Справа №766/2671/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2025 року Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР під №0001644 від 08.09.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Актюбінськ республіки Казахстан, освіта середня, працюючого на посаді водія в ПП «Корнет-стиль», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимого, у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

в с т а н о в и в:

I.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 08.09.2023 близько 13:00 керуючи технічно справним автобусом марки «БАЗ» модель А081.10, реєстраційний номер НОМЕР_1 , знаходячись на зупинці громадського транспорту «Залізнична», розташованої по Миколаївському шосе в м. Херсон, поруч з будинком №13, проявив неуважність та безпечність до дорожньої обстановки яка склалася, порушуючи вимоги п.п.2.3(б), 21.4, 21.9 Правил дорожнього руху України, не переконавшись, що створено умови для безпечного перевезення пасажирів, почав рух керованого ним автобусу до повного зачинення дверей, та допустив затискання дверцятами ноги пасажира ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який стояв на першій сходинці центрального проходу, далі продовжуючи рух відчинив двері до повної зупинки транспортного засобу, внаслідок чого відбувся наїзд правого заднього колеса автобусу на вищевказаного пасажира.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної події пасажиру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинено тілесні ушкодження у вигляді: відкритих множинних переломів кісток тазу, закритих переломів крижі, остистих поперечних відростків 1-го, 2-го, 3-го поперекових хребців, рвані рани правої здухвинної ділянки, пахової ділянки, калитки, правої підколінної ямки, статевого члена, розрив сечового каналу, крововиливи в м`які тканини тазу, правого стегна, забій головного мозку, крововилив під м`яку мозкову оболонку головного мозку, які ускладнилися травматичним шоком важкого ступеню, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Вказані наслідки знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням вимог Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_4 , а саме:

- п. 2.3. б) «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

- п.21.4 «Водію забороняється починати рух до повного зачинення дверей та відчиняти їх до зупинки транспортного засобу»;

- п.21.9 «Перед поїздкою водій вантажного автомобіля повинен проінструктувати пасажирів про їх обов`язки та правила посадки, висадки, розміщення і поведінки в кузові. Починати рух можна, лише переконавшись, що створено умови для безпечного перевезення пасажирів».

II.Позиція сторін кримінального провадження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у пред`явленому обвинуваченні не визнав, пояснив, що 08.09.2023 року він під`їхав до зупинки «Залізнична». В салоні автобуса знаходились двоє пасажирів, ніхто з них не виходив й нові пасажири не заходили. На зупинці він стояв приблизно півтори хвилини, бачив чоловіка похилого віку, який декілька разів підходив до автобусу і відходив назад. Побачивши як чоловік відвернувся спиною, він закрив двері, оскільки зрозумів, що може їхати. Після того подивився у праве дзеркало, увімкнув поворот, подивився у ліве дзеркало, щоб пересвідчитись у відсутності перешкод. Далі, як зазначив обвинувачений, він почав перестроюватись в іншу смугу руху, в цей момент почув крики «стій» від пасажирів автобуса, після чого різко загальмував, а в праве дзеркало побачив як котиться пакет. В ході судових дебатів та під час проголошення останнього слова обвинувачений зазначив про те, що подія відбулась без умислу на те і має ознаки нещасного випадку, а також висловив свою думку з приводу того, що потерпілий, будучи особою дуже похилого віку, не розрахував свої сили, не впорався із ситуацією, внаслідок чого вилетів із автобуса. При цьому також зазначив про свою халатність в силу недостатнього знання технічних характеристик автобуса, яким він керував.

Прокурор в ході судових дебатів висловила позицію, щодо повної доведеності вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину. Просила визнати ОСОБА_4 винним та призначити відповідне покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у виді 5 років позбавлення волі із позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.

Потерпілий ОСОБА_5 надіслав на адресу суду заяву, якою просив розгляд кримінального провадження здійснювати за його відсутності та призначити обвинуваченому найсуворішу міру покарання.

