Провадження № 1-кс/947/819/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2026 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 , розглянувши в судовому засіданні в місті Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , погоджене з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000803 від 13.06.2024 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Виноградне, Болградського району, Одеської області, громадянина України, болгарина, з середньо-спеціальною освітою, ФОП « ОСОБА_6 », зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадження Київського районного суду міста Одеси надійшло клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , погоджене з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000803 від 13.06.2024 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вбачається з клопотання, слідчими слідчого управління Головного управління Національної поліції в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000803 від 13.06.2024 за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в складі організованої злочинної групи, з відома її організатора та інших учасників організованої групи, будучи об`єднаним з останніми єдиним злочинним умислом на організацію та сприяння у незаконному переправленні осіб через державний кордон України, з корисливих мотивів та з метою особистого і організатора й інших членів організованої групи незаконного збагачення, використовуючи умови введеного в Україні воєнного стану, в порушення Правил перетинання державного кордону України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57, 13 червня 2024 року сприяв незаконному переправленню через державний кордон України громадян України, перелік яких зазначено у клопотанні слідчого, а саме, виконуючи відведену йому організатором даної групи роль, за вказівкою та під керівництвом останнього, зустрів вказаних осіб в м.Одесі, які мали намір незаконно перетнути державний кордон України за грошову винагороду.

Таким чином, біля 08:00 години 13.06.2024 ОСОБА_6 керуючи автопоїздом у складі спеціалізованого сідлового тягача «Renault Premium 440.19», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з спеціалізованим причепом ПР-самоскид «InterCarsNw» реєстраційний номер НОМЕР_2 прибув до м.Одеси, де зупинившись на узбіччі в районі розташування «Клеверного моста» почав зустрічати зазначених осіб та розташовувати їх у кузов причепу.

У зв`язку із забезпеченням конспіративних заходів щодо неможливості викриття протиправної діяльності вказаної злочинної групи, ОСОБА_6 надавав чіткі вказівки особам щодо їх переміщення з м. Одеса через різноманітні локації до Ізмаїльського району Одеської області. Після чого, вся група осіб, які мали намір перетнути державний кордон України на зазначеному автопоїзді під керуванням ОСОБА_6 по автодорозі М-15 «Одеса-Рені» через пункт пропуску «Паланка Маяки Удобне» прибули до Ізмаїльського району Одеської області, однак протиправні дії ОСОБА_6 були викриті співробітниками Державної прикордонної служби України, які зупинили реалізацію протиправного наміру щодо протиправного переправлення осіб поза пунктом прикордонного контролю.

У ході досудового розслідування 14.06.2024 складено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке вручено останньому під особистий підпис.

Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області 14.06.2024 щодо підозрюваного ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням останнього в ДУ «Ізмаїльський слідчий ізолятор» до 12.08.2024, з альтернативою внесення застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень.

Згодом, 18.06.2024 підозрюваним ОСОБА_6 внесено альтернативу у вигляді застави в розмірі 242 240 гривень, у зв`язку з чим останнього звільнено з-під варти із покладенням на нього процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. Строк дії обов`язків, покладених на ОСОБА_6 , ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області.

Так, 30.07.2024 слідчим у кримінальному провадженні викликано підозрюваного ОСОБА_6 для додаткового допиту в якості підозрюваного, однак у зазначені дату та час підозрюваний ОСОБА_6 не з`явився, не повідомивши слідчого про причини неявки. Крім того, підозрюваний ОСОБА_6 мобільний телефон вимкнув, через що зв`язатись з останнім виявилось неможливим, а також змінив місце проживання, не повідомивши про це слідчого, прокурора, суд.

Таким чином, підозрюваний ОСОБА_6 почав переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Постановою старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області від 02.08.2024 підозрюваного ОСОБА_6 оголошено у розшук, у зв`язку із переховуванням останнього від органів досудового розслідування та того ж дня досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні зупинено.

Враховуючи викладене, відповідно до клопотання направленого до Київського районного суду міста Одеси, 02.08.2024 слідчим суддею Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 було винесено ухвалу про надання дозволу на затримання підозрюваного для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У зв`язку з тим, що в ході досудового розслідування виникла необхідність у розгляді клопотання про звернення застави в дохід держави, 07.08.2024 досудове розслідування було відновлено.

В подальшому, 07.08.2024 ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Одеси заставу у розмірі 242 240 гривень, які було внесено на розрахунковий рахунок Територіального управління державної судової адміністрації України в Одеській області, на підставі ухвали Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14.06.2024 звернено в дохід держави та перераховано на спеціальний рахунок для збору коштів на підтримку Збройних Сил України.

