гуманізму, справедливості й законності.

Так, в даному конкретному випадку судом враховуються індивідуальні особливості вчиненого діяння, тривалість протиправної поведінки та її наслідків, а також, те що застосування статті 75 КК не забороняється кримінальним законом в даній конкретній ситуації.

Також, обґрунтовуючи можливість застосування статті 75 КК до обвинуваченого Суд звертає увагу на те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених (частина друга статті 50 КК).

В цій ситуації відіграє значення і позиція сторони обвинувачення, яка підтримує публічне обвинувачення і реалізує відповідну функцію держави в кримінальному провадженні, яка зводиться до можливості застосування статті 75 КК в правовідносинах, що розглядаються.

Наведене в своїй сукупності є підставою для застосування до ОСОБА_3 статті 75 КК, що буде відповідати справедливому співвідношенню між вчиненим злочином та заходами, які застосовуються до винного і зумовлені метою кримінального покарання, є необхідними і не надмірними.

У зв`язку зі звільненням останнього від відбування покарання з випробуванням, необхідно покласти на нього обов`язки, передбачені статтею 76 КК.

VІ. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються Судом при ухваленні вироку.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Процесуальні витрати на залучення експерта необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Речові докази: мобільний телефон марки «Realme», сірого кольору необхідно повернути обвинуваченому ОСОБА_3 , мобільний телефон марки «Xiaomi», моделі «Redmi 13», 6/128, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 та коробку для мобільного телефону марки «Xiaomі», моделі «Redmi 13», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 необхідно повернути потерпілій ОСОБА_5 .

Запобіжний захід ОСОБА_3 на момент ухвалення вироку не обраний і підстав для його обрання Суд не вбачає.

З цих підстав, керуючись статтями 368, 370-371, 373-374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, Суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим за частиною четвертою статті 185 Кримінального кодексу України та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені частинами першою та третьою статті 76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації

- виконувати заходи передбачені пробаційною програмою.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 1 337 (одна тисяча триста тридцять сім) гривень 10 копійок процесуальних витрат на залучення експерта.

Речові докази: мобільний телефон марки «Realme», сірого кольору повернути обвинуваченому ОСОБА_3 , мобільний телефон марки «Xiaomi», моделі «Redmi 13», 6/128, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 та коробку для мобільного телефону марки «Xiaomі», моделі «Redmi 13», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 повернути потерпілій ОСОБА_5 .

Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги до Чернігівського апеляційного суду через Менський районний суд Чернігівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя Менського районного суду

Чернігівської області ОСОБА_1