Справа №337/6279/25
Номер провадження 1-кс/337/473/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 рокум. Запоріжжя

Слідчий суддя Хортицького районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора- ОСОБА_3 (в режимі відеоконференцзв`язку), слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні в м. Запоріжжі клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції № 5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб за кримінальним провадженням, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000374 від 18.10.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, який проходить військову службу на посаді водія їдальні взводу матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично мешкає: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 23.05.2003 Хортицьким районним судом міста Запоріжжя за ст. 185 ч. 2, ст. 15 ч. 3, ст. 185 ч. 2, 70 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений 22.07.2005 Закон України про Амністію 31.05.2005 ст. 3-А;

-22.03.2007 Хортицьким районним судом міста Запоріжжя за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі на підставі ст. ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком на 1 рік;

- 22.05.2007 Хортицьким районним судом міста Запоріжжя за ст. 309 ч. 2, ст. 70 ч. 4 КК України до 3 років позбавлення волі з випробувальним терміном 2 роки;

- 29.10.2007 Хортицьким районним судом міста Запоріжжя за ст. 185 ч. 2, ст. 70 ч. 3, 71 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі, звільнений 01.11.2010 по відбуттю строку покарання;

- 18.03.2011 Хортицьким районним судом міста Запоріжжя за ст. 185 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення волі з випробувальним терміном 3 роки;

-16.05.2012 Хортицьким районним судом міста Запоріжжя за ст. 309 ч. 2, ст. 185 ч. 2, ст. 70 ч. 1 КК України до 2 років позбавлення волі, частково приєднано покарання по вироку від 18.03.11 та визначено покарання 2 роки 1 місяць позбавлення волі, звільнений 01.04.2014 по відбуттю строку покарання;

-15.09.2015 Хортицьким районним судом міста Запоріжжя за ст. 185 ч. 2 КК України до 3 років позбавлення волі з випробувальним терміном 2 роки, знятий з обліку 27.10.2017 по закінченню випробувального терміну,

- 21.03.2019 Хортицьким районним судом міста Запоріжжя за ст. 185 ч. 2 КК України до 1 років позбавлення волі з випробувальним терміном 1 рік, знятий з обліку 15.04.2020 по закінченню випробувального терміну;

- 20.12.2024 Хортицьким районним судом міста Запоріжжя за ч. 1 ст. 309 КК України до обмеження волі строком на 3 роки, звільнений 23.01.2025 за ст. ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком на 1 рік,

ВСТАНОВИВ:

27.11.2025 року слідчий слідчого відділення відділу поліції № 5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області лейтенант поліції ОСОБА_4 звернулася до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб за кримінальним провадженням, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000374 від 18.10.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України відносно ОСОБА_5 .

Клопотання обґрунтовано тим, 28.02.2022 наказом командира військової частини НОМЕР_1 , № 47 ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу на посаду водія їдальні взводу матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , та він вважається таким, що приступив до виконання обов`язків за вказаною посадою.

Відповідно до Указу Президента України ОСОБА_7 від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

У подальшому, відповідними Указами Президента України ОСОБА_7 , правовий режим воєнного стану в Україні продовжувався та діє до теперішнього часу.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дій цих обмежень.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, солдат ОСОБА_5 відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України (надалі Статуту), бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Разом з цим, ОСОБА_5 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

Так, з 10 вересня 2022 року, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою ухилення від військової служби, самовільно залишив місце несення служби, а саме місце дислокації підрозділів військової частини НОМЕР_1 в районі АДРЕСА_3 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до місця несення служби не приймав та про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв та незаконно перебував за межами місця служби до 15.07.2025 року.

Дії ОСОБА_5 органом досудового слідства кваліфіковані за ч. 4 ст. 408 КК України як дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

27.11.2025 року ОСОБА_5 повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Обґрунтованість підозри підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами:

-повідомленням про підозру у вчиненні кримінального правопорушення;

-матеріалами проведених службових розслідувань відповідно до наказів командира військової частини НОМЕР_1 , а саме:

-наказом командира військової частини НОМЕР_1 №1030 від 15.09.2022 року «Про призначення службового розслідування»;

-актом службового розслідування від 04.10.2022 року;

-наказом командира військової частини НОМЕР_1 №736 від 04.10.2022 року «Про результати службового розслідування», відповідно до якого зафіксовано факт самовільного залишення військової частини, після якого ОСОБА_5 не виходив на зв`язок, до місця дислокації військової частини не прибував;

-довідкою ВЛК №2025-0718-1443-4974-0 від 18.07.2025, відповідно до якої ОСОБА_5 є придатним до проходження військової служби;

