Справа № 526/4033/25
Провадження № 1-кс/526/456/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 грудня 2025 року м. Гадяч

слідча суддя Гадяцького районного суду ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000741 від 29.12.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

в с т а н о в и л а:

31 грудня 2025 року до Гадяцького районного суду надійшло клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000741 від 29.12.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, вказуючи, що 28.12.2025 біля 00:43 до ВП №2 (м. Лохвиця) Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області надійшло повідомлення через лінію 102 від працівників КНП « Лохвицької міської лікарні » про те, що до лікарні доставлено неповнолітню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з діагнозом: тупа травма живота. В ході відпрацювання даного повідомлення встановлено, що 27.12.2025 близько 19:00 за адресою: Полтавська область, Миргородський район, с. Вирішальне, поблизу стадіону, по дорозі на вулиці, водій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (командир відділення БПЛА ЗСУ в/ч НОМЕР_1 , перебуває у відпустці) керуючи автомобілем марки ВАЗ 21099 реєстраційний номер НОМЕР_2 , до якого до фаркопу були прикріпленні санки за допомогою мотузки, на яких сиділи ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , під час катання ОСОБА_4 випала з санчат та отримала тілесні ушкодження. Після проведення оперативного втручання в лікарні м. Полтава, у потерпілої встановлено діагноз розрив черевної порожнини.

28.12.2025 за вказаним фактом старшим слідчим СВ ВП №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000741, з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ознаками ч.2 ст.286 КК України.

28.12.2025 в ході огляду транспортного засобу старшим слідчим виявлено та вилучено: 1) загальний легковий седан марки ВАЗ 21099 червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 , до якого саморобним способом були прикріпленні мотузкою санки; 2) металева конструкція санчат з двома мотузками чорного кольору.

Після вилучення загальний легковий седан марки ВАЗ 21099 червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 та металева конструкція санки з двома мотузками чорного кольору, знаходяться на території ВП №2 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області за адресою: Полтавська область, Миргородський район, м. Лохвиця, вул. Гоголя, 19 .

Таким чином, за вказаних обставин до транспортних засобів, здійснено тимчасовий доступ відповідно до ч.2 ст.168 КПК України.

Загальний легковий седан марки ВАЗ 21099 червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 належить: ОСОБА_7 , місце проживання: АДРЕСА_2 та яким фактично на законних підставах користується ОСОБА_5 , місце проживання:

АДРЕСА_3 та металева конструкція санчат з двома мотузками чорного кольору також належить останньому.

Вказані транспортні засоби є матеріальними об`єктами, які містять відомості та можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Дані ТЗ є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди його вчинення, а тому вони мають значення для розкриття кримінального правопорушення та мають значення речового доказу у даному провадженні.

Зважаючи на вище викладене, загальний легковий седан марки ВАЗ 21099, червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_3 та металева конструкція санчат з двома мотузками чорного кольору, відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України є речовими доказами та відповідають критеріям, зазначеним у п.1 ч. 2 ст. 167 КПК України.

Старший слідчий СВ ВП №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про розгляд клопотання без його участі.

ОСОБА_5 теж звернувся до суду з заявою про розгляд клопотання без його участі, не заперечує проти накладення арешту на майно.

Розглянувши дане клопотання, долучені до нього матеріали, вислухавши думку прокурора, слідча суддя дійшла висновку про наявність правових підстав для задоволення зазначеного клопотання, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п.7 ч.2 ст. 131 КПК України передбачені такі види заходів забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів , інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів , інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів.

Відповідно до ч.2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 4 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Судом встановлено, що відомості про дану подію внесені до ЄРДР 29.12.2025 за № 0000741, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Постановою старшого слідчого СВ ВП №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 від 29.12.2025 у кримінальному провадженні № 0000741 від 29.12.2025 речовими доказами визнано: загальний легковий седан марки ВАЗ 21099, червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 та металеву конструкцію санчат з двома мотузками чорного кольору.

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до п.1,2,5,6 ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідча суддя врахувала:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000741 від 29.12.2025 року встановлені обставини, які вказують на те, що вилучені 29.12.2025 року транспортний засіб та санчата є предметом кримінального правопорушення і відповідно до ст. 98 КПК України є речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Слідча суддя дослідила зазначені в клопотанні слідчого обставини та дійшла обґрунтованого висновку про те, що накладення арешту на транспортний засіб та санчата є необхідним тимчасовим заходом, оскільки постановою слідчого від 29.12.2025 року їх визнано речовим доказом в кримінальному провадженні, як такі, що зберегли на собі сліди злочину, в зв`язку з чим з метою виконання вимог процесуального забезпечення ідентифікації, виявлення, фіксування слідів діяння, що містять ознаки правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України, з метою заборони відчуження майна, є підстави накласти арешт на відповідне майно.

Арешт майна, з підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною підставою для арешту такого майна (та на відміну від забезпечення цивільного позову та можливої конфіскації майна, як окремих правових підстав), не вимагає оголошення підозри в кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Приймаючи рішення про арешт майна слідча суддя виходить з того, що незастосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту цього майна може призвести до його зникнення, реалізації або настання інших наслідків, які можуть перешкодити забезпеченню виконання процесуальних рішень у даному кримінальному провадженні, оскільки зазначені у клопотанні транспортні засоби відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Оскільки стороною кримінального провадження доведено необхідність накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, тому для проведення експертиз та запобіганню знищення чи пошкодження або настання інших наслідків, вважаю за необхідне накласти арешт на транспортний засіб та санчата, вилучені під час проведення огляду місця вчинення правопорушення, так як зазначений захід забезпечення кримінального провадження відповідає завданням кримінального судочинства.

Керуючись статтями 131, 170-173, 309, 286-372 КПК України, слідча суддя

у х в а л и л а:

Клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000741 від 29.12.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України - задовольнити.

Накласти на час проведення досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження №0000741 від 28.12.2025 арешт на майно вилучене під час проведення огляду місця події ДТП 28.12.2025, на:

- загальний легковий седан марки ВАЗ 21099 червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 належить: ОСОБА_7 , місце проживання: АДРЕСА_2 та яким фактично володіє ОСОБА_5 , місце проживання: АДРЕСА_3 ;

- металеву конструкцію санчат з двома мотузками чорного кольору, яка належить ОСОБА_5 , що полягає у позбавленні права на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном (в тому числі з забороною проведення відновлювальних ремонтних робіт транспортних засобів).

Місцем зберігання автомобіля загального легкового седану марки ВАЗ 21099 червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_3 та металевої конструкції санчат з двома мотузками чорного кольору визначити на території ВП №2 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області за адресою: АДРЕСА_1 .

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання подається слідчому судді.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом 5-ти днів з дня її проголошення, а особами без виклику яких постановлено ухвалу - протягом 5-ти днів з дня отримання її копії.

Слідча суддя: ОСОБА_1