Цього ж дня, тобто 07.08.2024 досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні зупинено.

У зв`язку із виниклою необхідністю у проведенні процесуальних дій за участю підозрюваного ОСОБА_6 , 15.02.2025 надано доручення співробітникам УМП ГУНП в Одеській області на встановлення місцезнаходження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та забезпечення його явки до слідчого управління Головного управління в Одеській області, а також з метою виконання ухвали слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 22.01.2025 про дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_6 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про зміну відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, співробітниками УМП ГУНП в Одеській області направлено запит каналами Європолу до компетентних органів Республіки Болгарія щодо отримання інформації відносно ОСОБА_6 та його місця перебування.

На вказаний запит отримано відповідь про те, що ОСОБА_6 перебуває на території Республіки Болгарія, де 05.03.2025 останній отримав картку іноземця з тимчасовим захистом № 825271632. На теперішній час мешкає за адресою АДРЕСА_3 . Також встановлено, що дані щодо перетину державного кордону України через офіційні пункти пропуску громадянином ОСОБА_6 відсутні, однак встановлено, що ОСОБА_6 30.09.2024 о 08:28 год. перетнув кордон Республіки Болгарія Республіка Молдова у напрямку «в`їзд» на автобусі марки «Mercedes», д.н.з. НОМЕР_3 , використовуючи паспорт громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_4 , тобто почав переховуватись від органів досудового розслідування.

У зв`язку з чим, постановою слідчого СУ ГУНП в Одеській області від 09.12.2025 підозрюваного ОСОБА_6 оголошено у міжнародний розшук.

Слідчий звертається з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 посилаючись на наявність ризиків передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор наполягав на задоволенні клопотання, посилаючись на викладені в ньому доводи та наявність ризиків і обґрунтованої підозри. Надав копії постанов про зупинення та відновлення досудового розслідування кримінального провадження.

Захисник в судовому засіданні заперечував, щодо клопотання сторони обвинувачення. Просив відмовити у його задоволенні.

Вивчивши клопотання та матеріали які обґрунтовують доводи клопотання, а також вислухавши думку учасників кримінального провадження, вважаю, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що підозрюваного ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, яку вручено останньому під особистий підпис 14.06.2024 року.

Таким чином, на даному етапі досудового розслідування надані стороною обвинувачення докази є достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_6 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення наявності вини ОСОБА_6 , відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими відповідно до ст.87 КПК України, не досліджуючи всі наявні в матеріалах кримінального провадження докази у їх сукупності, на даній стадії кримінального провадження в ході досудового розслідування не встановлено.

Обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_6 підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами:

- протоколами допиту ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_17 , ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_18 , ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_19 , ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_20 , ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_21 , ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_22 , ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_23 , ОСОБА_30 , ІНФОРМАЦІЯ_24 , ОСОБА_31 , ІНФОРМАЦІЯ_25 , ОСОБА_32 , ІНФОРМАЦІЯ_26 , ОСОБА_33 , ІНФОРМАЦІЯ_27 , ОСОБА_34 , ІНФОРМАЦІЯ_28 , ОСОБА_35 , ІНФОРМАЦІЯ_29 , ОСОБА_36 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_37 , ІНФОРМАЦІЯ_30 , ОСОБА_38 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , ОСОБА_39 , ІНФОРМАЦІЯ_31 , ОСОБА_40 , ІНФОРМАЦІЯ_32 , ОСОБА_41 , ІНФОРМАЦІЯ_33 , ОСОБА_42 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_43 , ІНФОРМАЦІЯ_34 , ОСОБА_44 , ІНФОРМАЦІЯ_35 , ОСОБА_45 , ІНФОРМАЦІЯ_36 , ОСОБА_46 , ІНФОРМАЦІЯ_37 , ОСОБА_47 , ІНФОРМАЦІЯ_38 , які під час допиту дали пояснення, щодо всіх обставин незаконного переправлення осіб через державний кордон України підозрюваним ОСОБА_6 ;

- протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, в ході проведення яких свідки впізнали ОСОБА_6 , як особу, яка переправляла їх через державний кордон України;

- протоколами огляду речових доказів, а саме мобільних телефонів осіб, яких незаконно переправляли через державний кордон України, в якому зафіксовано всі обставини вчинення вказаного злочину;

- іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Відповідно до ч.6 ст.193 КПК України, розгляд клопотання у відсутності підозрюваного можливе лише у випадку, коли буде доведено, що підозрюваний оголошений в міжнародний розшук.

