1-кп/205/1185/25
Новокодацький районний суд міста Дніпра
Провадження № 1-кп/205/1063/25 Справа № 205/9300/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2025 року м. Дніпро

Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000347 від 14 серпня 2025 року стосовно

ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, громадянка України, має вищу освіту, вдова, утриманців не має, офіційно працевлаштована в Дніпровському апеляційному суді на посаді прибиральниці, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України (далі КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним.

04 серпня 2025 року близько 15 години 30 хвилин (більш точний час встановити не виявилось можливим), ОСОБА_3 , разом з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебували поблизу квартир АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , де на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин між ними виник словесний конфлікт в ході якого у ОСОБА_3 виник раптовий кримінально-протиправний умисел спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

Так, ОСОБА_3 , реалізовуючи свій раптовий кримінально-протиправний умисел спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , 04 серпня 2025 року близько 15 години 30 хвилин (більш точний час встановити не виявилось можливим), перебуваючи у вищевказаному місці, узявши до правої руки залізного прута, котрий знаходився поблизу вищевказаних квартир та стоячи обличчям у безпосередній близькості до ОСОБА_6 , почала погрожувати, замахуючись в бік ОСОБА_7 вказаним залізним прутом.

Надалі, ОСОБА_7 з метою попередження ударів з боку ОСОБА_3 та захисту свого здоров`я, забігла до приміщення своєї квартири АДРЕСА_5 та взявши до рук віник, вибігла зі своєї квартири, де в той же час, перед ОСОБА_5 , вибіг їй чоловік ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , котрий намагаючись припинити конфлікт, став між ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , в свою чергу, остання, доводячи свій вищевказаний кримінально-протиправний умисел до кінця, перебуваючи у вищевказаному місці, тримаючи в правій руці вищезазначений залізний прут, нанесла останнім два удари в область передпліччя та плеча правої руки ОСОБА_6 .

В результаті своїх умисних дій ОСОБА_3 , спричинила ОСОБА_5 , тілесні ушкодження у вигляді: садна та підшкірного крововиливу правого плеча, садна правого передпліччя. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Правова кваліфікація дій обвинуваченої.

Таким чином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК за ознаками порушення заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження.

Позиції учасників судового провадження.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 , фактично підтверджуючи спричинення потерпілій ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, свою провину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення не визнала та суду пояснила, що дійсно між нею та потерпілою ОСОБА_5 у зазначені в цьому вироку дату та час виникла сварка, в ході якої потерпіла почала спричиняти їй тілесні ушкодження, а вона, в свою чергу, не маючи на меті спричинення тілесних ушкоджень, з метою захиститись від неправомірних дій потерпілої, взяла до рук металеву трубку та відмахувала від потерпілої, у зв`язку з чим допускає, що могла заподіяти їй тілесні ушкодження. При цьому зазначила, що в результаті цих подій сама також отримала тілесні ушкодження, однак з відповідними заявами до органів національної поліції не зверталась, оскільки не вбачала в цьому необхідності.

Мотиви суду щодо доведеності обвинувачення.

