Номер провадження: 11-сс/813/1589/25
Справа № 523/8188/25 1-кс/523/4932/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

осіб, які виявили бажання взяти підозрюваного на поруки: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000020 від 17.01.2024року за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси від 01.08.2025 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, щодо:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Львіської області, Турківського району, с. Либохора, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, капелана волонтера ПЦУ у Роздільнянському районі Одеської області, раніше не судимого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України,

встановив:

в провадженні СВ УСБ України в Одеській областіперебуває кримінальне провадження №0000020 від 17.01.2024року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.109, ч.2 ст.110, ч.1 ст.436-2, ч.2 ст.436-2, ч.2 ст.28 ч.1 ст.114-1, ч.2 ст.114-2, ч.3 ст.332 КК України, в якому ОСОБА_11 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, за обставин, викладених у клопотанні органу досудового розслідування.

31.07.2025 року ОСОБА_11 затримано в порядку ст.208 КПК України та 01.08.2025 року йому повідомлено про підозру за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, за кваліфікуючими ознаками: організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, а також керівництво такими діями, сприяння порадами, вказівками та наданням засобів, усунення перешкод, за попередньою змовою групою осіб, вчинене з корисливих мотивів.

01.08.2025 року старший слідчий в ОВС СВ УСБ України в Одеській області ОСОБА_12 , за погодженням із прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_13 , звернулася до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_11 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, строком на 60 днів, із застосуванням альтернативного запобіжного заходу у виді застави в розмірі 660 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 1998480 (один мільйон дев`ятсот дев`яносто вісім тисяч чотириста вісімдесят) гривень, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, у разі внесення застави.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_11 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, в ході досудового розслідування кримінального провадження встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які обґрунтовують застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме: переховування підозрюваного від органу досудового розслідування; можливість знищити, сховати або спотворити документи, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Оскарженою ухвалою клопотання слідчого задоволено та до підозрюваного ОСОБА_11 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 26.09.2025 року, із визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави - 660 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 1998480 (один мільйон дев`ятсот дев`яносто вісім тисяч чотириста вісімдесят) гривень, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, у разі внесення застави.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя послався на обґрунтованість підозри та існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК, дані про особу підозрюваного, а також тяжкість покарання, що загрожує останньому в разі визнання його винуватим за вироком суду та неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисник подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Захисник посилається на відсутність ризиків, відсутність доказів щодо неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу. Вважає, що слідчим суддею не враховано відомостей про особу підозрюваного, стан його здоров`я та наявність захворювань, відсутність попередніх судимостей, наявність міцних соціальних зв`язків. Також захисник посилається на непомірність визначеного розміру застави.

Іншими учасниками кримінального провадження ухвала слідчого судді оскаржена не була.

Апеляційний розгляд проведено за відсутності підозрюваного, оскільки відео конференція з ДУ «Одеській слідчий ізолятор» не відбулася з технічних причин.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник не заперечувала щодо можливості розгляду апеляційної скарги за відсутності підозрюваного ОСОБА_11 .

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскарженої ухвали, судом були створені всі умови для реалізації права учасників судового провадження на доступ до правосуддя, а подальше відкладення розгляду справи не відповідатиме положенням ст.28 КПК України.

Під час апеляційного розгляду захисник уточнила вимоги апеляційної скарги, просила ухвалу слідчого судді скасувати та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді особистої поруки та визначити поручителями секретаря Одеської єпархії православної Церкви України ОСОБА_8 та депутата Одеської обласної ради ОСОБА_9

ОСОБА_8 та ОСОБА_9 звернулися до апеляційного суду з клопотаннями про передачу підозрюваного ОСОБА_11 на поруки, в яких зазначили, що особисто знайомі з підозрюваним, характеризують останнього з позитивного боку та можуть гарантувати належне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Заслухавши суддю-доповідача; захисника ОСОБА_7 , осіб, які виявили бажання взяти підозрюваного на поруки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу та клопотання про передачу на поруки; прокурора, який заперечував проти задоволення скарги та клопотань, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України (далі КПК) передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначені змістом ст.ст. 177, 178, 183 КПК.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що слідчий суддя дотримався вказаних вимог закону при розгляді клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Приймаючи рішення про доцільність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання органу досудового розслідування, в зв`язку з відсутністю достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам дієво запобігти існуючим ризикам.

Апеляційний суд вважає, що долучені до клопотання слідчого докази, є такими, що вказують на наявність обставин та відомостей, які можуть переконати суд та неупередженого спостерігача, що підозрюваний можливо вчинив інкримінований йому злочин. Ці докази, на даній стадії досудового розслідування, є достатніми для висновку, що підозра не є вочевидь необґрунтованою та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра».

Апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи сторони захисту в частині відсутності ризиків, передбачених ст.177 КПК, які зазначені в оскарженій ухвалі слідчого судді, з огляду на таке.

Так, підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст.177 КПК.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, СПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Обставини даного кримінального провадження, на думку апеляційного суду, дають достатні підстави припускати, що ОСОБА_11 розуміючи можливість призначення суворого покарання, яке йому загрожує у разі доведеності його вини за результатами розгляду кримінального провадження, може здійснити спроби переховування від органу досудового розслідування чи суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК, не можна визнавати недоведеним.

На думку апеляційного суду також існує ризик можливого впливу підозрюваного на свідків в даному кримінальному провадженні (п.3 ч.1 ст.177 КПК), які мають бути допитані в подальшому безпосередньо судом відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК, а тому підозрювана на даному етапі досудового розслідування може вдатись до спроб схилити їх до зміни показів в рамках даного кримінального провадження, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Наявність вище зазначених ризиків, дають достатні підстави вважати, що застосування на даному етапі досудового розслідування кримінального провадження найсуворішого запобіжного заходу є обґрунтованим та дієвим, поряд з менш суворими запобіжними заходами, які на переконання апеляційного суду не будуть здатні забезпечити належну поведінку підозрюваного під час досудового розслідування.

Апеляційний суд бере до уваги посилання захисника на дані, що характеризують особу підозрюваного, його спосіб життя та соціальні зв`язки, стан здоров`я, однак вважає, що вказані обставини не є такими, що повністю нівелюють існуючі ризики.

Щодо клопотань про передачу підозрюваного ОСОБА_11 на поруки секретарю Одеської єпархії православної Церкви України ОСОБА_8 та депутату, голові Депутатської фракції Політичної партії «Європейська солідарність» Одеської обласної ради ОСОБА_9 , апеляційний суд дійшов таких висновків.

Частиною 1 ст.180 КПК передбачено, що особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Проте, з огляду на встановлені апеляційним судом обставини даного кримінального провадження та висновки про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_11 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, клопотання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про передачу підозрюваного під їх особисту поруку, задоволенню не підлягають, оскільки такий запобіжний захід, на думку апеляційного суду, з високою ймовірністю може виявитися недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Разом з тим, колегія суддів визнає слушними доводи захисника стосовно недотримання слідчим суддею положень процесуального закону при вирішенні питання щодо визначення розміру застави при застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з огляду на таке.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

ОСОБА_11 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, а тому враховуючи положення п.2 ч.5 ст.182 КПК, розмір застави щодо нього за загальним правилом мав би визначатися у межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Водночас, відповідно до ч.5 вказаної норми процесуального закону, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Оскарженою ухвалою, застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, в якості альтернативного запобіжного заходу місцевий визначив ОСОБА_11 заставу 660 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1998480 гривень, що значно перевищує межі встановлені п.3 ч.5 ст.182 КПК щодо осіб, які підозрюються у вчиненні особливо тяжкого злочину.

Апеляційний суд вважає, що при постановленні оскаржуваної ухвали слідчий суддя не в повній мірі врахував положення ч.5 ст.182 КПК України, оскільки в ухвалі відсутнє обґрунтування виключності випадку, який виправдовує застосування до підозрюваного застави в розмірі 660 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Колегія суддів звертає увагу, що підозрюваний з 31.07.2025 року перебуває під вартою, з визначеним розміром застави - 660 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яку, як виявилось, останній не здатний внести, що по суті робить такий альтернативний запобіжний захід фактично безальтернативним.

За таких обставин оскаржена ухвала слідчого судді не може бути визнана законною та обґрунтованою.

Позиція ЄСПЛ стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у виді застави та призначення її розміру цілковито прослідковується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28.09.2010 року, в якому Суд зазначає, що розмір застави має оцінюватись в першу чергу «з огляду на особу підсудного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі».

У вказаному рішенні ЄСПЛ зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція), покликані забезпечити не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого підозрюваного/обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини в професійному середовищі, яке сформувало обставини для такої діяльності, з метою забезпечення ефективності даного заходу, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні.

При цьому, колегія суддів наголошує, що розмір застави не може ставитись у залежність від спричиненої шкоди, завданої діями, які інкримінуються підозрюваному.

