Справа № 642/897/25
Провадження № 1-кп/643/737/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2025 м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

прокурора: ОСОБА_5 ,

представника потерпілого: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

захисників: ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, зареєстрованому у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000297 від 03.03.2023 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Брянськ, Російської Федерації, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 410 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Салтівського районного суду міста Харкова переданий обвинувальний акт у кримінальному провадженні, зареєстрованому у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000297 від 03.03.2023, за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 410 КК України.

У підготовчому судовому засіданні 06.11.2025 року захисником обвинуваченого ОСОБА_7 адвокатом ОСОБА_12 заявлено клопотання про повернення обвинувального акту прокурору з тих підстав, що формулювання обвинувачення є некоректним та незрозумілим, оскільки по вилученим боєприпасам обвинуваченому інкримінується як вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, так і вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України. Таким чином, за одні й ті самі дії обвинувачений двічі притягається до юридичної відповідальності, що суперечить положенням ст. 61 Конституції України.

Обвинувачений та інші захисники підтримали вищевказане клопотання захисника ОСОБА_12 та просили суд задовольнити його.

Одночасно захисник ОСОБА_9 зазначив, що викладені в обвинувальному акті відомості щодо місця народження обвинуваченого не відповідають дійсності. Зокрема, в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_7 є уродженцем Російської Федерації та громадянином України, однак обвинувачений народився не в Російській Федерації а в СРСР. При цьому, обвинувачений є працівником Служби безпеки України і не міг би працювати там будучи громадянином Російської Федерації. Також захисник ОСОБА_9 зазначив, що у формулюванні обвинувачення вказано, що ОСОБА_7 порушував Статут Збройних Сил України, тоді як обвинувачений є працівником державного органу спеціального призначення СБУ. Водночас, в обвинуваченні не вказано які саме положення Закону України «Про Службу безпеки України» чи інших нормативно-правових актів було порушено обвинуваченим.

Разом з цим, захисник ОСОБА_10 заявила клопотання про відкладення підготовчого судового засідання для надання стороні обвинувачення можливості підготувати клопотання про повернення обвинувального акту прокурору у письмовому вигляді з посиланням на практику Верховного Суду та Європейського суду з прав людини.

Прокурор та представник потерпілого у підготовчому судовому засіданні заперечували проти клопотання захисника ОСОБА_12 про повернення обвинувального акту прокурору та просили суд відмовити у його задоволенні.

Розглянувши клопотання захисника ОСОБА_10 про відкладення підготовчого судового засідання для надання можливості стороні захисту підготувати клопотання про повернення обвинувального акту прокурору у письмовому вигляді суд протокольною ухвалою відмовив у його задоволенні, з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 7 КПК України розумність строків визначено як загальну засаду кримінального провадження.

При цьому, ст. 28 КПК України розкриває змістовну характеристику такої загальної засади як розумність строків визначаючи, що розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Вказаною правовою нормою також визначено певні критерії для визначення розумності строків кримінального провадження, серед яких: 1) складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо; 2) поведінка учасників кримінального провадження; 3) спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.

Разом з цим, одним із основних принципів здійснення кримінального провадження є змагальність сторін.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Частина 6 ст. 22 КПК України передбачає обов`язок суду створити необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, у тому числі забезпечити, щоб права, надані законом стороні, могли бути ефективно реалізовані.

Згідно з ч. 4 ст. 46 КПК України захисник користується процесуальними правами підозрюваного, обвинуваченого, захист якого він здійснює, крім процесуальних прав, реалізація яких здійснюється безпосередньо підозрюваним, обвинуваченим і не може бути доручена захиснику, з моменту надання документів, передбачених статтею 50 цього Кодексу, слідчому, прокурору, слідчому судді, суду.

При цьому, захисник зобов`язаний використовувати засоби захисту, передбачені КПК України та іншими законами України, з метою забезпечення дотримання прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого та з`ясування обставин, які спростовують підозру чи обвинувачення, пом`якшують чи виключають кримінальну відповідальність підозрюваного, обвинуваченого (ч. 1 ст. 47 КПК України).

Повертаючись до обставин цієї справи суд зазначає, що копія обвинувального акту була отримана обвинуваченим та його захисниками 18.02.2025 року. У провадженні Салтівського районного суду міста Харкова дане кримінальне провадження перебуває з 18.03.2025 року і протягом цього часу було проведено більше 10 судових засідань.

Таким чином, більш ніж за 7 місяців проведення підготовчого провадження як у обвинуваченого, так і у його захисників було більш ніж вдосталь часу для реалізації наданих їм процесуальних прав, в т.ч. звернутися до суду з письмовим клопотанням про повернення обвинувального акту прокурору.

Одночасно суд зауважує, що положення кримінального процесуального закону не містять імперативних вимог про оформлення клопотання про повернення обвинувального акту прокурору саме у письмовому вигляді, а під час підготовчого судового засідання обвинуваченому та його захисникам була забезпечена можливість в повному обсязі висловити свої аргументи щодо наявності правових підстав для повернення обвинувального акту прокурору.

