УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2025 Справа №607/24850/25 Провадження №1-кс/607/7018/2025

м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 підозрюваного ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000709 від 23.09.2025 про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, середньою освітою, студента 3 курсу Борщівського агротехнічного фахового коледжу, раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 , за погодженням із прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0000709 від 23.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання щодо підозрюваного ОСОБА_4 .

Клопотання мотивоване тим, що слідчою групою здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000709 від 23.09.2025, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Як зазначає слідчий, досудовим розслідуванням встановлено, що 22 вересня 2025 року близько 14 години 30 хвилин, водій ОСОБА_4 , в порушення вимог пункту 2.1 (а) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями (далі по тексту ПДР), керував, без посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, технічно справним мотоциклом «HONDA CB 500», р.н. НОМЕР_1 та рухався ним проїзною частиною дороги вулиці Садова с. Вовківці, Чортківського району, Тернопільської області зі сторони м. Борщів у бік центру вказаного села із швидкістю 60 км/год, чим також порушив вимоги п.п. 12.4, 12.9 (б) ПДР, які зобов`язували його рухатися у населеному пункті із дозволеною швидкістю руху, не більше 50 км/год.

В ході такого руху водій ОСОБА_4 не був достатньо уважний, належно не стежив за дорожньою обстановкою та дорожніми умовами, відповідно не реагував на їх зміну, чим порушив вимоги пунктів: 1.5 ч. 1, 1.10, (в частині визначення понять: «дорожні умови», «дорожня обстановка», і виконання їх вимог), 2.3 (б, д), які зобов`язували його своїми діями не створювати загрозу безпеці дорожнього руху, небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

В цей час попереду мотоцикла «HONDA CB 500», у попутному напрямку, рухався технічно справний трактор «ДТЗ 160» номер шасі № НОМЕР_2 із приєднаним в задній частині напівпричепом, під керуванням водія ОСОБА_6 . З метою виконання повороту ліворуч з проїзної частини вул. Садової на другорядну дорогу прибудинкової території, останній розпочав виконувати дугоподібною траєкторією вказаний маневр в межах перехрещення нерівнозначних доріг.

Водій ОСОБА_4 , при наближенні до трактора «ДТЗ 160», в порушення вимог пункту 10.1 ПДР, перед зміною напрямку руху, зокрема початком виконання маневру повороту ліворуч, не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеку іншим учасникам руху, а змінив напрям руху ліворуч, виїхавши на зустрічну смугу руху. Внаслідок порушення вказаних пунктів Правил дорожнього руху, ОСОБА_4 не забезпечив безпеку дорожнього руху та рухаючись зустрічною смугою руху, допустив зіткнення передньої частини керованого мотоцикла «HONDA CB 500», р.н. НОМЕР_1 із задньою лівою боковою частиною трактора «ДТЗ 160» номер шасі № НОМЕР_2 , водій якого перебував в процесі виконання повороту ліворуч, рухаючись зустрічною смугою.

У результаті зіткнення транспортних засобів ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми у виді переломів кісток склепіння та основи черепа справа (лобової та скроневої кісток, великого крила клиноподібної кістки), переломів кісток лицевого черепа справа (виличної кістки, верхньої і нижньої стінок орбіти, передньої та бокової стінок верхньощелепної пазухи однойменної кістки), що супроводжувалась забиттям головного мозку легкого ступеня та розвитком лівобічної пірамідно-рефлекторної недостатності, які за ступенем тяжкості належать до тяжких за ознакою небезпеки для життя у момент заподіяння.

Порушення водієм ОСОБА_4 вимог пункту 10.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та заподіянням тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 .

З огляду на наведене слідчий вважає, що у кримінальному провадженні № 0000709 від 23.09.2025 наявна обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

27.11.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Слідчий зазначає, що підставою застосування до підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання є те, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а також встановлено обставини, які виправдовують даний запобіжний захід та підтверджують наявність зазначених ризиків.

Метою застосування запобіжного заходу до ОСОБА_4 , згідно з вимогами п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на експертів, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

З врахуванням вищенаведеного, з метою забезпечення належної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 , та виконання ним процесуальних обов`язків, запобігання ризикам, викладеним у клопотанні та передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також з метою створення необхідних умов для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, слідчий просить задовольнити клопотання та застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання терміном на два місяці, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України: прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора та суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування з експертами у кримінальному провадженні, як особисто, так і через інших осіб.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала подане клопотання, просила його задовольнити та застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні з приводу задоволення клопотання слідчого не заперечив.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими сторони обґрунтовують свою позицію, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно з ч.ч. 1 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання, репутацію та майновий стан , наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини , ризик продовження чи повторення протиправної поведінки (ч. 1 ст. 178 КПК України).

Як вбачається з ст. 176 КПК України особисте зобов`язання є найбільш м`яким запобіжним заходом.

Виходячи зі змісту ст.179 цього ж Кодексу особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу. Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні СУ ГУНП в Тернопільській області перебуває кримінальне провадження №0000709 від 23.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

В ході здійснення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні 27.11.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом,що заподіяло тяжкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_6 .

