Справа № 489/8891/25
Провадження № 1-кп/489/861/25
Інгульський районний суд міста Миколаєва
Вирок

іменем України

03 листопада 2025 року місто Миколаїв

Інгульський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт та додані до нього матеріали щодо вчинення кримінального проступку у кримінальному провадженні №0000189 від 17.09.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Матросівка Очаківського району Миколаївської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, неодруженого, не маючого на утриманні малолітніх дітей, відповідно до обвинувального акту зареєстрованого по АДРЕСА_1 та проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше судимого: вироком Заводського районного суду міста Миколаєва від 02.04.2021 за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки; вироком Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 29.04.2021, зміненого ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 26.08.2021, за ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, на підставі ст. 75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки; вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 10.06.2021 за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі; вироком Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 14.07.2021 за ч. 1 ст. 162 КК України до одного року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком з іспитовим строком один рік; 27.09.2021 Очаківським міськрайонним судом Миколаївської області за статтями 289 ч. 2, 71 ч. 1 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна; 27.01.2025 Миколаївським районним судом Миколаївської області за статтями 185 ч. 2, 185 ч. 3, 70, ч. 1, 70 ч. 4 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 9 місяців, звільненого з місць відбування покарання 29.01.2025 на підставі ухвали Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 21.01.2025 для проходження військової служби за контрактом умовно-достроково з невідбутим строком покарання 1 рік 10 місяців 23 дні,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

встановив:

Відповідно до обвинувального акту 14.09.2025 близько 13:30 год. ОСОБА_2 , знаходячись біля кафетерію «12 місяців» по просп. Миру, 36-А, в м. Миколаєві, у ході конфлікту з ОСОБА_3 умисно наніс останній не менше трьох ударів рукою в область обличчя та шиї, чим заподіяв їй тілесні ушкодження у вигляді забоїв м`яких тканин спинки носу, а також правого скронево-нижньощелепного суглобу, синця бокової поверхні зліва, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень кожне.

Таким чином, судом в межах судового розгляду, визначених ст. 337 КПК України, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_2 вчинив умисне легке тілесне ушкодження, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України.

Під час досудового розслідування підозрюваний ОСОБА_2 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності. До суду прокурор надіслав обвинувальний акт з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні, до якого додані: письмова заява підозрюваного ОСОБА_2 від 30.10.2025, складена в присутності захисника ОСОБА_4 , щодо беззаперечного визнання ним своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами вчинення кримінального правопорушення, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою статті 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні; письмова заява потерпілого щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами вчинення кримінального правопорушення, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні, а також матеріали досудового розслідування (кримінального провадження №0000189 від 17.09.2025), у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання підозрюваним ОСОБА_2 своєї винуватості.

Вивчивши обвинувальний акт, додані до нього матеріали та матеріали кримінального провадження, суд вважає доведеним, що ОСОБА_2 своїми умисними діями вчинив умисне легке тілесне ушкодження, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України.

При призначенні покарання суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, характеризується посередньо, раніше неодноразово судимий, не працює, лікування у лікарів нарколога та психіатра не проходив.

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_2 , суд визнає вказане в обвинувальному акті щире каяття.

Обставин, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжує покарання ОСОБА_2 судом не встановлено. Суд не визнає в якості обтяжуючої обставини вказаний в обвинувальному акті рецидив злочинів, оскільки ОСОБА_2 інкримінується вчинення не злочину, а кримінального проступку. Натомість, положеннями п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України передбачена обтяжуюча покарання обставина саме у виді рецидиву злочинів, а не рецидиву кримінальних правопорушень взагалі, в тому числі кримінальних проступків. У свою чергу, відповідно до ч. 3 ст. 67 КК України, при призначенні покарання суд не може визнати такими, що його обтяжують, обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.

За такого, оскільки вказана в обвинувальному акті обтяжуюча покарання обставина у виді рецидиву злочинів не є релевантною щодо ОСОБА_2 через те, що останній обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, а не злочину, тому у суду відсутні передбачені законом підстави для врахування при призначенні особі покарання в якості обтяжуючої обставини рецидив злочинів.

Ураховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який не працює, раніше неодноразово судимий та вчинив інкриміноване кримінальне правопорушення в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, не одружений та не має на утриманні неповнолітніх дітей, характеризується посередньо, визнання ним своєї вини, наявність обставини, що пом`якшує покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити ОСОБА_2 покарання у виді громадських робіт в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України, оскільки інші види покарання, на переконання суду, є недостатніми для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Також право суду призначати покарання на власний розсуд підтверджується висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 29.10.2020 у справі №487/5034/18, згідно з якими «поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо».

Крім того, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_2 остаточне покарання на підставі статей 71, 72 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі за вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 27.01.2025, після ухвалення якого ним було вчинене дане кримінальне правопорушення.

Цивільний позов не заявлявся.

У кримінальному провадженні відсутні речові докази та витрати на залучення експертів. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Судом встановлено, що відносно ОСОБА_2 у даному кримінальному провадженні запобіжний захід не застосовувався та суд не вбачає підстав для застосування відносно нього запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, оскільки прокурором не подавалося відповідне клопотання про це.

Керуючись статтями 369-371, 373, 374, 376, 381, 382 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк сто вісімдесят чотири години.

На підставі статей 71, 72 КК України за сукупністю вироків до призначеного за цим вироком покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 27.01.2025 у справі № 945/1556/21, остаточно до відбуття визначивши ОСОБА_2 покарання у виді позбавлення волі на строк один рік одинадцять місяців.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_2 рахувати з часу його фактичного затримання для відбуття призначеного покарання.

Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Інгульський районний суд міста Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1