Справа № 953/6714/25
н/п 1-кс/953/7545/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" листопада 2025 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі представника власника майна - адвоката ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Київського районного суду м. Харкова клопотання представника власника майна ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні за № 0000001 від 16.01.2025 за ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 3 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 191, ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 209 КК України, -

Встановив:

До Київського районного суду м. Харкова 20.11.2025 надійшло клопотання представника власника майна ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні за № 0000001 від 16.01.2025 за ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 3 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 191, ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 209 КК України, у якому заявник просить скасувати арешт, накладений ухвалою Харківського апеляційного суду від 03.07.2025 по справі № 643/9666/25 на майно, яке було вилучене 07.06.2025 під час обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 за адресою знаходження житлових та нежитлових приміщень, зведених на лісовій ділянці площею 9,9 га у кварталі №77 (виділ №3, частково виділ №№ 1, 2, 3) та кварталі №80 (виділ №3, 4, частково виділ №№1, 5, 6) Васищевського лісництва, на території лісової ділянки квартал №77 та квартал №80, постійним лісокористувачем якої є підприємство «Ліси України» в особі філії «Жовтневе лісове господарство», а саме на грошові кошти в сумі 11 000 доларів СІЛА купюрами номіналом по 100 доларів США в кількості 110 шт. та грошові кошти в сумі 200 євро купюрами по 100 євро в кількості 2 шт.

Клопотання обґрунтовується тим, що ухвалою Харківського апеляційного суду від 03.07.2025 по справі №643/9666/25 скасовано ухвалу слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_5 від 19 червня 2025 року по справі № 643/9666/25 про часткове задоволення клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000001 від 16.01.2025 року та постановлено нову ухвалу, якою накладено арешт на майно, яке було вилучене 07.06.2025 під час обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 за адресою знаходження житлових та нежитлових приміщень, зведених на лісовій ділянці площею 9,9 га у кварталі №77 (виділ №3, частково виділ №№ 1, 2, 3) та кварталі №80 (виділ №3, 4, частково виділ №№1, 5, 6) Васищевського лісництва, на території лісової ділянки квартал №77 та квартал №80, постійним лісокористувачем якої є підприємство «Ліси України» в особі філії «Жовтневе лісове господарство», а саме на: грошові кошти в сумі 11000 доларів СІЛА купюрами номіналом по 100 доларів США в кількості 110 шт.; грошові кошти в сумі 200 евро купюрами по 100 евро в кількості 2 шт.

Вважає, що вказаний арешт підлягає скасування з огляду на наступне. Так, ОСОБА_4 немає жодного відношення до кримінального провадження № 0000001 від 16.01.2025 року та не є особою з числа засновників, директорів чи інших уповноважених осіб TOB «ТЕХ-ІНКОМ» та не має будь-якого відношення до виконання TOB «TEX-IHKOM» робіт з будівництва фортифікаційних споруд відповідно до фабули кримінального провадження № 0000001 від 16.01.2025 року. У межах кримінального провадження № 0000001 від 16.01.2025 року дійсно повідомлено про підозру деяким особам. Водночас ОСОБА_4 не має жодного процесуального статусу, їй не повідомлено про підозру, вона не викликалась до органів досудового розслідування, а також не була допитана в будь-якому статусі (свідка чи іншого). Більше того, у матеріалах провадження відсутні будь-які об`єктивні дані, які б встановлювали зв`язок ОСОБА_4 з кримінальними правопорушеннями, які розслідуються, або хоча б побічно свідчили про причетність до обставин, які є предметом доказування. Доказів протилежного прокурором у додатках до клопотання чи до апеляційної скарги надано не було. Під час проведення обшуку не було вилучено будь-яких предметів, документів чи іншого майна, яке б стосувалось господарської діяльності TOB «ТЕХ-ІНКОМ», виконання робіт з будівництва фортифікаційних споруд тощо. Отже, за таких умов арешт грошових коштів, що вилучені під час обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 є необґрунтованим та безпідставним.

Крім того зазначає, що вилучені грошові кошти належать ОСОБА_4 та є її власними заощадженнями, які сформовані в результаті: продажу належного їй автомобілю TOYOTA CAMRY 2017 року випуску - 600 000 грн.; продажу належного їй автомобілю LEXUS RX 350 2010 року випуску - 840 000 грн.; продажу частки в статутному капіталі TOB "АВТО-ОВІ" - 200 000 грн., що підтверджується відповідними договорами, а також особистими доходами, що підтверджується Відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, відповідь на запит у електронному вигляді від 09.06.2025 за період 01.01.2022 по 31.04.2025 (приблизно 350 000 грн); договір позики від 30 вересня 2024 року.