IІІ. Докази, досліджені судом на підтвердження вини та обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.ст. 84-85 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставини, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Вина ОСОБА_4 у вчиненні поставленого йому у провину кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, за вказаних вище обставин, підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, які узгоджуються в деталях між собою і не викликають жодних сумнівів у своїй належності, достовірності та допустимості, таких як:

- Протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 08.09.2023, який проводився слідчим СУ ГУНП в Херсонській області ОСОБА_6 в присутні ОСОБА_4 та за участі двох понятих. Оглядом місця події встановлено, що дорожньо-транспортна пригода відбулася в денний час доби по вулиці Миколаївське шосе, поруч з будинком № 13 в районі автобусної зупинки «Залізнична», а саме наїзд автобусу марки «БАЗ» модель А081.10, реєстраційний номер НОМЕР_1 на пішохода. Проїзна частина горизонтальна ділянка, пряма в плані, дорожнє покриття асфальтобетонне, сухе, чисте, дорожня розмітка відсутня, наявні дорожні знаки 5.41.1 (надземний пішохідний перехід). До протоколу ОМП додана план-схема на якій зображено кінцеве положення транспортного засобу після наїзду на пішохода та фототаблиця;

- Протокол тимчасового доступу до речей і документів від 26.10.2023, яким було вилучено медичну картку стаціонарного хворого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- Висновок судово-медичної експертизи № 323-МС від 31.10.2023 відповідно до якої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинено тілесні ушкодження у вигляді: відкритих множинних переломів кісток тазу, закритих переломів крижі, остистих поперечних відростків 1-го, 2-го, 3-го поперекових хребців, рвані рани правої здухвинної ділянки, пахової ділянки, калитки, правої підколінної ямки, статевого члена, розрив сечового каналу, крововиливи в м`які тканини тазу, правого стегна, забій головного мозку, крововилив під м`яку мозкову оболонку головного мозку, які ускладнилися травматичним шоком важкого ступеню, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя;

- Висновок судової-автотехнічної експертизи по дослідженню технічного стану автобуса марки «БАЗ» модель А081.10, реєстраційний номер НОМЕР_1 № 23-4734 від 09.11.2023, відповідно до якого робоча гальмівна система, рульове керування досліджуваного автобуса перебували у працездатному стані та не мали несправностей. Система відкриття пасажирських дверей досліджуваного автобусу на момент ДТП перебувала в працездатному стані за умови приведення органів керування дверима у відповідний режим роботи відкриття, закриття із аварійним відкриттям та закриття із блокуванням аварійного відкриття;

Крім того, у судовому засіданні досліджені документи, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 .

Також вина обвинуваченого ОСОБА_4 підтверджуюся наступними показами свідків, допитаних в ході судового засідання.

Так, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 повідомила, що в день дорожньо-транспортної пригоди вона разом із товаришем на ім`я ОСОБА_8 пила каву на зупинці «Залізнична», де бачила як на зупинку під`їхав автобус синього кольору під № 48. З нього почали виходити люди. Тим часом літній чоловік, при вході у задні двері, поставив праву ногу на сходинку, а лівою рукою взявся за поручень. В цей час двері почали зачинятись, а він впав. Водій проїхав приблизно 2-3 метри і зупинився, оскільки люди почали кричати і стукати руками по автобусу. Після цього водій вийшов, але до потерпілого не підходив, через деякий час сів знову в автобус і хотів поїхати. Також свідок зазначила, що швидку і поліцію викликала вона.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що 08.09.2023 року він, перебуваючи на зупинці загального транспорту «Залізнична», бачив як під`їхав автобус «Еталон» біло-синього кольору, з якого вийшло декілька осіб. В цей час потерпілий поставив одну ногу на сходи, але двері зачинилися, а автобус поїхав в іншу смугу руху на виїзд, протягнувши потерпілого. Через хвилину транспортний засіб зупинився, тому що люди почали кричати. В цей час потерпілий лежав на спині позаду від автобусу приблизно на відстані одного метра від нього, будучи в крові в паховій зоні. Свідок також зазначив, що поліцію викликала його подруга.