Не дивлячись на фактичне невизнання обвинуваченою ОСОБА_3 своє винуватості, її провина у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення доводиться дослідженими судом доказами.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 суду пояснила, що вона проживає за адресою: АДРЕСА_6 , а в сусідній квартирі АДРЕСА_3 в межах одного з нею тамбуру проживає син обвинуваченої ОСОБА_10 , який тривалий час веде асоціальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, систематично вчиняє дрібне хуліганство, поводить себе неадекватно та справляє природню потребу під її двері. На початку вересня, повернувшись додому, вона знову виявила калюжу сечі, взяла ганчірку, прибрала її та поклала під двері ОСОБА_11 04 серпня 2025 року, вона виявила, що вказана ганчірка лежить вже під її дверима та почувши, що хтось заходить до тамбуру, вона відчинила двері та попросила забрати цю ганчірку, у зв`язку з чим між нею та потерпілою розпочався словесний конфлікт. В результаті словесної перепалки, обвинувачена ОСОБА_3 взяла металевий прут, схожий на трубку від пилосмока, який стояв у тамбурі та почала наносити їй тілесні ушкодження, у зв`язку з чим вона почала закривати двері своєї квартири для захисту. Вона зайшла в квартиру та взяла віник та почала повертатись до тамбуру. В цей час сварку почув її чоловік, який вийшов до тамбуру та намагався розборонити конфлікт між ними, ставши посередині, однак ОСОБА_3 продовжувала махати металевим прутом та спричиняти їй тілесні ушкодження. Всього обвинувачена нанесла приблизно 2 ударів по голові та точно не пам`ятає скільки ударів по рукам та іншим частинам тіла. Після закінчення сварки, в цей же день вона звернулась до працівників поліції. Додатково зазначила, що в області голови у неї не було видимих тілесних ушкоджень, а тому вони не зазначені в експертизі, однак голова в неї боліла.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду повідомив, що 04 серпня 2025 року близько 15 годин 30 хвилин він перебував вдома та чув, що між його дружиною та обвинуваченою був словесний конфлікт на ґрунті неадекватної поведінки ОСОБА_10 , який випорожнявся під двері його квартири. Він думав, що конфлікт так і закінчиться словесно, однак почув крики та прийняв рішення вийти в тамбур. В цей час він побачив, що обвинувачена ОСОБА_3 . б`є потерпілу металевим предметом, схожим на прут, в результаті чого він вийшов та став між ними з метою припинити конфлікт. Не дивлячись на це, обвинувачена ОСОБА_3 продовжувала наносити потерпілій тілесні ушкодження крізь нього. В подальшому конфлікт закінчився та потерпіла звернулась з заявою до поліції.

Крім показів зазначених осіб, провина обвинуваченої ОСОБА_3 також підтверджується безпосередньо дослідженими судом першої інстанції письмовими доказами, а саме:

-протоколом проведення слідчого експерименту від 15 серпня 2025 року з фототаблицею до нього, за участю потерпілої ОСОБА_5 , під час якого остання розказала та показала час, місце та спосіб нанесення їй тілесних ушкоджень обвинуваченою ОСОБА_3 ;

-висновком експерта №2492е від 18 серпня 2025 року за результатами проведення судово-медичної експертизи потерпілої ОСОБА_5 , відповідно до якого у потерпілої виявлено тілесні ушкодження у вигляді: садна та підшкірного крововиливу правого плеча, садна правого передпліччя, які відносяться до легких тілесних ушкоджень та які спричинені від двох ударів тупого твердого предмету з відносно обмеженою контактуючою поверхнею, можливо й металевим прутом, в термін, на який вказує потерпіла, тобто 04.08.2025. Механізм виникнення встановлених тілесних ушкоджень відповідаєм механізму їх спричинення, на який вказує потерпіла ОСОБА_5 під час проведення слідчого експерименту;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 15 серпня 2025 року з фототаблицею до нього, за участю свідка ОСОБА_8 , під час якого останній розказав та показала час, місце та спосіб нанесення тілесних ушкоджень обвинуваченою ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_5 ;

-висновком експерта №2578е від 25 серпня 2025 року за результатами проведення додаткової судово-медичної експертизи, відповідно до якого механізм спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_5 відповідає механізму їх спричинення, на який вказує свідок ОСОБА_8 під час проведення слідчого експерименту;

-протоколом огляду місця події від 23 серпня 2025 року з фототаблицею до нього за участю потерпілої ОСОБА_5 , відповідно до якого об`єктом огляду є приміщення тамбуру квартир АДРЕСА_7 , де потерпілій ОСОБА_5 було спричинено тілесні ушкодження обвинуваченою ОСОБА_3 .

