ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1941/25 Справа № 204/9391/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника третьої особи, щодо майна

якої вирішується питання про арешт ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000093 за апеляційною скаргою представника третьої особі, щодо майна якої вирішується питання про арешт, - ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Чечелівського районного суду м. Дніпра від 08 вересня 2025 року

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Чечелівського районного суду м. Дніпра від 08 вересня 2025 року було задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на майно, яке було вилучено під час проведення обшуку, а саме: 50 000 тисяч доларів США та 10 000 гривень, шляхом накладення заборони відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном.

Мотивуючи ухвалене рішення, слідчий суддя послався на те, що вилучені кошти під час обшуку можуть бути предметом конфіскації майна та мати доказове значення у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі представник третьої особі, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_9 просить визнати причини пропуску строку апеляційного оскарження поважними, так як розгляд справи відбувся за відсутності захисника та третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, копію ухвали отримав 01.10.2025 року, також просить скасувати ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на грошові кошти у сумі 40 000 тисяч доларів США,які належать ОСОБА_8 та постановити нову , якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого в цій частині.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, представник третьої особі, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_9 вказує , що:

- слідчий суддя належним чином не оцінив докази, їх достатність та взаємозв`зок;

- дійшов помилкового висновку про наявність достатніх підстав вважати, що вказане майно, вилучене в ході обшуку, відповідає критеріям конфіскації майна,оскільки не належить підозрюваному, а тому конфіскація не може бути застосована;

- третій особі, щодо майна якої вирішується питання про арешт , ОСОБА_8 у цьому кримінальному провадженні не було повідомлено про підозру;

- грошові кошти, які були вилучені під час обшуку у розмірі 40 000 тисяч доларів США, належать ОСОБА_8 ,які вона отримала під час здійснення підприємницької діяльності;

- розгляд справи відбувся без виклику сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, думку представника третьої особі, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 , який просив задовольнити апеляційну скаргу та скасувати ухвалу слідчого судді частково в частині накладення арешту на грошові кошти у суммі 40 000 тисяч доларів США, прокурора, який заперечував щодо задоволення скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно із вимогами п. 3 ч. 2, абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Частиною 1 статті 117 КПК України визначено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою суду.

Відповідно до наданих матеріалів третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, - ОСОБА_8 та її представник ОСОБА_9 не були присутніми у суді першої інстанції при розгляді клопотання про арешт майна, копію ухвали адвокат отримав 01.10.2025 року, а апеляційну скаргу подав 02.10.2025 року, тобто протягом 5-денного строку з дня отримання копії ухвали, а тому клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому зазначеним Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно із ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, тому за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Колегією суддів встановлено, що слідчим відділом Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000093 від 20 січня 2025 року за фактом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч.1 ст.111-2 КК України, що полягає у вчиненні громадянином України умисних дій, спрямованих на допомогу державі агресору ( пособництво), шляхом передачі матеріальних ресурсів та інших активів представникам держави- агресора і її збройним формуванням.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_10 , підозрюється в тому , що діючи за попередньою змовою групою осіб, здійснював передачу матеріальних ресурсів українського виробництва представникам держави-агресора, а саме російським підприємствам, шляхом здійснення експортних операцій через підконтрольних іноземних суб`єктів господарювання, тобто вказана злочинна діяльність здійснювалась у співучасті з іншими особами на загальну суму у розмірі 48 250 доларів США.

03.09.2025 року ОСОБА_10 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч.1 ст.111-2 КК України та працівником поліції проведено обшук за місцем проживання підозрюваного, під час якого виявлено та вилучено майно, зокрема, грошові кошти у розмірі 50 000 тисяч доларів США; - грошові кошти у розмірі 10 000 тисяч гривень.

Слідчий звернувся із клопотанням про накладення арешту на грошові кошти у розмірі 50 000 тисяч доларів США та грошові кошти у розмірі 10 000 тисяч гривень з метою конфіскації майна, оскільки санкція ч. 2 ст. 28 ч.1 ст.111-2 КК України, за якою підозрюється ОСОБА_10 , передбачає вид додаткового покарання конфіскацію майна.

Отже, арешт на зазначене майно був накладений з дотриманням вимог закону, а тому доводи апеляційної скарги з цих підстав є необґрунтованими.

Доводи захисника про те, що грошові кошти у розмірі 40 000 тисяч доларів США, які були вилучені під час обшуку, належать ОСОБА_8 , які вона отримала під час здійснення підприємницької діяльності та не можуть підлягати конфіскації,-є необґрунтованими, оскільки питання конфіскації майна вирішується в судовому порядку із встановленням зазначених вище відомостей на підставі достатніх доказів. Надані до суду апеляційної інстанції відомості з податкової звітності лише підтверджують факт отримання ОСОБА_8 певних доходів та сплату податків, однак не містять даних, які б вказували на зв`язок між цими доходами та грошовими коштами, вилученими під час обшуку. Разом з тим у відомостях з Державного реєстру фізичних осіб платників податків відображено рух безготівкових коштів на рахунках та оподаткування доходів, однак вони не містять жодних відомостей про зняття цих коштів або зберігання їх у місці проведення обшуку.

Твердження захисника про те, що ОСОБА_8 у цьому кримінальному провадженні не було повідомлено про підозру,- є слушними, однак за положеннями ст. 1046 ЦК України передані нею кошти в позику переходять у власність позичальника, а тому обгрунтовано накладено на них арешт, що підтверджується протоколом обшуку про отримання грошей у борг.

Посилання захисника про те, що розгляд справи відбувся без виклику сторін не є підставою для скасування ухвали суду, оскільки відповідно до ст.172 КПК України участь в судовому засіданні власника майна не є обов`язковою.

Крім того, третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_8 скористалася наданим законом правом на апеляційне оскарження ухвали суду, подавши відповідну апеляційну скаргу.

Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків слідчого судді і не є підставою для скасування ухвали.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, що прокурором доведено необхідність арешту зазначеного в клопотанні майна, тому на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

З огляду на вищенаведене, підстав для задоволення апеляційної скарги на цьому етапі досудового розслідування не вбачається. У випадку, якщо у подальшому наявність зв`язку між арештованим майном та розслідуваним кримінальним правопорушенням у межах досудового розслідування буде спростована, або стороною обвинувачення у строки, розумні у сенсі ст. 28 КПК України, не будуть вжиті належні заходи для перевірки відповідних обставин, апелянт не позбавлений права ініціювати в порядку ст. 174 КПК України питання про скасування накладеного арешту.

Керуючись ст. ст. 170-173, 309, 310, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника третьої особі, щодо майна якої вирішується питання про арешт, - ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Чечелівського районного суду м. Дніпра від 08 вересня 2025 року залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Чечелівського районного суду м. Дніпра від 08 вересня 2025 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000093 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ _________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3