Справа №523/1266/25
Провадження №1-кп/523/737/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року м. Одеса

Пересипський районний суд м. Одеси у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції), обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000223 від 06.04.2021, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Жовті Води Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Так, 15.10.2020 у денний час доби, ОСОБА_5 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, маючи злочинний намір та мету заволодіти шахрайським шляхом грошовими коштами ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом обману останньої, видаючи себе перед нею представником Дніпропетровського заводу «Вінтек» та в дійсності, не являючись такою особою, пообіцяв провести ремонтні роботи у квартирі останньої, а також надати інші супутні послуги, за значно заниженими цінами відносно ринкових, заздалегідь не маючи наміру на їх виконання.

В подальшому, продовжуючи вказаний злочинний намір, 15.10.2020 у денний час доби, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , під приводом проведення ремонтних робіт у квартирі, а також надання інших супутніх послуг, шляхом обману, уклав Договір поставки та надання супутніх послуг, предметом якого є проведення ремонтних робіт за місцем мешкання потерпілої, в якому замовником виступив ОСОБА_6 , а виконавцем ФОП ОСОБА_7 , представником якого був ОСОБА_5 .

Далі, ОСОБА_6 , будучи введена в оману, не усвідомлюючи злочинних намірів ОСОБА_5 погодилася на умови останнього, та цього ж дня передала ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 1500,00 гривень у вигляді часткової передплати за майбутні роботи.

Після отримання грошових коштів, жодних умов Договору поставки та надання супутніх послуг щодо проведення ремонтних робіт у квартирі, а також надання інших супутніх послуг, не виконав, грошові кошти не повернув.

Таким чином, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_5 , спричинив ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 1500,00 грн.

Крім того, 24.10.2020 у денний час доби, ОСОБА_5 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, маючи злочинний намір та мету заволодіти шахрайським шляхом грошовими коштами ОСОБА_8 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом обману останньої, видаючи себе перед нею представником Дніпропетровського заводу «Вінтек» та в дійсності, не являючись такою особою, пообіцяв провести ремонтні роботи у квартирі останньої, а також надати інші супутні послуги, за значно заниженими цінами відносно ринкових, заздалегідь не маючи наміру на їх виконання.

В подальшому, продовжуючи вказаний єдиний злочинний намір, 24.10.2020 у денний час доби, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , під приводом проведення ремонтних робіт у квартирі, а також надання інших супутніх послуг, шляхом обману, уклав Договір поставки та надання супутніх послуг, предметом якого є проведення ремонтних робіт за місцем мешкання потерпілої, в якому замовником виступила ОСОБА_8 , а виконавцем ФОП ОСОБА_9 , представником якого був ОСОБА_5 .

Далі, ОСОБА_8 , будучи введена в оману, не усвідомлюючи злочинних намірів ОСОБА_5 погодилася на умови останнього, та цього ж дня передала ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 500,00 гривень у вигляді часткової передплати за майбутні роботи.

Після отримання грошових коштів, жодних умов Договору поставки та надання супутніх послуг щодо проведення ремонтних робіт у квартирі, а також надання інших супутніх послуг, не виконав, грошові кошти не повернув.

Крім того, 26.10.2020 у денний час доби, ОСОБА_5 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, маючи злочинний намір та мету заволодіти шахрайським шляхом грошовими коштами ОСОБА_10 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_4 шляхом обману останньої, видаючи себе перед нею представником Дніпропетровського заводу «Вінтек» та в дійсності, не являючись такою особою, пообіцяв провести ремонтні роботи у квартирі останньої, а також надати інші супутні послуги, за значно заниженими цінами відносно ринкових, заздалегідь не маючи наміру на їх виконання.

В подальшому, продовжуючи вказаний злочинний намір, 26.10.2020 у денний час доби, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_4 , під приводом проведення ремонтних робіт у квартирі, а також надання інших супутніх послуг, шляхом обману, уклав Договір поставки та надання супутніх послуг, предметом якого є проведення ремонтних робіт за місцем мешкання потерпілої, в якому замовником виступив ОСОБА_10 , а виконавцем ФОП ОСОБА_9 , представником якого був ОСОБА_5 .

Далі, ОСОБА_10 , будучи введена в оману, не усвідомлюючи злочинних намірів ОСОБА_5 погодилася на умови останнього, та цього ж дня передала ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 2000,00 гривень у вигляді часткової передплати за майбутні роботи.

Після отримання грошових коштів, жодних умов Договору поставки та надання супутніх послуг щодо проведення ремонтних робіт у квартирі, а також надання інших супутніх послуг, не виконав, грошові кошти не повернув.

Таким чином, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_5 , спричинив ОСОБА_10 , матеріальну шкоду на загальну суму 2000,00 грн.

Дії ОСОБА_5 за вказаними епізодами кваліфіковано за ч. 2 ст. 190 КК України заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Ухвалою Пересипського районного суду міста Одеса від 22.01.2025 матеріали кримінального провадження №0000223 від 06.04.2021 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України, за епізодами від 15.10.2020, 24.10.2020, 26.10.2020, виділено в окреме провадження.

У судовому засіданні захисником обвинуваченого адвокатом ОСОБА_4 , заявлене клопотання про закриття провадження у справі за епізодами від 15.10.2020, 24.10.2020, 26.10.2020, в якому останній зазначив, що сума спричиненої шкоди за даними епізодами є меншою за 2102 грн. (прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2020 = 2102 грн.) у зв`язку із набранням чинності Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник, в судовому засіданні підтримали клопотання, надавши свою згоду на закриття кримінального провадження в частині висунутого обвинувачення за епізодами, які мали місце 15.10.2020, 24.10.2020, 26.10.2020 та вважають, що є всі підстави для закриття провадження у зв`язку зі змінами в законодавстві.