Під час проведення обшуку ОСОБА_4 повідомляла слідчого, що грошові кошти є її особистими заощадженнями, мають законне походження. Теж саме зазначено у зауваженнях до протоколу обшуку.

Походження вилучених грошових коштів є цілком законним, що підтверджується відповідними документами - а саме, договорами купівлі-продажу автомобілів та договором позики. Таким чином, вилучена сума є особистими коштами ОСОБА_4 . В ухвалі про накладення арешту на грошові кошти слідчий суддя зазначає, що в матеріалах кримінального провадження відсутня інформація про те, яким чином особисті заощадження в національній валюті були конвертовані у іноземну валюту - зокрема не надано жодних квитанцій чи банківських документів, які б підтверджували валютообмінні операції. Проте, сама по собі відсутність квитанції про обмін гривні на іноземну валюту не може вважатися належною підставою для накладення арешту на грошові кошти. Подібне формальне посилання фактично переносить процесуальний обов`язок доведення обставин набуття майна зі сторони обвинувачення на сторону захисту, що суперечить принципам кримінального процесу та положенням КПК України. Захисник або власник майна не зобов`язані доводити правомірність кожного факту володіння, походження кожної грошової суми або надавати документи про кожну готівкову операцію в минулому. Навпаки у кримінальному провадженні діє презумпція добросовісного володіння майном, яка не може бути спростована здогадками або припущеннями без фактичного підтвердження. У даному випадку накладення арешту обґрунтоване лише відсутністю підтвердження операції обміну валюти, що не є доказом незаконності походження коштів, не створює презумпції їх кримінального характеру та не доводить зв`язку з обставинами кримінального провадження.

Таке втручання є необґрунтованим і непропорційним, а отже, суперечить вимогам Конвенції та практиці ЄСПЛ. Таким чином Відсутність квитанції про обмін не є доказом кримінального походження коштів, обов`язок доведення незаконності походження грошових коштів лежить виключно на стороні обвинувачення, кошти мають презумпцію правомірності володіння до моменту доведення зворотного, накладення арешту на валюту без встановлення зв`язку з предметом кримінального правопорушення є Формальним втручанням у право власності, що порушує як КПК України, так і ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини.

Документи, що містяться в матеріалах справи у повному обсязі підтверджують законність походження грошових коштів та доводять той Факт, що грошові кошти є грошовими заощадженнями ОСОБА_6 . За таких обставин, на думку представника власника майна накладення арешту на грошові кошти є неспівмірним та непропорційним втручання в право власності ОСОБА_4 та становить суттєвий дисбаланс між завданнями кримінального провадження та правом власності особи.

26.11.2025 прокурор відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_7 через систему «Електронний суд» подав Заперечення на клопотання захисника про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000001 від 16.01.2025, у яких просив у задоволенні клопотання відмовити, посилаючись на наступне.

Так, зазначив, що 28.06.2025 повідомлено про підозру у вчиненні злочину в складі злочинної організації, а саме: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 255, ч. З ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 191, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 191 КК України, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ч. 3 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 191, ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 191 КК України, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за ч. 3 ст. 255, ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 191, ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 191 КК України, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за ч. 2 ст. 255, ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 191 КК України, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за ч. 2 ст. 255, ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 191 КК України, ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 за ч. 2 ст. 255, ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 191, ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 191 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що підозрюваний ОСОБА_8 будучи організатором створеної ним злочинної організації залучив до своєї протиправної діяльності ОСОБА_9 , який є директором ТОВ «Тех-Інком» та виступав другою ланкою ієрархії та забезпечував укладання договорів на будівництво фортифікаційних споруд з ХОДА. З метою штучного завищення вартості на будівельні матеріали ОСОБА_8 та ОСОБА_14 залучили до своєї організації ОСОБА_10 який був директором ТОВ «Буд-Техпром», ФОП ОСОБА_12 та ФОП ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , які виступали другою ланкою ієрархії злочинної організації та забезпечували закупівлю матеріалів за реальними (нижчими) цінами та перепродаж на ТОВ «Тех- Інком» за завищеними. При цьому всі учасники злочинної організації були обізнані про реальну вартість матеріалів, та операції між фірмами-прокладками носили формальний характер. Таким чином злочинна організація здійснила заволодіння грошовими резервного фонду Державного бюджету України на 2024 рік на загальну суму 5 411 767 грн.