Також за клопотанням обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засідання був допитаний свідок ОСОБА_10 , який показав, що він не був безпосереднім свідком дорожньо-транспортної пригоди, натомість бачив як ОСОБА_4 від`їжджає від зупинку загального користування та під`їхав автобусом на його місце, яке звільнилось, побачивши при цьому, що обвинувачений різко загальмував на лівій смузі на дорозі, що має дві смуги руху в одному напрямку. Після того, як автобус попереду від`їхав, він побачив потерпілого, який лежав навпроти задніх дверей ногами в бік автобуса і не рухався.

Зазначені докази та покази свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , у сукупності та взаємозв`язку між собою, поза розумним сумнівом свідчать, що ОСОБА_4 порушив правила дорожнього руху, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої потерпілому спричинено тяжкі тілесні ушкодження. Натомість свідок ОСОБА_10 не бачив обставин ДТП, а лише став очевидцем її наслідків, в силу чого його покази не підтверджують і не спростовують обставин винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.

ІV.Оцінка доказів. Мотиви суду щодо висунутого обвинувачення.

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Окрім цього, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у п. 65 справи «Коробов проти України» (заява № 39598/03, остаточне рішення від 21.10.2011 р.) зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірланд проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n. 161, ОСОБА_25 , заява № 25). Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Аналізуючи вище перелічені докази в їх сукупності, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, а також в сукупності з показаннями свідків, суд приходить до висновку, що вказані докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.

Проаналізувавши досліджені докази у справі в сукупності, суд вважає їх достовірними, допустимими, об`єктивно та послідовно підтверджуючими встановлені судом обставини та винність ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення.

Посилання обвинуваченого на зацікавленість свідків та на їхню неспроможність бути свідками обставин дорожньо-транспортної пригоди в силу їхнього віддаленого місцезнаходження від зупинки загального транспорту, суд вважає хибними. Так, кожний з допитаних в судовому засіданні свідків на запитання суду зазначав про відсутність неприязних стосунків із обвинуваченим. Суд сприймає як належні та достатні докази показання свідків, допитаних в судовому засіданні, оскільки їх покази були послідовними щодо обставин, які мали істотне значення для правильного вирішення справи, а саме щодо часу, місця, способу вчинення кримінального правопорушення та особи, яка їх вчинила, були логічними та узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами. Судом також не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що свідки з будь-яких причин обмовили чи могли обмовити обвинуваченого. Крім того, зазначені свідки були у встановленому КПК України порядку приведені до присяги та попереджені про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України.

Дослідивши матеріали кримінального провадження та безпосередньо дослідивши кожний наданий доказ як окремо, так і їх сукупність у взаємозв`язку, суд вважає, що всі письмові докази по справі, які надані суду стороною обвинувачення, є вагомими для того, щоб визнати обвинуваченого винним у пред`явленому обвинуваченні, що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов своє втілення як в положеннях ч. 3 ст. 17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішенні «Коробов проти України» від 21.10.2011 року.

Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність винним у вчиненні якої визнається ОСОБА_4 .

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

V. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання. Призначення покарання

За змістом пункту 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, але й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, та особу винного.

Так, при визначені виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який раніше не судимий, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху України (перевищення швидкості, порушення правил проїду перехрестя, керування т/з, що має несправності), також притягувався до адміністративної відповідальності за розпивання алкогольних напоїв в громадських місцях, дрібне хуліганство. На обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також характер, мотиви, обставини вчиненого злочину, та обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання.

Обставини, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання, судом не встановлені.

Обставини, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлені.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно з правовими орієнтирами, визначеними у ст.ст. 50, 65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів, іншими особами у тому числі.

Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч.1 ст.1 КК України завдань закону про кримінальну відповідальність - правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.