Зазначена позиція апеляційного суду узгоджується з висновками викладеними в другому реченні п. 31 рішення ЄСПЛ «Істоміна проти України» від 13.01.2022, відповідно до якого: хоча національне законодавство дозволяло суду у «виключних випадках» встановлювати більші розміри застави (див. пункт 19), таке рішення мало передбачати ретельний аналіз обставин справи для обґрунтування її «виключного» характеру, а також необхідності ретельної оцінки всіх відповідних факторів, у тому числі спроможності підозрюваного сплатити визначений розмір застави, та задовільного пояснення, чому застава була визначена у такому надзвичайно великому розмірі. Також в цьому рішенні ЄПСЛ зазначив, що ЄСПЛ зазначив, що застава має на меті не забезпечення відшкодування шкоди, завданої у справі, а передусім - забезпечення явки особи на судове засідання. Сума шкоди у справі може бути одним із факторів, що виправдовує вищу суму застави, але лише у поєднанні з іншими критеріями - серйозністю вчиненого злочину, ризику втечі та ін.

Таким чином, слід констатувати, що положення КПК України та практика ЄСПЛ орієнтують на такі критерії, які слід врахувати при визначені розміру застави: обставини кримінального правопорушення; особливий характер справи; майновий стан підозрюваного; його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; масштаб його фінансових операцій; даних про особу підозрюваного; встановлені ризики, передбачені статтею 177 КПК України; «професійне середовище» підозрюваного; помірність обраного розміру застави та можливість її виконання.

Отже, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Враховуючи наведені вище обставини ухвала слідчого судді підлягає скасуванню.

Скасовуючи ухвалу слідчого судді та ухвалюючи нове рішення за результатами розгляду клопотання слідчого, при визначенні розміру застави, апеляційний суд керується вимогами ч.4, п.2 ч.5 ст.182 КПК.

Визначаючи розмір застави, колегія суддів враховує практику ЄСПЛ, відповідно до якої розмір застави має встановлюватися головним чином з огляду на особу обвинуваченого та ступінь впевненості, що можлива перспектива втрати застави у випадку його неявки у судове засідання буде достатнім стримуючий фактором, щоб позбавити його бажання втекти (рішення у справі «Гафа проти Мальти» (Gafа v. Malta), заява №54335/14, пункт 70, від 22 травня 2018 року)

Апеляційний суд вважає, що розмір застави повинен відповідати тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого на даному етапі досудового розслідування підозрюється ОСОБА_11 та тим ступенем довіри щодо належної процесуальної поведінки підозрюваного.

З урахуванням того, що ОСОБА_11 вперше притягається до кримінальної відповідальності, має родину та постійне місце проживання, апеляційний суд вважає за необхідне визначити підозрюваному заставу 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

На переконання апеляційного суду такий розмір застави буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, не буде для нього завідомо непомірним та зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, на які посилається слідчий у клопотанні про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно до п.2 ч.3 ст.407 КПК України, апеляційний суд, скасувавши ухвалу слідчого судді, постановляє нову ухвалу.

На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що в клопотання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про передачу підозрюваного на поруки задоволенню не підлягають, апеляційна скарга захисника ОСОБА_10 підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням нової ухвали.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Відмовити в задоволенні клопотань ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про передачу підозрюваного ОСОБА_11 на поруки.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси від 01.08.2025 року, якою до підозрюваного ОСОБА_11 , в кримінальному провадженні №0000020 від 17.01.2024 року, застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання старшого слідчого в ОВС СВ УСБ України в Одеській області ОСОБА_12 , про застосування до підозрюваного ОСОБА_11 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 26.09.2025 року включно.

Визначити підозрюваному ОСОБА_11 розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на депозитний рахунок для зарахування заставних сум за наступними реквізитами: отримувач: Одеський апеляційний суд; Код ЄДРПОУ отримувача 42268321; Код банку отримувача (МФО) 820172; розрахунковий рахунок UA1086720; Банк отримувача: ДКСУ м. Київ; Призначення платежу: Згідно ухвали Одеського апеляційного суду від 10.09.2025 року; заставна сума за підозрюваного ОСОБА_11 (номер провадження суду апеляційної інстанції №11-сс/813/1589/25; судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ).

Підозрюваний ОСОБА_11 звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_11 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

- прибувати за вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду;

- не відлучатись з Одеської області без дозволу слідчого або прокурора;

- повідомляти слідчого та прокурора про зміну свого місця проживання та роботи;

- здати на зберігання до ГУ ДМС України в Одеській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_11 наслідки невиконання визначених судом обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин та не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави, слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді застави у більшому розмірі або іншого суворого запобіжного заходу

Строк дії ухвали Одеського апеляційного суду в частині застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та покладених на підозрюваного обов`язків становить до 26.09.2025 року включно.

Копію ухвали надіслати до ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4