На думку слідчого судді, обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_4 та його можливу причетність до вчиненого кримінального правопорушення свідчать долучені до клопотання матеріали кримінального провадження у їх сукупності, а саме: протокол огляду місця події від 22.09.2025, та додатками до нього; протокол допиту свідка ОСОБА_6 від 14.10.2025; протокол проведення слідчого експерименту від 14.10.2025 з-за участі ОСОБА_6 та ОСОБА_4 з додатками до нього; висновок експерта від 06.11.2025 № 761 за результатами проведення судово-медичної експертизи медичних документів ОСОБА_6 ; висновок експерта від 30.10.2025 № СЕ-19/120-25/12143-ІТ за результатами проведення судової інженерно-транспортної експертизи 10.2 мотоцикла; висновком експерта від 03.11.2025 № СЕ-19/120-25/12152-ІТ за результатами проведення судової інженерно-транспортної експертизи 10.2 трактора; висновком експерта від 06.11.2025 № СЕ-19/120-25/12158-ІТ за результатами проведення судової інженерно-транспортної експертизи 10.4; висновком експерта від 14.11.2025 № СЕ-19/120-25/14094-ІТ за результатами проведеної судової інженерно-транспортної експертизи 10.1 з дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортних пригод.

Надаючи оцінку наведеним доказам про обґрунтованість підозри, слідчий суддя зважає на практику Європейського суду з прав людини, згідно якої, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Зокрема, слідчий суддя, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у п. 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення».

Відповідно до ч. 1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, а прокурор - при розгляді клопотання довели наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Окрім наявної обґрунтованої підозри, слідчий суддя вважає, на даний час існують ризики зазначенні у клопотанні слідчого, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на експертів у цьому кримінальному провадженні.

Так, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за який законом передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого. Слідчий суддя вважає, що зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від суду. Таке твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, висловленою у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26.07.2001), де Суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Відтак слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення, що такий ризик, має місце у даному випадку та усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину і розмір покарання, з метою уникнення відповідальності ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Слідчий суддя вважає, доведеним і ризик того, що підозрюваний ОСОБА_4 може незаконно впливати на експертів у цьому кримінальному провадженні, так як винуватість ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, з поміж інших доказів, підтверджується висновками експертів за результатами проведення судових інженерно-транспортних та медичних експертиз. Водночас, підозрюваний ОСОБА_4 , може незаконно впливати на експертів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які виконували судові експертизи, з метою дачі ним неправдивих, неповних показів, або умисного ухилення ними від явки до суду для надання показань, що може негативно вплинути на стан судового розгляду та його результати, а беручи до уваги те, що згідно зі ст. 23 КПК України доказове значення матимуть показання цих осіб, отримані безпосередньо судом саме під час судового розгляду кримінального провадження, на думку слідчого судді підозрюваний може чинити тиск, а також схиляти експертів до дачі неправдивих показів на свою користь, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Разом з тим слідчий суддя вважає, що посилання слідчого у клопотанні та прокурора у судовому засіданні на ризик, що підозрюваний ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, є недоведеним, так як останні не вказують, які конкретні дії підозрюваного вказують на наявність цього ризику та не надають доказів на підтвердження таких обставин.

З огляду на наведене, слідчий суддя приходить до висновку, що органом досудового розслідування належним чином підтверджено у клопотанні та доведено в судовому засіданні прокурором наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, та є усі підстави для застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у відповідності до вимог ст. 177 КПК України.

Вивченням особи підозрюваного ОСОБА_4 з`ясовано, що останній уродженць та житель АДРЕСА_1 , із середньою освітою, є студентом 3 курсу Борщівського агротехнічного фахового коледжу, раніше не судимий.

Зважаючи на наведене вище, за наслідками встановлених обставин за результатами розгляду клопотання, враховуючи особу підозрюваного ОСОБА_4 , приходжу до висновку, що запобіжний захід у виді особистого зобов`язання забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а тому клопотання слідчого підлягає до задоволення.

В даному випадку слідчий суддя також враховує процесуальну позицію підозрюваного щодо згоди із вимогами клопотання про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, а тому, виходячи з принципу змагальності, відповідно до якого кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, приходить до висновку про доцільність задоволення даного клопотання.

Крім цього, на виконання вимог ч. 5 ст. 194 КПК України слідчий суддя покладає на підозрюваного обов`язки, визначені даною нормою закону. При визначенні обсягу таких обов`язків слідчий суддя вважає, що визначені у клопотанні обов`язки є достатніми для забезпечення належної поведінки ОСОБА_4 .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 193, 194, 199, 205, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки передбачені ч. 5 ст.194 КПК України, а саме:

- прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора або суду;

- повідомити слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування з експертами у даному кримінальному провадженні, як особисто так і через третіх осіб.

- Встановити строк дії ухвали в частині покладення на підозрюваного обов`язків до 23 год. 59 хв. 27.01.2026.

Попередити підозрюваного ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на слідчого у даному кримінальному провадженні.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити підозрюваному ОСОБА_4 та прокурору.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1