Призначене покарання має відповідати характеру протиправного діяння, його небезпечності, даним, що всебічно характеризують особу винного, адже така співмірність є критерієм справедливості кримінальної відповідальності.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З огляду на вище наведене, суд вважає за можливе застосовувати щодо обвинуваченого покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Суд приходить до висновку, що ізоляція ОСОБА_4 шляхом позбавлення волі, відповідає вимогам справедливості щодо застосування покарання та відображає співмірність злочину та кари і буде відповідати меті покарання, закріпленій ст. ст. 50, 65 КК України, а також забезпечить мету покарання у виді виправлення засудженого та запобігання вчинення ним нових злочинів. Підстави для застосування положень ст.ст. 69, 75КК України, відсутні.

За змістом пункту 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» в кожному випадку призначення покарання за ст. 286 і ст. 287 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

При вирішенні питання про призначення додаткового покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд приходить до висновку про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст. 55 КК України додаткове покарання у виді позбавлення права займатися певною діяльністю може бути призначено на строк від одного до трьох років.

Так, судом установлено, що обвинувачений ОСОБА_4 , керуючи автобусом, проявив неуважність та безпечність до дорожньої обстановки яка склалася та всупереч Правил дорожнього руху України, не переконавшись, що створено умови для безпечного перевезення пасажирів, почав рух керованого ним автобусу до повного зачинення дверей, та допустив затискання дверцятами ноги пасажира, далі продовжуючи рух відчинив двері до повної зупинки транспортного засобу, внаслідок чого відбувся наїзд правого заднього колеса автобусу на пасажира, що спричинило останньому тяжких тілесних ушкоджень. Тобто з огляду на характер та обсяг допущених обвинуваченим порушень Правил дорожнього руху, враховуючи тяжкість наслідків, що настали, а також неодноразове притягнення останнього до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху України (перевищення швидкості, порушення правил проїду перехрестя, керування т/з, що має несправності) свідчать про наявність обґрунтованих підстав для застосування до нього додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

VI. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Цивільний позов в кримінальному провадженні відсутній.

Процесуальні витрати на залучення експертів під час досудового розслідування склали:

- 3823,68 гривень за проведення автотехнічної експертизи в Миколаївському відділенні Одеського науково-дослідницького інституту судових експертиз Міністерства юстиції України для проведення автотехнічної експертизи, висновок експерта № 23-4734 від 09.11.2023;

- 451,68 гривень за проведення судово медичної експертизи в Херсонському обласному бюро судово-медичних експертиз, висновок експерта № 323-МС від 31.10.2023.

У відповідності до ст. 124 КПК України, процесуальні витрати за проведення вказаних експертиз підлягають стягненню із обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.

Питання речових доказів суд вирішує у порядку передбаченому ст.100 КПК України.

Відповідно до частини 4 статті 175 КК України - суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові. В даному кримінальному провадженні арешт на майно було накладено з метою зберігання речових доказів, а тому наразі його належить скасувати.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 372-374, 376 КПК України, суд, -

вирішив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його затримання після набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід у виді «особистого зобов`язання», застосований щодо ОСОБА_4 , залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експертів в розмірі 4275 (чотири тисячі двісті сімдесят п`ять) гривень 36 (тридцять шість) коп.

Речові докази:

-Автобус марки «БАЗ» модель А081.10, реєстраційний номер НОМЕР_1 вважати повернутим законному володільцю ОСОБА_11 .

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва № 487/6128/23 від 13.09.2023 року, якою накладено арешт на майно, а саме: на автобус марки «БАЗ» модель А081.10, реєстраційний номер НОМЕР_1 із забороною розпоряджатися майном - скасувати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинувачений має право на ознайомлення з журналом судового засідання та подання на нього письмових зауважень.

Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Копія вироку негайно після судового засідання вручається обвинуваченому, прокурору.

СуддяОСОБА_1