Справа № 333/9288/25
Провадження № 1-кс/333/3214/25
УХВАЛА

Іменем України

15 жовтня 2025 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , особи, яка подала скаргу, ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжя, в режимі відеоконференції, скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

В С Т А Н О В И В:

Скаржник звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із скаргою на бездіяльність уповноважених осіб ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань. В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_3 зазначив, що 30.06.2025 року ним була подана заява до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя, в провадженні якого знаходиться справа № 331/3527/24, де він є обвинуваченим, щодо неправомірних дій співробітників УСБУ в Запорізькій області під час його затримання та притягнення до кримінальної відповідальності, з проханням відкрити кримінальну справу та внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Його заяву рішенням суду було передано до територіального підрозділу ДБР. 28.07.2025 року він отримав відмову у внесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення, підписану заступником керівника першого СВ (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі ОСОБА_4 за вих. № 7596/зкп/мл-25/17-02-7900/25 від 21.07.2025 року. Того ж дня він направив скаргу на рішення ДБР до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя. 16.09.2025 року він отримав відповідь від Шевченківського районного суду м. Запоріжжя про те, що розгляд його скарги можливий лише слідчим суддею відповідного суду за місцем розташування ДБР, розташованого у м. Мелітополі. У зв`язку з викладеним, ОСОБА_3 просить слідчого суддю розглянути його скаргу та відкрити кримінальне провадження з внесенням відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо неправомірних дій співробітників УСБУ в Запорізькій області під час його затримання.

Особа, яка подала скаргу, ОСОБА_3 у судовому засіданні вимоги скарги підтримав.

Представник ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, будучи повідомленим судом своєчасно та належним чином про час та місце розгляду скарги, у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив судове засідання провести без його участі, відмовити в задоволенні скарги, оскільки співробітниками ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, за фактами, викладеними у заяві ОСОБА_3 була проведена перевірка, факти викладені заявником не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим достатні підстави для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та початку досудового розслідування відсутні.

Також через канцелярію суду представником ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі були надані суду копії заяви ОСОБА_3 та матеріали щодо її розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, неявка суб`єкта оскарження не перешкоджає розгляду провадження, тому з урахуванням строків розгляду таких скарг, слідчий суддя вважає за можливе, у даному конкретному випадку, перейти до розгляду скарги по суті у його відсутність.

Заслухавши пояснення особи, яка подала скаргу, дослідивши скаргу та надані скаржником і представником ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі документи, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги, виходячи з такого.

Слідчим суддею встановлено, що 03.07.2025 року до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя, в провадженні якого знаходиться справа № 331/3527/24 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України, надійшла заява ОСОБА_3 щодо неправомірних дій співробітників УСБУ в Запорізькій області під час затримання та притягнення до кримінальної відповідальності, з проханням відкрити кримінальну справу за ст. ст. 364, 365, 371 КК України та внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

04.07.2025 року суддею Шевченківського районного суду м. Запоріжжя заяву обвинуваченого ОСОБА_3 направлено за підслідністю до ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, для вирішення питання щодо внесення відомостей за вказаною заявою до Єдиного реєстру досудових розслідувань в порядку ст. 214 КПК України.

Листом вих. № 7596/зкп/мл-25/17-02-7900/25 від 21.07.2025 року, заступника керівника першого СВ (з дислокацією в м. Мелітополі та м. Запоріжжі) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі ОСОБА_5 , було повідомлено ОСОБА_3 , що за результатами проведення перевірки обставин, викладених у заяві, не вбачається достатніх об`єктивних даних, які б вказували на наявність ознак кримінального правопорушення в діях співробітників УСБУ в Запорізькій області. З огляду на викладене, достатні підстави для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстр досудових розслідувань та початку досудового розслідування на теперішній час відсутні.

Також з копій матеріалів щодо розгляду заяви ОСОБА_3 , наданих представником ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, встановлено, що першим оперативним відділом ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, було проведено додаткову перевірку повідомлення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04.07.2025 року про необхідність проведення перевірки фактів, викладених у заяві обвинуваченого ОСОБА_3 , в ході проведення якої був опитаний ОСОБА_3 по фактам, вказаним у зверненні, а також старший слідчий 1 слідчого відділення слідчого відділу УСБ України в Запорізькій області ОСОБА_6 .