Посилання захисника ОСОБА_10 на необхідність оформлення такого клопотання з посиланням на норми національного законодавства та актуальну судову практику Верховного Суду та Європейського суду з прав людини не є достатньою підставою для чергового відкладення підготовчого судового засідання.

Розглянувши вищевказане клопотання захисника ОСОБА_12 суд дійшов висновку про відмову у його задоволенні, враховуючи наступне.

Пунктом 3 ч. 3 ст. 314 КПК України передбачено, що суд на стадії підготовчого судового засідання має право повернути обвинувальний акт у тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, дізнавачем, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим, дізнавачем.

Згідно з ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;

8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу;

9) дату та місце його складення та затвердження.

Частиною 3 ст. 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт підписується слідчим, дізнавачем та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

Приписами ч. 4 ст. 291 КПК України визначено, що до обвинувального акта додається:

1) реєстр матеріалів досудового розслідування;

2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування;

3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу);

4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного;

5) довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації. Надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Отже аналіз наведених норм кримінального процесуального закону свідчить про те, що на стадії підготовчого провадження в суді першої інстанції повернення обвинувального акту прокурору допускається лише у разі порушення прокурором чи слідчим вимог ч. 2 ст. 291 КПК України.

Виходячи з завдань підготовчого судового засідання, на цій стадії встановлюється лише відповідність форми обвинувального акту вимогам, визначеним кримінальним процесуальним законом, як це передбачено ст. 291 КПК України, при тому, що оцінка викладених в обвинувальному акті обставин і їх відповідність формулі кваліфікації, відноситься до стадії судового розгляду кримінального провадження.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчим при складанні, а прокурором при перевірці та затвердженні обвинувального акту були дотримані вищевказані вимоги кримінального процесуального закону, обвинувальний акт містить усі обов`язкові складові, передбачені ч. 2 ст. 291 КПК України, у зв`язку з чим доводи обвинуваченого та його захисника суд вважає безпідставними та не приймає до уваги.

З обвинувального акта вбачається, що він містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення із зазначенням відомостей про обвинуваченого та потерпілих.

На підставі встановлених прокурором фактичних обставин кримінального правопорушення з урахуванням п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України зміст формулювання обвинувачення як складової частини обвинувального акта, яке лише буде підлягати доведенню під час судового розгляду та в аспекті ст. 338 КПК України не завжди може бути остаточним на момент його надходження до суду, має містити формулювання вчиненого особою діяння, передбаченого КК України, із зазначенням місця, часу, способу вчинення, наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів його вчинення.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Дніпровського апеляційного суду від 18.09.2025 у справі № 175/1958/22.

У підготовчому судовому засіданні, відповідно до ст. ст. 314, 315 КПК України, суд не вправі вирішувати питання щодо правильності встановлення фактичних обставин кримінального правопорушення та правової кваліфікації зазначених дій обвинуваченого, оскільки для прийняття такого рішення суд зобов`язаний дослідити докази у кримінальному провадженні, які в підготовчому судовому засіданні, відповідно до ч. 4 ст. 291 КПК України, не надаються, а їх дослідження відбувається безпосередньо під час дальшого судового розгляду.

Оцінюючи доводи сторони захисту суд зазначає, що кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду, до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті кримінального провадження, перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, повертати за наслідками підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого, тощо. Визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акта до суду, належить виключно до повноважень прокурора.

Формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення викладаються в обвинувальному акті в такому виді, як це вважає за правильне прокурор. Питання про узгодженість викладення в обвинувальному акті фактичних обставин справи з формулюванням обвинувачення та правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, як і конкретизація правової кваліфікації правопорушення, не можуть бути предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні, оскільки на цій стадії судового провадження суд не вправі вдаватися до оцінки вказаних обставин.

При цьому необхідно зазначити, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Фабула обвинувачення є моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Надаючи оцінку аргументам сторони захисту в частині того, що в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_7 є уродженцем Російської Федерації та громадянином України, однак обвинувачений народився не в Російській Федерації а в СРСР, суд зазначає наступне.

Ані обвинувачений, ані його захисники не заперечували проти того, що обвинувачений народився у м. Брянську.

Посилання захисника ОСОБА_9 на ту обставину, що станом на час народження обвинуваченого (1979 рік) місто Брянськ було територією СРСР не є правовою підставою обвинувального акту прокурору в розумінні вимог кримінального процесуального закону.

Враховуючи вищевикладене, клопотання захисника ОСОБА_12 про повернення обвинувального акту прокурору суд залишає без задоволення.

Керуючись ст. ст. 291, 314 КПК України суд

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_12 про повернення обвинувального акту прокурору залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде проголошено 11.11.2025 року о 09:20 год.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3