-протоколом допиту в якості свідка ОСОБА_8 , який є заступником командира батальйону з психологічної підтримки персоналу батальйону матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , пояснив що, 10.09.2022 року під час зміни добового наряду зі складу групи матеріального забезпечення на ЗТКП стало відомо про відсутність в розташуванні групи матеріального забезпечення військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_5 приблизно о 16 год. 00 хв. зі складу групи матеріального забезпечення на ЗТКП Дніпропетровської області Криворізького району села Рудничного. Знаходячись у розташуванні підрозділу матеріального забезпечення на запасному тиловому командному пункті військової частини НОМЕР_1 , не отримавши дозволу від командира підрозділу, військовослужбовці самостійно залишив місце несення служби, та вибув у невідомому напрямку. На зв`язок не виходив;

-протоколом допиту в якості свідка ОСОБА_9 , який є командиром роти забезпечення боєприпасами батальйону матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , пояснив що, 10.09.2022 року під час зміни добового наряду зі складу групи матеріального забезпечення на ЗТКП стало відомо про відсутність в розташуванні групи матеріального забезпечення військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_5 приблизно о 16 год. 00 хв. зі складу групи матеріального забезпечення на ЗТКП Дніпропетровської області Криворізького району села Рудничного. Знаходячись у розташуванні підрозділу матеріального забезпечення на запасному тиловому командному пункті військової частини НОМЕР_1 , не отримавши дозволу від командира підрозділу, військовослужбовці самостійно залишив місце несення служби, та вибув у невідомому напрямку. На зв`язок не виходив;

-протоколом допиту в якості свідка ОСОБА_10 , який є офіцером з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , пояснив що, 10.09.2022 року під час зміни добового наряду зі складу групи матеріального забезпечення на ЗТКП стало відомо про відсутність в розташуванні групи матеріального забезпечення військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_5 приблизно о 16 год. 00 хв. зі складу групи матеріального забезпечення на ЗТКП Дніпропетровської області Криворізького району села Рудничного. Знаходячись у розташуванні підрозділу матеріального забезпечення на запасному тиловому командному пункті військової частини НОМЕР_1 , не отримавши дозволу від командира підрозділу, військовослужбовці самостійно залишив місце несення служби, та вибув у невідомому напрямку. На зв`язок не виходив;

-протоколом допиту в якості свідка ОСОБА_11 , який є інструменталом-комірником військової частини НОМЕР_1 , пояснив що, 10.09.2022 року під час зміни добового наряду зі складу групи матеріального забезпечення на ЗТКП стало відомо про відсутність в розташуванні групи матеріального забезпечення військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_5 приблизно о 16 год. 00 хв. зі складу групи матеріального забезпечення на ЗТКП Дніпропетровської області Криворізького району села Рудничного. Знаходячись у розташуванні підрозділу матеріального забезпечення на запасному тиловому командному пункті військової частини НОМЕР_1 , не отримавши дозволу від командира підрозділу, військовослужбовці самостійно залишив місце несення служби, та вибув у невідомому напрямку. На зв`язок не виходив;

-протоколом допиту в якості свідка ОСОБА_12 , яка є дружиною ОСОБА_5 пояснила, що у лютому 2022 року її чоловік був призваний до проходження військової служби, після чого був направлений у розпорядження військової частини НОМЕР_1 . На час перебування ОСОБА_5 на військовій службі останній постійно виражав бажання залишити військову частину, через неприязне відношення командира до нього. У вересні 2022 року ОСОБА_5 самовільно залишив розташування військової частини та до теперішнього часу перебуває за адресою свого мешкання. Окрім цього, ОСОБА_12 додала, що останній має синдром залежності, через зловживання алкогольними та наркотичними засобами;

-протоколом допиту в якості свідка ОСОБА_13 , яка є сусідкою ОСОБА_5 пояснила, що їй відомо, що останній проходив військову службу, однак з вересня 2022 року перебуває за адресою свого мешкання. ОСОБА_5 постійно перебуває у стані алкогольного чи наркотичного сп`янінь, через що поводить себе агресивно та неврівноважено, чим заважає нормальному життю сусідів.

У відповідності до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 4 ст. 408 КК України, є особливо тяжким, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років.

Згідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме підозрюваний ОСОБА_14 може: переховуватися від органів досудового розслідування, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків, які є його сусідами.

На підставі викладеного, з метою досягнення дієвості цього провадження, забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, досудове слідство приходить до висновку про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування до ОСОБА_14 більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою.

Крім того, відповідно до ч. 7 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються у вчиненні злочину, передбаченого ст. 408 КК України, застосовується виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Також слідчий вважає за необхідне не визначати підозрюваному розмір застави.

У судовому засіданні слідчий ОСОБА_4 та прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримали з підстав, викладених в ньому, просили його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 заперечень не має, просить вирішити клопотання на розсуд суду, пояснив, що залишив військову службу у зв`язку з неналежним ставленням з боку керівництва.