На дев`яносто дев`ятій сесії (27.02-03.03.2017) Комісією з контролю файлів Інтерполу ухвало рішення, що запобіжні заходи у вигляді дозволу на затримання підозрюваного з метою приводу не є ордерами на арешт у розумінні ст.83.2 Правил Організації.

Так, головною вимогою інституції Генерального секретаріату Інтерполу по публікації повідомлень із червоним кутом та циркулярних оповіщень є наявність ухвали слідчого судді, суду про обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо розшукуваної особи, що була винесена без посилання на використання каналів МОКП-Інтерпол для доведення факту оголошення її у міжнародний розшук.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.575 КПК України визначено, що видача особи в Україну може бути запитана лише на підставі ухвали суду про тримання особи під вартою.

Слідчим суддею встановлено, що постановою старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області від 09.12.2025 підозрюваного ОСОБА_6 оголошено у міжнародний розшук.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При розгляді клопотання слідчого, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчий суддя застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Згідно п.32 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, та відповідно до п.219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, слідчий суддя враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі «Харченко проти України», п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkeviciusv. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Крім того, Європейський суд з прав людини у п.п. 68-69 Рішення від 17.10.2013 року у справі «Таран проти України» зазначив, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, не достатньо того, щоб цей захід здійснювався відповідно до національного законодавства; він також має бути необхідним за конкретних обставин (див. рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Нештяк проти Словаччини» (Neљќбk v. Slovakia), заява № 65559/01, п. 74). На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «с» пункту 1 статті 5 Конвенції має втілювати вимогу пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, яким здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення (див. рішення у справі «Ладент проти Польщі» (Ladent v. Poland), заява № 11036/03, п. 55, ECHR 2008-... (витяги), і від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), заява № 38717/04, п. 86).

Суд також постановив, що пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Разом з тим, згідно п.99 рішення ЄСПЛ у справі «Геращенко проти України», визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання особи під вартою, відповідні органі державної влади зобов`язані розглянути також альтернативні заходи забезпечення її явки до суду.

Дослідивши долучені до клопотання матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує практику ЄСПЛ, а саме рішення ЄСПЛ у справі «Боротюк проти України», п.61-817, згідно якого існування обґрунтованої підозри щодо вчинення тяжкого злочину спочатку може виправдовувати тримання під вартою, а також рішення ЄСПЛ у справі «Бєлєвіцький проти Росії», п.101-815, згідно якого серйозність обвинувачення є належним аспектом при оцінюванні загрози ухилення від слідства чи продовження зайняття злочинною діяльністю.

Так, в ході проведення заходів по розшуку підозрюваного ОСОБА_6 , встановлено, що останній 30.09.2024 о 08:28 год. перетнув кордон Республіки Болгарія Республіка Молдова у напрямку «в`їзд» на автобусі марки «Mercedes», д.н.з. НОМЕР_3 , використовуючи паспорт громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_4 та згодом 05.03.2025 отримав картку іноземця з тимчасовим захистом №825271632, на теперішній час мешкає за адресою АДРЕСА_3 , тобто почав переховуватись від органів досудового розслідування, знаходиться за межами території України та до теперішнього часу не повертався.

Зважаючи на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України та на теперішній час його місце знаходження невідоме, тяжкість кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 вважаю, що ці обставини свідчать про можливість з боку останнього переховуватися від органів досудового розслідування.

В зв`язку з викладеним, вважаю ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, доведеними.

Враховуючи наведені правові норми та в результаті дослідження матеріалів провадження за клопотанням слідчого, зважаючи на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, та наявність відповідно оформленої постанови слідчого про оголошення підозрюваного у міжнародний розшук, слідчий суддя вважає доведеним факт оголошення підозрюваного в міжнародний розшук, що в сукупності з наявним ризиком, передбаченим п.1 ч.1 ст.177 КПК України, являється підставою для обрання відносно останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за його відсутності в порядку ч.6 ст.193 КПК України.

При цьому слідчий суддя враховує, виходячи із досліджених матеріалів, що вік та стан здоров`я підозрюваного не виключають можливості його тримання під вартою.

Обставин, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, слідчим суддею не встановлено.

Разом з цим, слідчий суддя при постановленні ухвали враховує положення абз.6 ч.4 ст.183 КПК України, де зазначено, що при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст.132, 176, 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , погоджене з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000803 від 13.06.2024 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

За відсутності підозрюваного обрати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», в порядку ч.6 ст.193 КПК України.

Після затримання ОСОБА_6 і не пізніше, як через 48 годин з часу його доставки до місяця кримінального провадження доставити останнього до слідчого судді для розгляду питання про застосування обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою або його заміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1