КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/8757/2025 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2025 року в кримінальному провадженні №0000022 від 28.01.2025 року про накладення арешту на майно,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_6 звернулась до суду з клопотанням про накладення арешту на майно.

Просила накласти арешт на майно вилучене 05.09.2025 на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва, за місцем проживання ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 , під час вказаної слідчої дії, вилучено мобільний телефон Iphone 13 Pro max, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_8 .

В обґрунтування клопотання зазначила, що відділом розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управлінням Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000022 від 28.01.2025 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що посадові особи Департаменту суспільних комунікацій, директор Комунального некомерційного підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Центр комунікації» () (далі - КНП «Центр комунікації») - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в 2023 році в.о. директора КНП «Центу комунікації» ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виконуючий обов?язки директора Комунального підприємства Київської міської ради «Київінформ» () (далі - КП «Київінформ») - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вступили злочинну змову з посадовими особами будівельних компаній м. Києва з мето привласнення бюджетних коштів.

3 цією метою Департаментом впродовж 2023-2024 років проведено 10 процедур закупівель у формі Відкритих торгів з особливостями на суму понад 54,7 млн. грн.

При цьому, аналіз інформації з офіційного сайту державних закупівель «Прозорро» вказує на систематичне виконання будівельних робіт «Капітальний ремонті реставрація» на одних тих самих об?єктах Департаменту впродовж 2023-2024 років, а саме: 16.06.2023 КНП «Центр комунікації», на майданчику публічних закупівель «Прозорро», розміщено державну закупівлю по придбанню робіт: «Капітальний ремонт нежитлового приміщення за адресою: м. Київ, Дніпровський район, вул. Андрія Малишка. 25/1, ДК 021:2015: 45453000-7 Капітальний ремонт і реставрація» (UA-2023-06-16-006961-а) на загальну суму 21 551 109 грн. В подальшому, 26.06.2023 о 18:35 год. ТОВ «Будівельна компанія «РБ Груп» () зареєстровало себе як учасника. В цей же час, 26.06.2023 о 18:49 год. зареєстровано ще одного учасника ТОВ «Фіорд БОТ» (). За результатами проведення тендеру переможцем стала компанія ТОВ «Будівельна компанія «РБ Груп» із запропонованою сумою 21 028 495 грн. (Договір № 19/07КР від 19.07.2023).

За результатами аналізу фінансово-господарської діяльності ТОВ «Будівельна компанія «РБ Груп» встановлено, що останні для проведення робіт на вищевказаному об?єкті залучало в субпідряд ТОВ «Фіорд БОТ» (учасник торгів) на суму 3 000 000 грн, яке фактично не виконувало будь-яких робіт. Також, в ході вказаного аналізу встановлено, що впродовж жовтня 2023 року по січень 2024 року ТОВ «Будівельна компанія «РБ Груп» здійснила закупівлю будівельних матеріалів в ТОВ «ЧЕХ-2019» () на суму 2 747 463 грн. При цьому, згідно інформації з податкової звітності фінансово-господарської діяльності ТОВ «ЧЕХ-2019», останні впродовж вказаного періоду закупили аналогічні будівельні матеріали в ТОВ «Конструктив ВТВ» () на суму 622 645 грн., що є значно менше за ціною та вказує на виведення бюджетних коштів у тіньовий сектор економіки.

31.07.2024 о 17:35 год. КНП «Центр комунікації» на майданчику публічних закупівель «Прозорро», розміщено державну закупівлю по придбанню робіт: «Капітальний ремонт нежитлового приміщення за адресою: вул. Андрія Малишка, 25/1, Дніпровського району м. Києва. ДК 021:2015: 45453000-7 Капітальний ремонт і реставрація» (UA-2024-07-31-008498-а) на загальну суму 953 097,00 грн. 31.07.2024 о 17:48 год. ТОВ «Будівельна компанія «Крейтон» () зареєструвалась як учасник та в цей же час стала переможцем даної державної закупівлі (Договір № 30/07/КР від 30.07.2024). При цьому, останні були єдиним учасником торгів.