Прокурор в ході судового розгляду не заперечувала проти закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_5 в частині епізодів від 15.10.2020, 24.10.2020, 26.10.2020, в яких сума шкоди є меншою за 2102 грн.

Потерпілі в судове засіданні не з`явилися, про час і місце його проведення були повідомлені належним чином, раніше надали письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, доходить таких висновків.

Згідно із усталеною практикою Європейського суду поняття «якість закону» означає, що національне законодавство повинне бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на права осіб (рішення у справах «Олександр Волков проти України», «C.G. та інші проти Болгарії» та ін).

Відповідальність за подолання недоліків законодавства, правових колізій, прогалин, інтерпретаційних сумнівів лежить, в тому числі, і на судових органах, які застосовують та тлумачать закони (рішення у справах «Вєренцов проти України», «Кантоні проти Франції»).

Європейський суд з прав людини вважає, що стаття 7 Конвенції (nullum crimen, nulla poena sine lege) є важливою складовою принципу верховенства права. Він також підтвердив, що зазначена стаття Конвенції допускає принцип ретроспективності більш м`якого кримінального закону.

На цьому принципі ґрунтується правило, згідно з яким за наявності відмінностей між чинним на час вчинення злочину кримінальним законом та законом, який набрав чинності перед винесенням остаточного судового рішення, суди мають застосовувати той із них, положення якого є більш сприятливими для обвинуваченого (рішення у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року, заява № 10249/03).

Законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права (ч. 1 ст. 3 КК України).

Відповідно до ч. 6 ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння (ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Скасування злочинності діяння означає його декриміналізацію (повну або часткову), яка може бути досягнута шляхом: а) скасування норм Особливої частини КК; б)внесення змін до норм Особливої частини КК - включення до диспозицій додаткових ознак або виключення ознак, які були у попередній редакції норми; в) внесення змін до норм Загальної частини КК (наприклад, доповнення КК додатковою обставиною, що виключає злочинність діяння); г) нового офіційного тлумачення кримінально-правової норми, яке змінює обсяг забороненої цією нормою поведінки без зміни її змісту (без зміни «букви» закону).

Закон, який має зворотну дію в часі, поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання цим законом чинності та: а) не були притягнуті до кримінальної відповідальності (у цьому випадку кримінальна справа не може бути порушена у зв`язку з відсутністю події злочину); б) котрим пред`явлене обвинувачення у вчиненні злочину (кримінальна справа підлягає закриттю за відсутністю події злочину); в) засуджені обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, і відбувають покарання; г) відбули покарання, але мають непогашену чи незняту судимість.

Так, 09.08.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким було посилено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна та змінено поріг притягнення до адміністративної відповідальності.

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП у редакції Закону 3886-IX передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП у редакції Закону 3886-IX установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ ПК, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 1 січня.

Зі змісту обвинувального акту вбачається, що кримінальні правопорушення, передбачені за ч. 2 ст. 190 КК України ОСОБА_5 вчинені 15.10.2020 року, 24.10.2020 року, 26.10.2020 року.

Таким чином, з огляду на зміст положень ПК та Закону 3886-IX, на момент вчинення ним злочину, передбаченого ст. 190 КК Українки, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ч. 2 ст. 190 КК України, становив 2102 грн.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Ураховуючи прийняті законодавцем зміни щодо кількісного критерію дрібного викрадення, дії ОСОБА_5 , на сьогодні не є кримінально-караним діянням.

Згідно зі ст. 147 Конституції України офіційне тлумачення законів України дає Конституційний Суд України.

Виходячи з положень рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року№ 1-зп/1997 щодо офіційного тлумачення ст. 58 Конституції України, конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному, загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

У абз. 3 п. 2, абз. 4 п. 3 мотивувальної частини рішення, Конституційний Суд України № 6-рп/2000 від 19.04.2000 року офіційно розтлумачив положення ст. 58 Конституції України саме щодо зворотної дії в часі кримінально-правової норми, котра пом`якшує або скасовує відповідальність особи, вказавши, що це, зокрема, стосується випадків, коли в диспозиції норми зменшено коло предметів посягання; виключено із складу злочину якісь альтернативні суспільно-небезпечні наслідки; обмежено відповідальність особи шляхом конкретизації в бік звуження способу вчинення злочину; звужено зміст кваліфікуючих ознак тощо.

Пункт 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України визначає, що кримінальне провадження закривається у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

За таких обставин провадження у справі підлягає закриттю.

Аналогічна правова позиція також була викладена в постанові Верховного Суду від 22.08.2024 у справі № 567/507/23.

З урахуванням положень ст. 124 КПК України процесуальні витрати відсутні.

При цьому, відповідно до ч. 8 ст. 38 КУпАП у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 8, 58 Конституції України, ст.ст. 3, 5 КК України, п. 4-1 ч.1 ст. 284, ст. ст. 350, 369-372 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження №0000223 від 06.04.2021 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в частині епізодів від 15.10.2020 року, 24.10.2020 року, 26.10.2020 року, - закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Процесуальні витрати відсутні.

Копію ухвали направити до уповноваженого органу Національної поліції, а саме до Відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області - для вирішення питання щодо притягнення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за наявності в його діях ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.51 КУпАП.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Пересипського

районного суду м. Одеси ОСОБА_1