Справа № 504/3688/25
Номер провадження 1-кс/504/377/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2025 рокус-ще Доброслав

Доброславський районний суд Одеської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у селищі Доброслав клопотання ОСОБА_4 в інтересах ТОВ «Пальміра Плюс» про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000020 від 22.01.2025 року, -

УСТАНОВИВ:

Представник ТОВ «Пальміра Плюс» адвокат ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна та повернення грошових коштів, який накладений ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області у справі № 504/364/25 (провадження № 1-кс/504/88/25) від 27 січня 2025 року .

В обґрунтування клопотання зазначено, що 27 січня 2025 року слідчим суддею Комінтернівського районного суду Одеської області у справі № 504/364/25 (провадження № 1-кс/504/88/25) прийнято ухвалу, якою накладено арешт на банківський рахунок «Сенс Банк» № НОМЕР_1 (AT «Сенс Банк» МФО 23494714, , адреса: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100), який належить ФОП « ОСОБА_5 » РНОКПП НОМЕР_2 .

Під час розгляду клопотання слідчого в судовому засіданні, дослідивши відомі на той час обставини заволодіння чужого майна шляхом шахрайства з використанням електронно-обчислювальної техніки та шкідливого програмного забезпечення типу троян. яке дозволяє здійснювати віддалений доступ і управління комп`ютером з розрахункового рахунку ТОВ «Пальміра Плюс» № НОМЕР_3 , відкритому в AT КБ «ПриватБанк», слідчий суддя врахував доводи сторони обвинувачення про те, що грошові кошти були перераховані невстановленими особами на банківські рахунки ФОП « ОСОБА_5 », ФОП « ОСОБА_6 , ФОП « ОСОБА_7 » та ФОП « ОСОБА_8 ». Необхідність накладення арешту на вилучені речі та документи слідчий суддя обґрунтував необхідністю досягнення дієвості кримінального провадження та тимчасового позбавлення можливості відчужувати майно, яке за обставинами кримінального провадження визнано речовим доказом.

Не заперечуючи проти доцільності та обґрунтованості накладення на первинному етапі досудового розслідування арешту на чуже майно, яким невстановлені особи, шляхом шахрайства та несанкціонованого втручання з використанням електронно-обчислювальної техніки, заволоділи та розпорядилися ним за власним розсудом - здійснивши транзакцію з банківського рахунку ТОВ «Пальміра Плюс» на рахунок ФОП « ОСОБА_5 », адвокат ОСОБА_4 вказує, що безготівкові грошові кошти, які на даний час знаходяться на банківському рахунку ФОП « ОСОБА_5 », є предметом кримінального правопорушення у досудовому розслідувані №0000020 від 22.01.2025 - чужим майном, яким заволоділи невстановлені на цей час особи, шляхом шахрайства, не відносяться до матеріальних об`єктів, а за цих підстав вони не є речовими доказами в розумінні ст. 98 КПК України. Вказані безготівкові грошові кошти не були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не зберегли на собі його сліди та не містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Факти та обстави заволодіння 21 січня 2025 року безготівковими грошовими коштами, що зберігалися на рахунку ТОВ «Пальміра Плюс» та розпорядження цим чужим майном шляхом їх перерахування на рахунки фізичних осіб - підприємців, серед яких ФОП « ОСОБА_5 » знайшло свій матеріальний вираз у виписках з руху грошових коштів по банківських рахунках, висновках експертиз тощо, які є речовими доказами у цьому кримінальному провадженні.

З урахуванням викладеного, подальший арешт на вказане чуже майно - безготівкові грошові кошти, що належать ТОВ «Пальміра Плюс» та па цей час зберігаються па рахунку ФОП « ОСОБА_5 представник ТОВ «Пальміра Плюс» вважає недоцільним.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 своє клопотання підтримав, просив задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання про скасування арешту.

Заслухавши представника заявника, прокурора, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, Слідчим відділенням відділення поліції № З ОРУП № 2 Головного управління Національної поліції в Одеській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.01.2025 за № 0000020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що 21.01.2025 року до чергової частини ВП № 3 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області надійшла заява ОСОБА_9 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , директора ТОВ «Пальміра Плюс», мешканця АДРЕСА_1 про те, що 21.01.2025 року в період часу з 18.14 години по 18.41 годину не встановлена особа шахрайським шляхом, використовуючи електронно - обчислювальні машини, заволоділа грошовими коштами з банківського рахунку AT «Приват Банк» НОМЕР_4 їв сумі 2 343 332 гривен.