Положеннями ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

На підставі ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно з ч. 2 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Приписи ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

До Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела (ч. 5 ст. 214 КПК України).

Із цими приписами Кримінального процесуального закону кореспондуються викладені у п. 2 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора № 298 від 30.06.2020 року, норми, згідно з якими відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 року у справі № 818/1526/18, у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Наведене дає підстави для висновку про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За приписом ч. 1 ст. 11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Отже, вирішальним чинником для внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей за заявою є саме наявність у цій заяві обставин, що свідчать про кримінальне правопорушення.

Також Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у своїй постанові від 16.05.2019 року (справа № 761/20985/18, провадження 51-8007км18) наголосив, якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правосуддя.

Закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

Отже, ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

Виходячи зі змісту ст. 214 КПК України, повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення наділені слідчий, прокурор.

Відповідно до п. 18 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

При цьому, слідчий суддя керується змістом права на доступ до правосуддя та ефективний судовий захист, бере до уваги висновки Європейського суду з прав людини у справі «Мушта проти України», де «Суд нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення… Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями».

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про вчинений злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях такі дані відсутні, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Уповноваженими особами ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі було проведено перевірку фактів, викладених у заяві ОСОБА_3 , в ході проведення якої, зокрема, був опитаний ОСОБА_3 по фактам, вказаним у зверненні, а також старший слідчий 1 слідчого відділення слідчого відділу УСБ України в Запорізькій області ОСОБА_6 . Під час здійснення досудового розслідування жодних заяв, скарг та зауважень на дії співробітників УСБУ в Запорізькій області не надходило. Також від підозрюваного ОСОБА_3 під час проведення досудового розслідування не надходило заяв і скарг на самопочуття та стан здоров`я. Органу досудового розслідування не відомо інформації стосовно застосування відносно підозрюваного ОСОБА_3 фізичної сили під час затримання та нанесення останньому тілесних ушкоджень.

Як зазначено у листі ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, за результатами проведення перевірки обставин, викладених у заяві ОСОБА_3 , не вбачається достатніх об`єктивних даних, які б вказували на наявність ознак кримінального правопорушення в діях співробітників УСБУ в Запорізькій області.

Заява ОСОБА_3 про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 364, 365, 371 КК України, не відповідає вимогам ч. 5 ст. 214 КПК України, не містить об`єктивних даних, які б свідчили про можливе вчинення вказаних злочинів співробітниками УСБУ в Запорізькій області під час його затримання та притягнення до кримінальної відповідальності. Зокрема, не міститься відомостей про суб`єктів ймовірно вчинених кримінальних правопорушень, які посади та в яких установах вони займають, опис зовнішнього вигляду цих осіб, яким чином реалізовувалися кримінальні протиправні дії. За відсутності таких фактів орган досудового розслідування був позбавлений можливості здійснити перевірку відповідної інформації та розпочати досудове розслідування.

Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 2, ст. 11 КК України підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину.

Об`єктивна сторона злочину це сукупність ознак, які визначають зовнішню сторону злочину і характеризують суспільно-небезпечне діяння (дію або бездіяльність), його негативні наслідки та причинний зв`язок між діяннями та наслідками, який обумовив настання останніх, а також місце, час, обстановку, спосіб, знаряддя та засоби вчинення злочину.

Таким чином, до Єдиного реєстру досудового розслідування, крім іншого вноситься інформація про сукупність ознак, які свідчили б про вчинення того чи іншого злочину, і дали змогу кваліфікувати дії або бездіяльність, про яку йдеться в повідомленні про злочин, за відповідними статтями Кримінального кодексу.

Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду від 30.09.2021 року у справі № 556/450/18, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що мають свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення. Якщо ж зі змісту заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не повинні вноситися до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Крім того, зловживання владою або службовим становищем умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб (ст. 364 КК України). Отже, обов`язковою умовою застосування норми ст. 364 КК України є завдання істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб або тяжких наслідків. Проте про таку шкоду і тяжкі наслідки в заяві про вчинення злочину не йдеться.