Так, 07.06.2025 на підставі ухвали слідчого судді Салтівського районного суду м. Харкова від 05.06.2025 проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 за місцем знаходження житлових і нежитлових будівель, зведених на лісовій ділянці площею 9,9 га у кварталі № 77 (виділ № 3, частково виділ №№ 1, 2, 3) та кварталі № 80 (виділ № 3, 4, частково виділ №№ 1, 5, 6) Васищевського лісництва, на території лісової ділянки квартал № 77 та квартал № 80 Васищевського лісництва, постійним лісокористувачем якої є Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України», код 44768034 в особі філії «Жовтневе лісове господарство» (код філії 45025507), під час якого виявлено та вилучено наступні речі: грошові кошти в сумі 1 550 500 гривень, 11 000 доларів США, 200 евро; мобільний телефон iphone 15 Pro ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 з сім-картою НОМЕР_3 ; документи (ТТН №320159, ТТН 320155, роботи слюсарів за період з 01.05.2025 по 01.06.2025; акт здачі-приймання робіт №12 від 29.02.24; відомість щодо моториста ОСОБА_15 ; Відомість щодо електрика ОСОБА_16 ,- Відомості щодо ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ; Відомість щодо ОСОБА_19 , Хворого А.; Відомість щодо ОСОБА_20 , ОСОБА_21 ; Відомість щодо ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 ; Відомість щодо електрика ОСОБА_25 ; Відомість щодо ОСОБА_26 ; Відомість щодо ОСОБА_27 ; Відомість щодо ОСОБА_28 ; Відомість щодо ОСОБА_29 ; Відомість щодо ОСОБА_30 ; копія акту приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ «Харків Екоресурс»; договір купівлі-продажу корпоративних прав від 14.11.2024; опис документів що подаються заявником; Копія паспорту ОСОБА_31 ; копія ІНН ОСОБА_8 ).

Ухвалою Харківського апеляційного суду накладено арешт на грошові кошти 11 000 доларів США, 200 евро.

Також, досудовим розслідуванням встановлено, що згідно протоколу огляду мобільного телефону ОСОБА_4 остання має переписку в месенджері про готівкові грошові кошти, де за день до проведення обшуку вона питає у ОСОБА_32 (директор ПрАТ «АТП-16329» та цивільна дружина підозрюваного ОСОБА_8 ) чи необхідно везти грошові кошти на підприємства, на що ОСОБА_32 відповідає, що це грошові кошти для заробітної плати.

У кримінальному проводження проводиться досудове розслідування в тому числі за ст. 209 КК України, тобто перевіряється факт легалізації грошових коштів отриманих злочинним шляхом. Разом з тим встановлено, що підприємство ПрАТ «АТП-16329» мало фінансово-господарські відносини з ТОВ «Тех-Інком», що може свідчити про залучення ОСОБА_32 та ПрАТ «АТП-16329» до злочинної організації для легалізації грошових коштів отриманих злочинним шляхом. На цей час, підстави встановлені судом апеляційної інстанції для накладення арешту не зникли та продовжують існувати, в подальшому у застосуванні цього заходу не відпала потреба. Ухвала є законної та обґрунтованою.

У судовому засідання представник власника майна ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 доводи клопотання підтримав та з підстав, викладених у клопотанні, просив про його задоволення.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений судом своєчасно та належним чином.

Відповідно до вимог ст. 174 КПК України неявка прокурора не перешкоджає розгляду клопотання.

Слідчий суддя, вислухавши доводи представника власника майна, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, заперечення на клопотання, надані сторонами матеріали, приходить до наступного висновку.

Судом достовірно встановлено, що СУ ГУ НП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000001 від 16.01.2025 за ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 3 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 191, ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 209 КК України. Нагляд за додержанням законодавства під час здійснення досудового розслідування у формі процесуального керівництва здійснюється прокурорами Харківської обласної прокуратури.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 03.07.2025 по справі № 643/9666/25 скасовано ухвалу слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_5 від 19 червня 2025 року по справі № 643/9666/25 про часткове задоволення клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000001 від 16.01.2025 року та постановлено нову ухвалу, якою накладено арешт на майно, яке було вилучене 07.06.2025 під час обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 за адресою знаходження житлових та нежитлових приміщень, зведених на лісовій ділянці площею 9,9 га у кварталі №77 (виділ №3, частково виділ №№ 1, 2, 3) та кварталі №80 (виділ №3, 4, частково виділ №№1, 5, 6) Васищевського лісництва, на території лісової ділянки квартал №77 та квартал №80, постійним лісокористувачем якої є підприємство «Ліси України» в особі філії «Жовтневе лісове господарство», а саме на: грошові кошти в сумі 11000 доларів СІЛА купюрами номіналом по 100 доларів США в кількості 110 шт.; грошові кошти в сумі 200 евро купюрами по 100 евро в кількості 2 шт.