Суд, оцінюючи безпосередньо досліджені докази, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку, що винуватість обвинуваченої ОСОБА_3 знайшла повне підтвердження під час судового розгляду даного кримінального провадження, і доходить висновку, що її умисні дії, які виразилися в умисному спричиненні легкого тілесного ушкодження за ч. 1 ст. 125 КК кваліфіковано вірно.

При цьому, суд критично ставиться до показів обвинуваченої ОСОБА_3 щодо тієї обставини, що вона не мала на меті спричинення потерпілій тілесних ушкоджень, оскільки вказані доводи спростовуються сукупністю досліджених судом доказів.

Так, судом встановлено та підтверджено доказами, що між обвинуваченою ОСОБА_3 та потерпілою ОСОБА_5 виник конфлікт на фоні поведінки сина обвинуваченої ОСОБА_10 , який веде антисоціальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, згідно з відомостями з ЄДРСР неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, в тому числі й за порушення громадського порядку і дрібне хуліганство. На зауваження потерпілої ОСОБА_5 ОСОБА_11 не реагує, а його мати обвинувачена ОСОБА_3 не лише не засуджує таку поведінку свого сина, а й захищає його, про що свідчать матеріали, що характеризують особу обвинуваченої, зокрема характеристика голови правління ОСББ «32», відповідно до якої ОСОБА_3 захищає свого сина та намагається виправдовувати його поведінку. Саме з вказаних підстав, між обвинуваченої та потерпілою розпочався словесний конфлікт, який переріс в бійку, в ході якого обвинувачена ОСОБА_3 й завдавала тілесні ушкодження потерпілій, що не заперечувалось нею в судовому засіданні, а тому доводи останньої про відсутність умислу на спричинення тілесних ушкоджень не відповідають фактичним обставинам справи.

При цьому, твердження обвинуваченої ОСОБА_3 щодо заподіяння їй потерпілою тілесних ушкоджень не ґрунтується на безпосередньо досліджених судом письмовими доказами, оскільки, як зазначила сама обвинувачена, вона не скористалась своїм правом на звернення до поліції або до лікаря, щоб зафіксувати тілесні ушкодження, оскільки вважала це недоцільним, а тому її позиція про те, що вона захищалась від неправомірних дій потерпілої не підтверджується матеріалами кримінального провадження, а тому є неприйнятною.

Мотиви призначення покарання.

При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст. 65-67 КК, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК належать до категорії кримінальних проступків, відомості про особу обвинуваченої, зокрема, що ОСОБА_3 раніше не судима, свою провину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення фактично не визнала, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, офіційно працевлаштована, за місцем проживання характеризується посередньо.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66, 67 КК, судом не встановлено.

У пункті 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 наголошено, що „окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину (абзац п`ятий підпункту 4.1); „правова держава, вважаючи покарання передусім виправним та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи. Обмеження конституційних прав обвинуваченого повинно відповідати принципу пропорційності: інтереси забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та безпеки тощо можуть виправдати правові обмеження прав і свобод тільки в разі адекватності соціально обумовленим цілям (абзац четвертий підпункту 4.2).

За таких обставин, з огляду на принцип індивідуалізації та домірності (пропорційності) покарання, який полягає, зокрема у адекватності застосованого заходу примусу та скоєного діяння, суд доходить висновку, що в даному конкретному випадку пропорційним відносно вчиненого обвинуваченою ОСОБА_3 кримінального правопорушення буде покарання у виді штрафу, що сприятиме досягненню мети призначеного покарання та зможе запобігти вчиненню нових кримінальних правопорушень, як нею особисто так і іншими особами.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Процесуальні витрати та речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ст. ст. 7, 128, 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК та призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень.

Роз`яснити обвинуваченій, що вона зобов`язана сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу.

У разі несплати штрафу та відсутності підстав для розстрочки його виплати суд може замінити несплачену суму штрафу покаранням у виді громадських або виправних робіт.

Вирок суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Новокодацький районний суд міста Дніпра.

Копії вироку вручити обвинуваченій ОСОБА_3 та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1