29.05.2024 року о 17:22 год. КНП «Центр комунікації» на майданчику публічних закупівель «Прозорро», розміщено державну закупівлю по придбанню робіт: «Капітальний ремонт і реставрація (Капітальний ремонт (утеплення фасаду з дотриманням умов енергозбереження) групи нежитлових приміщень № 72 за адресою: м. Київ, вул. Волинська, буд. 17/28 у Солом?янському районі). ДК 021:2015: 45453000-7 Капітальний ремонт і реставрація» (унікальний номер: UA-2024-05-29-011396-а) на загальну суму 491 683,39 грн. 29.05.2024 о 17:42 год. ТОВ «Будівельна компанія «Крейтон» зареєструвалась як учасник та о 17:43 год. стала переможцем даної державної закупівлі (Договір № 28/05/КР від 28.05.2024). При цьому, останні були єдиним учасником торгів.

01.10.2024 та 21.11.2024 КНП «Центр комунікації» на майданчику публічних закупівель «Прозорро», розміщено державні закупівлі по придбанню робіт: «Капітальний ремонт та реставрація (Капітальний ремонт групи нежитлових приміщень № 69 (підвал) з облаштування укриття за адресою: м. Київ, вул. Волинська, буд. 17/28 у Солом?янському районі)» (UA-2024-10-01-002691-a) та «Електромонтажні роботи (Послуги з приєднання до електричних мереж об?єкта: нежитлове приміщення з окремим входом (офіс) по вул. Волинська, 17/28)» (UA-2024-11-21-017096-а) на загальну суму 7 302 753 грн. За результатами відкритих торгів у двох закупівлях, перемогу отримала компанія ТОВ «Інтербудпостач» () будучи єдиним учасником торгів.

25.10.2023 КНП «Центр комунікації» на майданчику публічних закупівель «Прозорро», розміщено державну закупівлю по придбанню робіт: «Капітальний ремонт і реставрація» (Капітальний ремонт нежитлових приміщень за адресою: м. Київ, вул. Волинська, буд. 17/28 у Солом?янському районі)» (UA-2023-10-25-012461-а) на суму 5 000 000 грн. За результатами відкритих торгів, перемогу отримала компанія ТОВ «Будівельна фірма «Інтерлюксбуд» будучи єдиним учасником торгів.

01.10.2024 та 19.12.2024 КНП «Центр комунікації» на майданчику публічних закупівель «Прозорро», розміщено державні закупівлі по придбанню робіт: «Інші завершальні будівельні роботи «Послуги з поточного ремонту нежитлових приміщень в будинку за адресою: вул. Богдана Хмельницького, 26-28/55 літер «Г», Шевченківського району м. Києва» (UA-2024-10-01-003194-а, UA-2024-12-19-022754-а) на загальну суму 5 745 850 грн. За результатами відкритих торгів у двох закупівлях, перемогу отримала компанія ТОВ «Ремтехналадка» () будучи єдиним учасником торгів.

07.10.2024 року КП «Київінформ» на майданчику публічних закупівель «Прозорро», розміщено державну закупівлю по придбанню робіт: «Капітальний ремонт нежитлового приміщення за адресою: вул. Володимирська, 51А, Шевченківського району міста Києва (ДК 021:2015 «Єдиний закупівельний словник» - 45453000-7 «Капітальний ремонт і реставрація»)» на суму 13 337 511 грн. За результатами відкритих торгів, перемогу отримала компанія ТОВ «Ремтехналадка» () будучи единим учасником торгів.

Крім того, зазначає, що роботи по виконанню «Капітального ремонту і реставрації» об?єктів КМДА будівельними компаніями фактично не здійснювались, що підтверджується залученням різних компаній впродовж 2023-2024 років для виконання одних тих самих робіт.

Грошові кошти, отримані будівельними компаніями на свої банківські рахунки, як розрахунки по виконанню укладених договорів, з метою обготівкування та зменшення податкових зобов?язань, перераховувались на суб?єкти господарювання з ознаками фіктивності по удаваним правочинам, одержані від вказаної незаконної діяльності кошти розподілялись між всіма учасниками протиправної схеми із числа службових осіб зазначених будівельних компаній, КНП «Центр комунікації», КП «Київінформ», Департаменту та КМДА.

05.09.2025 року на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 , під час вказаної слідчої дії, вилучено мобільний телефон Iphone 13 Pro max, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_8 .

Постановою слідчого відділу СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_11 від 05.09.2025 мобільний телефон Iphone 13 Pro max визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000022 від 28.01.2025 року.