Згідно зі ст.ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, зокрема, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями ч. 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, ч. 1 ст. 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Положення ч. 11 ст. 170 КПК України встановлюють, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Разом з тим, ст. 174 КПК України закріплює, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Так, згідно з ч. 2 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Між тим, при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключно прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.

Так, вимоги абзацу 2 ч. 1 ст. 174 КПК України передбачаються, що обов`язок доведення, що у подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, законодавець покладає безпосередньо на особу, яка звернулась із клопотанням про скасування арешту майна.

Разом з тим, відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно положень ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення ЄСПЛ у справі «Іатрідіс проти Греції» від 25.03.1999). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення ЄСПЛ у справі «Антріш проти Франції» від 22.09.1994, «Кушоглу проти Болгарії» від 10.05.2007).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі ст. 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення ЄСПЛ у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» від 23.09.1982). Таким чином, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21.02.1986).

Для відповідності загальному правилу, викладеному у першому реченні першого пункту статті 1 Протоколу № 1 Європейської Конвенції з прав людини, втручання у право на мирне володіння «майном», з-поміж, встановленого законом і задля суспільного інтересу, має досягти «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та умовами захисту основних прав людини (Beyeler v. Italy [ВП], п. 107; Alisic and Others v. Bosnia and Herzegovina, Croatia, Serbia, Slovenia and the Former Yugoslav Republic of Macedonia [ВП], п. 108).

Отже, у справах, за результатами розгляду яких констатовано порушення статті 1 Протоколу № 1, Суд повинен з`ясувати, чи з причини дії або бездіяльності держави, особа, яка має відношення до цього, повинна була нести непропорційний та надмірний тягар. Оцінюючи дотримання цієї вимоги, Суд має дослідити у цілому коло різних інтересів із урахуванням того, що Конвенція покликана захищати права, які є «практичними та ефективними».

Також слідчий суддя звертає увагу й на те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Стороною кримінального провадження не надано доказів, що продовження строку дії заходу забезпечення кримінального провадження є наразі доцільним та співмірним цілям кримінального правопорушення.

Так, досудове розслідування даного кримінального провадження здійснюється з 16.01.2025, питання про арешт майна вирішено ухвалою Харківського апеляційного суду від 03 липня 2025, в той час як на момент розгляду клопотання про скасування арешту майна, поданого в порядку ст.174 КПК України, власник арештованого майна не набув жодного процесуального статусу, що безумовно суперечить загальним засадам кримінального провадження, зокрема принципу розумності строків, та істотно порушує право власності ОСОБА_4 на таке майно.

Крім того, суд враховує, що рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 24.01.2014 року шлюб, зареєстрований 29.11.1991 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_33 , в м.Харкові Палац одруження «Центральний», актовий запис за №3030 розірвано.

Також суд бере до уваги доводи представника власника майна про належність вилучених грошових коштів ОСОБА_4 , які є її власними заощадженнями, які сформовані в результаті: продажу належного їй автомобілю TOYOTA CAMRY 2017 року випуску - 600 000 грн.; продажу належного їй автомобілю LEXUS RX 350 2010 року випуску - 840 000 грн.; продажу частки в статутному капіталі TOB "АВТО-ОВІ" - 200 000 грн., отриманими за договором позики від 30.09.2024, а також особистими доходами, що підтверджується відповідними договорами та Відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за період 01.01.2022 по 31.04.2025.

Так, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

За таких обставин вбачається, що на даний час в арешті вказаного вище майна відпала потреба, на підставі чого слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання представника власника майна ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна, підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 174, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України,

Ухвалив:

Клопотання представника власника майна ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні за № 0000001 від 16.01.2025 за ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 3 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 191, ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 209 КК України - задовольнити.

Скасувати арешт з майна, яке було вилучене 07.06.2025 під час обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 за адресою знаходження житлових та нежитлових приміщень, зведених на лісовій ділянці площею 9,9 га у кварталі №77 (виділ №3, частково виділ №№ 1, 2, 3) та кварталі №80 (виділ №3, 4, частково виділ №№1, 5, 6) Васищевського лісництва, на території лісової ділянки квартал №77 та квартал №80, постійним лісокористувачем якої є підприємство «Ліси України» в особі філії «Жовтневе лісове господарство», а саме з грошових коштів в сумі 11 000 (одинадцять тисяч) доларів США купюрами номіналом по 100 доларів США в кількості 110 шт. та з грошових коштів в сумі 200 (двісті) євро купюрами по 100 євро в кількості 2 шт., накладений ухвалою Харківського апеляційного суду від 03 липня 2025 року по справі № 643/9666/25.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1