Справа № 333/7376/24
Провадження № 1-кс/333/3930/25
УХВАЛА

16 грудня 2025 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Коммунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя в режимі відеоконференції клопотання прокурора начальника першого відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000499, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.01.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190, ч.3 ст.15 ч.4 ст.190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт нерухомого майна, обґрунтовуючи його таким.

Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000499 від 30.01.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.3 ст.15 ч.4 ст.190 КК України.

У ході досудового розслідування установлено, що цивільні особи за попередньою змовою із працівниками правоохоронного органу в Запорізькій області, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння чужим майном, шляхом обману незаконно заволоділи нерухомим майном квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належала на праві приватної власності ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також намагалися заволодіти нерухомим майном квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно витягу з Державного реєстру нерухомого майна від 09.12.2025 власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_6 , дата реєстрації 04.10.2023, державний реєстратор ОСОБА_7 .

Постановою прокурора від 18.04.2025 нерухоме майно (квартиру) розташовану за адресою: АДРЕСА_1 визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

На думку прокурора, з аналізу матеріалів кримінального провадження, вбачається, що існує сукупність обґрунтованих підстав та розумних підозр вважати, що майно - квартира за адресою: АДРЕСА_1 була шахрайським шляхом перереєстрована з ОСОБА_4 на ОСОБА_6 і якщо не здійснити арешт цього житла, то квартира може бути відчужена сторонніми особами з корисливою метою та позбавить права реального власника на право володіння цим нерухомим майном.

За таких обставин, прокурор просить слідчого суддю задовольнити клопотання та на класти арешт на зазначену квартиру.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав своє клопотання та наполягав про його задоволенні.

Враховуючи вимоги ч.2 ст.172 КПК України слідчий суддя розглянув клопотання прокурора без повідомлення власника майна ( ОСОБА_6 )так як це є необхідним для забезпечення арешту майна.

Розглянувши клопотання прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадженні, додані до нього в їх сукупності, слідчий суддя дійшов до такого.

Клопотання слідчого про арешт майна оформлене відповідно до вимог ст. 171 Кримінального процесуального кодексу України. До матеріалів клопотання додані копії документів, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання та витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження.

У судовому засіданні встановлено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про скоєння кримінальних правопорушень:

30.01.2024 року за ознаками ч.4 ст.190 КК України (кримінальне провадження №0000499);

10.05.2024 року - за ознаками ч.3 ст.15, ч.4 ст.190 КК України (кримінальне провадження №0004010), та групами слідчих Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, було розпочато досудове розслідування.

15.05.2024 року постановою заступника начальника першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_3 матеріали досудових розслідувань у кримінальних провадженнях №0000499 та №0004010 об`єднанні в одне кримінальне провадження за №0000499.

19.11.2024 року постановою керівника Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) ТУ ДБР, розташоване у м. Мелітополі, ОСОБА_8 , змінено склад слідчої групи для здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000499, відомості про яке внесені до ЄРДР 30.01.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.3 ст.15, ч.4 ст.190 КК України, та здійснення його досудового розслідування доручено групі слідчих у складі: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , старший групи ОСОБА_19 .

02.12.2025 року постановою першого заступника керівника Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_20 змінено групу прокурорів у вказаному кримінальному провадженні, визначивши її у складі: ОСОБА_3 ,, ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , старший групи ОСОБА_3 .

Допитана під час досудового розслідування свідком ОСОБА_26 повідомила, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 була її двоюрідною сестрою, проживала за адресою: АДРЕСА_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем свого мешкання. Від ОСОБА_27 , який був сусідом ОСОБА_4 вона дізналася, що після смерті її сестри у приміщенні її квартири співробітниками поліції було проведено огляд та вилучено оригінали документів, які посвідчували право власності на квартиру, а саме: технічний паспорт, свідоцтво на право власності на нерухоме майно та витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

За фактом смерті її сестри ВП № 4 Запорізького РУП ГУ НП в Запорізькій області розпочато кримінальне провадження № 0000831. У зв`язку з необхідністю прийняття спадщини, починаючи з травня по листопад 2023 року вона неодноразово зверталася до слідчої ОСОБА_28 , заступника начальника СВ ВП №4 ОСОБА_29 , однак останні постійно відмовляли їй у поверненні документів, посилаюсь на зайнятість або з інших підстав.

Лише 13.12.2023 року прибувши з адвокатом до ВП №4, ОСОБА_29 віддав їм паперовий пакет, який мав ознаки пошкодження, у якому містилися документи на квартиру. Після цього вона забрала документи та написала відповідну розписку.

Приїхавши з цими документами до нотаріуса ОСОБА_30 , остання звернула увагу та повідомила їй, що свідоцтво на право власності на нерухоме майно та витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно є кольоровими фотокопіями.

У подальшому з Державного реєстру нерухомого майна було отримано інформацію про те, що 04.10.2023 квартиру ОСОБА_4 , що розташована адресою: АДРЕСА_1 , державним реєстратором ОСОБА_7 переоформлено на ОСОБА_6 , на підставі договору купівлі-продажу квартири з розстроченням платежу від 26.12.2019 № 466. На її думку, саме службові особи СВ ВП № 4 Запорізького РУП ГУ НП в Запорізькій передали вилучені в ході огляду оригінали документів на квартиру третім особам, які у подальшому вчинили переоформлення майна.