Частина перша ст. 365 КК України передбачає кримінальну відповідальність за перевищення влади або службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, якщо вони завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб, ч. 2 за дії, передбачені частиною першою цієї статті, якщо вони супроводжувалися насильством або погрозою застосування насильства, застосуванням зброї чи спеціальних засобів або болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування, а ч. 3 за дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, якщо вони спричинили тяжкі наслідки.

Згідно з роз`ясненнями судової практики, наведеними у пункті 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про перевищення влади або службових повноважень» № 15 від 26.12.2003 року, відповідно до ч. 1 ст. 365 КК України перевищенням влади або службових повноважень визнається умисне вчинення службовою особою дій, які явно виходять за межі наданих їй прав чи повноважень, якщо ними заподіяно істотну шкоду охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян, або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб.

Також, із п. п. 5 та 6 вказаної Постанови, випливає, що під перевищенням влади або службових повноважень треба розуміти: вчинення дій, які є компетенцією вищестоящої службової особи цього відомства чи службової особи іншого відомства; вчинення дій, виконання яких дозволяється тільки в особливих випадках, або з особливого дозволу, або з додержанням особливого порядку, за відсутності цих умов;вчинення одноособово дій, які могли бути вчинені лише колегіально; вчинення дій, які ніхто не має права виконувати або дозволяти.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ст. 365 КК України, є заподіяння істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян, або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб.

Відповідно до приміток 3 та 4 до ст. 364 КК України істотною шкодою у статях 364, 364-1, 365, 365-2, 367 вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, а тяжкими наслідками у статтях 364-367 вважаються такі наслідки, які у двісті п`ятдесят і більше разів перевищують неоподаткований мінімум доходів громадян, тобто, вказані злочини мають матеріальний характер.

Тобто із вказаних положень закону убачається, що у злочинах, передбачених ст. ст. 364, 365 КК України обов`язковою умовою повинно бути спричинення істотної шкоди або тяжких наслідків. Якщо такі наслідки заподіяні є підстави вважати, що вчинено злочин, а при їх відсутності слід констатувати наявність дисциплінарного проступку.

В даному ж випадку, у заяві ОСОБА_3 не були наведені відомості, які б вказували на вчинення суб`єктом злочину дій, які по-перше явно виходять за межі наданих їй прав чи повноважень, а по-друге, що вони спричинили тяжкі наслідки із відповідним розрахунком. В своїй заяві ОСОБА_3 не наводить жодного обґрунтування на підтвердження завданої йому істотної шкоди або спричинення тяжких наслідків, внаслідок вчинення вказаних злочинів, що є обов`язковою умовою для злочинів, передбачених ст. ст. 364, 365 КК України.

Крім того, диспозиція ч. 1 ст. 371 КК України передбачає кримінальну відповідність за завідомо незаконне затримання або незаконний привід. Частина 2 цієї статті встановлює відповідальність за завідомо незаконні домашній арешт або тримання під вартою, а ч. 3 за дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, якщо вони спричинили тяжкі наслідки або були вчинені з корисливих мотивів чи в інших особистих інтересах.

Заява ОСОБА_3 не містить конкретних обставин, що можуть свідчити про вчинення окремими особами саме кримінальних правопорушень, на які міститься посилання у заяві про кримінальне правопорушення. Доводи скарги про вчинення кримінальних правопорушень співробітниками УСБУ в Запорізькій області під час затримання є необґрунтованими припущеннями не заснованими на фактичних даних. Самих лише припущень про можливе вчинення кримінального правопорушення недостатньо для того, щоб розпочати досудове розслідування, оскільки підставою для початку досудового розслідування є фактичні дані та конкретні обставини, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення.

Гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу слугуватиме лише реєстрація в Єдиному реєстрі досудових розслідувань не будь-яких заяв чи повідомлень, а лише тих, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення.

Враховуючи викладене, слідчий суддя доходить висновку, що підстави для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та відповідно зобов`язання уповноваженої особи ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі вчинити такі дії відповідно до ст. 214 КПК України, відсутні.

З урахуванням наведеного вище, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні скарги.

Керуючись ст. ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення до Запорізького апеляційного суду.

Слідчий суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1