Прокурор вказував, що вилучений мобільний телефон являється речовим доказом у межах кримінального провадження № 0000022 та може мати доказове значення у вказаному кримінальному провадженні, оскільки як в окремих випадках так й загалом можуть містити на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, шкідливого програмного забезпечення та інші інформаційно цифрові сліди які в сукупності підтверджують факт вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, для встановлення якого необхідно провести комп?ютерно технічну експертизу так як для встановлення інформаційного сліду потрібні відповідні комп?ютерно технічні знання та відповідне обладнання з програмним забезпеченням.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2025 року клопотання прокурора задоволено.

Накладено арешт на майно вилучене 05.09.2025 на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва, за місцем проживання ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 , під час вказаної слідчої дії, вилучено мобільний телефон Iphone 13 Pro max, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_8 .

Задовольняючи клопотання слідчий суддя дійшов до висновку, що з метою збереження речового доказу в стані, придатному для використання у кримінальному провадженні №0000022 від 28.01.2025 та забезпечення схоронності майна для проведення комп`ютерно-технічної експертизи.

Не погоджуючись із ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , 03.11.2025 подав апеляційну скаргу, в якій просив прийняти апеляційну скаргу до розгляду та скасувати ухвалу слідчого судді, та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна відмовити та повернути майно законному власнику ОСОБА_8 .

В обґрунтування апеляційних вимог зазначив, що в результаті огляду телефону слідчим було встановлено, що на ньому міститься особиста інформація ОСОБА_8 , яка чітко засвідчує, що даний телефон не є засобом чи знаряддям вчинення кримінального правопорушення і не має на собі слідів. Незважаючи на це, слідчий вилучив зазначений телефон як тимчасово вилучене майно.

Зазначає, що в судовому засіданні сторона захисту заперечувала проти арешту майна, наголошуючи на відсутність передбачених законом підстав, зокрема, зверталась увага, що ОСОБА_8 не має статусу підозрюваної у цьому кримінальному провадженні, їй не повідомлено про підозру, вона не є третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, будь-яких доказів причетності ОСОБА_8 до злочину не надано не було, водночас, власниця добровільно співпрацювала зі слідством та самостійно надала доступ до телефону.

Посилання прокурора на проведення експертизи не обґрунтовані матеріалами справи та суперечить принципу пропорційності втручання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи представника власника майна, в підтримку поданої апеляційної скарги, з наведених в ній підстав, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи оскаржувану ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга представника власника майна не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів судового провадження вбачається, що відділом розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управлінням Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000022 від 28.01.2025 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191 КК України.

05.09.2025 року на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 , під час вказаної слідчої дії, вилучено мобільний телефон Iphone 13 Pro max, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_8 .

Постановою слідчого відділу СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_11 від 05.09.2025 мобільний телефон Iphone 13 Pro max визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000022 від 28.01.2025 року.

З висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні прокурора доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції. При цьому були, досліджені матеріали судового провадження, вислухано доводи прокурора в підтримку поданого клопотання, заперечення представника власника майна щодо його задоволення, а також з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

При винесенні ухвали слідчим суддею, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні прокурора правові підстави для арешту майна, можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні, а також обставини кримінального провадження №0000022 від 28.01.2025, та відношення до нього вказаного майна, а тому слідчий суддя обґрунтовано задовольнив вказане клопотання прокурора про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, всупереч твердженням апелянта обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вище зазначене майно, з тих підстав, що зазначене в клопотанні майно, підпадає під ознаки речових доказів, а також постановою слідчого від 05.09.2025вищевказане майно визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні, оскільки майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Крім того, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

З огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

З огляду на наведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено відношення майна до матеріалів кримінального провадження, а також встановлено мету арешту майна відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме збереження речових доказів, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вилучене майно, з підстав того, що воно відповідає критеріям речових доказів, визначених ст. 98 КПК України.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на майно.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження колегія суддів не вбачає. Обставини кримінального провадження на час прийняття рішення вимагали вжиття такого методу державного регулювання, як накладення арешту.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_8 не має статусу підозрюваної, їй не повідомлено про підозру, не впливають на правильність висновків слідчого судді, оскільки арешт майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна, не вимагає обов`язкового оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Зважаючи на викладене, в сукупності з обставинами провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував правомірно, а тому доводи апелянта стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Всі інші зазначені в апеляційній скарзі обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На підставі вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу представника власника майна, слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без зміни.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2025 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ ______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3