Свідок ОСОБА_6 під час досудового розслідування повідомила, що особу на прізвище ОСОБА_4 вона не знає і чує про неї вперше. Жодного договору купівлі-продажу квартири з розстроченням платежу у 2019 році вона не укладала та нотаріуса не відвідувала. Адреса: АДРЕСА_1 , їй не знайома. Свої документи вона надавала на прохання раніше не знайомого їй чоловіка на ім`я ОСОБА_31 за грошову винагороду у сумі 500 дол. США, який нібито планував продати свою квартиру.

Допитаний свідком ОСОБА_7 повідомив, що з 13.09.2023 працює на посаді начальника відділу державного реєстратора відділу «ЦНАП» виконавчого комітету Михайлівської сільської ради Запорізького району Запорізької області. З приводу реєстрації квартири за адресою: АДРЕСА_1 до нього на початку жовтня 2023 року звернулась його знайома ОСОБА_32 з проханням провести реєстраційні дії без фізичної присутності заявника на підставі документів надісланих йому нею на месенджер «WhatsApp», а саме: договору купівлі-продажу квартири з розстроченням платежу від 26.12.2019, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_33 ; заяви ОСОБА_4 від 20.01.2020 про повний розрахунок за вказаним договором; копії паспорта ОСОБА_6 . Після чого, він 04.10.2023 зареєстрував перехід права власності квартири від ОСОБА_4 до ОСОБА_6 .

Про те, що у договорі купівлі-продажу квартири з розстроченням платежу від 26.12.2019 за адресою: АДРЕСА_1 була помилка замість « ОСОБА_6 » вказана « ОСОБА_34 » він помітив лише 03.03.2025 після візиту до нього співробітників поліції.

Свідок ОСОБА_35 допитана під час досудового розслідування повідомила, що вона займається інжинірингом землевпорядкування та нерухомістю, знає ОСОБА_7 із яким товаришує.

На весні 2023 року хтось із знайомих ріелторів попрохав її допомогти чоловіку на ім`я ОСОБА_36 , який сам у подальшому їй зателефонував і дистанційно вона з ним проводила консультаційні послуги з питань нерухомості. Після чого, одного разу вона допомагала ОСОБА_37 з реєстрацією нерухомості у м. Одеса.

Пізніше, приблизно у жовтні 2023 року до неї знову звернувся ОСОБА_36 щодо реєстрації квартири за адресою: АДРЕСА_1 та передав пакет документів, а саме: договору купівлі-продажу квартири з розстроченням платежу від 26.12.2019, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_33 ; заяви ОСОБА_4 від 20.01.2020 про повний розрахунок за вказаним договором; копії паспорта ОСОБА_6 , попрохавши провести реєстрацію даної квартири без присутності ОСОБА_6 .

У свою чергу, здійснити вказані дії вона попрохала ОСОБА_7 , який на це погодився і на месенджер «WhatsApp» вона надіслала йому скановані копії документів, попередньо наданих ОСОБА_38 .

Після того, як ОСОБА_7 здійснив перереєстрацію квартири, вона зустрілась з ОСОБА_38 , надала йому витяг з Державного реєстру нерухомого майна, який попередньо їй передав ОСОБА_7 , за що отримала від ОСОБА_37 500 грн., які у подальшому передала ОСОБА_7 за надання послуги.

Відповідно до отриманої інформації від ЗУ ДВБ НП України установлено, що за фактом смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка мешкала за адресою: АДРЕСА_1 , СВ ВП № 4 Запорізького РУП ГУ НП в Запорізькій області внесено відомості до ЄРДР за № 0000831 від 26.05.2023 за ч. 1 ст. 115 КК України, проведено огляд місця події, а також вилучено документи на нерухоме майно (квартиру) та ключі від неї.

Згідно даних Державного реєстру нерухомого майна квартира, що розташована адресою: АДРЕСА_1 , державним реєстратором ОСОБА_7 переоформлено на ОСОБА_6 , на підставі договору купівлі-продажу квартири з розстроченням платежу від 26.12.2019 № 466.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч.2 вказаної статті арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна (ч. 10 ст. 170 КПК України).

Частиною 3 ст.170 КПК України визначено, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи дані, отримані під час досудового розслідування та під час судового розгляду вважаю, що квартира, розташована адресою: АДРЕСА_1 є об`єктом кримінально протиправних дій, тому має ознаки речового доказу відповідно до ст.98 КПК України.

Таким чином, з метою збереження речового доказу, вважаю за необхідне накласти арешт на вказане нерухоме майно.

Відповідно до вимог ч.11 ст.171 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно ч.4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна, при цьому зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

З урахуванням принципу розумності та співрозмірності, слідчий суддя дійшов до переконання, що незастосування даного заходу забезпечення кримінального провадження (арешту) може призвести до відчуження майна, тому, на думку слідчого судді, необхідно накласти арешт на квартиру, що на цей час належить ОСОБА_6 .

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна слідчим суддею не встановлено.

Згідно з положеннями ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Аналогічні принципи закріплені і у законодавстві України. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Вимогами ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб, на думку суду, відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

За вказаних обставин певне тимчасове втручання в реалізацію права власності, яке прямо передбачено законом, не суперечить змісту статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки переслідує легітимну мету в суспільних інтересах розгляду кримінального провадження, з дотриманням справедливого балансу інтересів.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 170-175, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора начальника першого відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000499, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.01.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190, ч.3 ст.15 ч.4 ст.190 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме:

- на квартиру, загальною площею 67,76 кв.м, житловою площею 45,6 кв.м, розташована за адресою: АДРЕСА_1 із забороною розпоряджатися вказаним майном.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду. У разі якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала підлягає негайному виконанню в частині накладення арешту з моменту її оголошення. Подання апеляційної скарги не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали складено 17.12.2025 року.

Слідчий суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1