В подальшому 21.01.2025 року не встановлена особа шахрайським шляхом використовуючи електронно - обчислювальні машини здійснила ряд транзакцій перерахувавши грошові кошти:

18.25 годині оплата за рахунком № 832 в сумі 497 094 гривні на картковий рахунок танку AT «Сенс Банк» НОМЕР_1 на ім`я ФОП ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 - після банківський рахунок було заблоковано із зарахованою сумою 497 094 гривні.

Ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 27.01.2025 року у справі №504/364/25 накладено арешт на банківський рахунок АТ «Сенс Банк» НОМЕР_1 (АТ «Сенс Банк» МФО 23494714, , адреса: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100), який належить ФОП ОСОБА_5 , іпн НОМЕР_2 .

Слідчий суддя при постановленні ухвали від 27.01.2025 року про арешт майна прийшов до висновку, що зазначений в клопотанні банківський рахунок підпадає під ознаки майна, передбаченого статтею 98 КПК України, оскільки можуть бути об`єктом кримінально протиправних дій, отримане (набуте) внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Майно, на яке просить накласти арешт слідчий є предметом злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. Ці обставини доведено слідчим доданими до клопотання доказами, а відтак існують реальні підстави для накладення арешту на майно, з метою збереження і використання як доказів у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК Україниу випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним устатті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Згідно з ч. 2 ст. 174 КПК Україниарешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчим суддею встановлено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України розпочато 22.01.2025 року та наразі розслідування триває, слідчим суддею арешт на банківський рахунок накладено з метою недопущення подальшого відчуження грошових коштів, які є предметом злочину, передбаченого ч.5 ст.190 КК України.

З матеріалів клопотання не вбачається, що арешт на банківський рахунок накладено необґрунтовано або що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

В той же час, у слідчого судді відсутні повноваження щодо розпорядження грошовими коштами та надання розпоряджень на переказ коштів на будь які рахунки, а отже скасування арешту з рахунку може призвести до негативних наслідків для потерпілого та дозволить подальший несанкціонований рух коштів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Згідно норми ч. 6 ст. 132 КПК України, до клопотання слідчого, дізнавача, прокурора про застосування, зміну або скасування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг із Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження в рамках якого подається клопотання.

Більш того, повноваження слідчого та прокурора, визначені ст.36 та 40 КПК України, яка містить широкий перелік повноважень щодо вчинення процесуальних дій та направлення клопотань до слідчого судді.

Згідно положень ч. 1ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Розмежовуючи матеріальні і нематеріальні об`єкти, законодавство України не визначає, до яких із них відносяться, у тому числі грошові кошти в безготівковій формі чи цінні папери в бездокументарній формі, які не мають фізичної субстанції, але носять майновий характер. Однак, коли є підозри можливого набуття внаслідок вчинення кримінального правопорушення грошей, цінностей чи інших речей, які носять майновий характер, такі об`єкти є речовими доказами і для їх збереження можуть бути застосовані заходи забезпечення кримінального провадження.

Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2ст. 100 КПК Україниречовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадженняабо нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями160-166,170-174цьогоКодексу. Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення,зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду.Зберігання речових доказів стороною обвинуваченняздійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.4 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України №1104 від 19.11.2012, речові докази, крім тих, що повернуті власнику або передані йому на відповідальне зберігання, реалізовані, знищені, технологічно перероблені, зберігаються до передачі їх суду в органі, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, підрозділ дізнання, або інших місцях зберігання, визначених у цьому Порядку.

Системний аналіз наведених вище положень кримінального процесуального законодавства свідчить, що обов`язок щодо збереження речових доказів, визначення місця їх зберігання або повернення власнику чи передачі йому на відповідальне зберігання, відноситься до повноважень сторони обвинувачення.

Суд також звертає увагу, що вирішення долі речових доказів застосовуються під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження, а також у разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором.

Разом з тим, на даний час досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, воно судом не розглядається та рішення про закриття у ньому не приймалося.

Окрім того, частиною 12ст. 100 КПК Українивизначено, що спір про належність речей, що підлягають поверненню,вирішується у порядку цивільного судочинства. У такому випадку річ зберігається до набрання рішенням суду законної сили.

Дослідивши матеріали клопотання заявника, заслухавши учасників судового засідання, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання представника ТОВ «Пальміра Плюс» адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту є передчасним та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.98,107,170 - 174,309,369-372 Кримінального процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_4 в інтересах ТОВ «Пальміра Плюс» про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000020 від 22.01.2025 року - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1