Адвокат ОСОБА_6 пояснив, що він пов`язаний з думкою свого підзахисного, заперечень проти задоволення клопотання не має.

Вислухавши думку учасників справи, дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ст.3,8 Конституції України, ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч.1 ст.176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Відповідно до ст.176,177,ч.1 ст.194 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, передбаченим п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу (ч.1 ст.183 КПК).

За приписами ч.8 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім того, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України.

Оцінивши викладені в клопотанні слідчого обставини, додані до клопотання на їх підтвердження докази, слідчий суддя вважає встановленим та доведеним, що було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.408 КК України (дезертирство), відомості про яке внесені до ЄРДР та проводиться досудове розслідування, в ході якого встановлена причетність ОСОБА_5 до цього кримінального правопорушення та йому 27.11.2025 року у встановленому КПК України порядку повідомлено про підозру у його вчиненні.

При цьому, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується матеріалами службових розслідувань відповідно до наказів командира військової частини НОМЕР_1 , а саме: наказом командира військової частини НОМЕР_1 №1030 від 15.09.2022 року «Про призначення службового розслідування»; актом службового розслідування від 04.10.2022 року; наказом командира військової частини НОМЕР_1 №736 від 04.10.2022 року «Про результати службового розслідування», відповідно до якого зафіксовано факт самовільного залишення військової частини, після якого ОСОБА_5 не виходив на зв`язок, до місця дислокації військової частини не прибував; довідкою ВЛК №2025-0718-1443-4974-0 від 18.07.2025, відповідно до якої ОСОБА_5 є придатним до проходження військової служби; протоколами допиту в якості свідків ОСОБА_8 (заступника командира батальйону з психологічної підтримки персоналу батальйону матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 ), свідка ОСОБА_9 ( командира роти забезпечення боєприпасами батальйону матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 ), свідка ОСОБА_10 (офіцера з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 ), свідка ОСОБА_11 , ( інструментала-комірника військової частини НОМЕР_1 ) свідка ОСОБА_12 ( дружини ОСОБА_5 ), свідка ОСОБА_13 ( сусідки ОСОБА_5 )

Оскільки дане кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, тому на цій стадії провадження слідчий суддя не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

В даному випадку, слідчий суддя вважає, що клопотання та додані до нього докази містять достатньо даних для висновку про причетність підозрюваного ОСОБА_5 до злочину, передбаченого ч.4 ст.408 КК України, і така вірогідність є достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу. Так, зокрема, з доданих доказів вбачається, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 28.02.2022 №47 військовослужбовця за мобілізацією ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу на посаду водія їдальні взводу матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , поставлено на всі види забезпечення, з висновку службового розслідування та з письмових показів свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 оголошених у судовому засіданні вбачаються обставини самовільного залишення служби солдатом ОСОБА_5 .

Також слідчий суддя вважає встановленим та доведеним наявність ризиків, передбачених п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення проти порядку несення військової служби, яке є особливо тяжким злочином і за яке передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі строком від п`яти до дванадцяти років. Це кримінальне правопорушення є триваючим.

Солдат ОСОБА_5 під час дії на території України воєнного стану, з метою створення перешкод досудовому слідству, може виїхати за межі Запорізької області та навіть за межі території України, у зв`язку з цим, у правоохоронних органів фактично не буде можливості затримати підозрюваного, та як наслідок, притягнути останнього до кримінальної відповідальності. Також, існують ризики переховування останнього у такий спосіб від органів досудового розслідування та суду, що узгоджується з висновком у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001 року, де ЄСПЛ зазначив що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Ризик вчинення ОСОБА_5 іншого кримінального правопорушення підтверджений даними про його особу, наявність дев`яти судимостей, на глибоке переконання суду, характеризує його як особу, схильну до порушення встановленого правопорядку, ОСОБА_5 в період воєнного стану вчинив кримінальне правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби (військове кримінальне правопорушення), зокрема до військової частини безпідставно не прибував, обов`язки військової служби не виконував, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби. З матеріалів кримінального провадження та показань свідків можна зробити висновок про недбале ставлення ОСОБА_5 до військової служби та покладених на нього обов`язків. Своїми противоправними діями підозрюваний підриває бойовий дух військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 та демонструє негативний приклад поведінки військовослужбовця української армії. Зазначене свідчить про те, що останній нехтує діючим законодавством та перебуваючи на свободі, створює реальну загрозу для суспільства та зможе знову вчинити інше кримінальне правопорушення.

ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, постійного джерела доходу не має, і на теперішній момент засобів до існування не має, та, з огляду на обставини інкримінованого особливо тяжкого злочину, негативні характеристики за місцем служби, дають підстави вважати, що ОСОБА_5 схильний до протиправної діяльності.

Крім того, існує ризик того, що ОСОБА_5 перебуваючи на волі, з метою уникнення покарання за злочин у якому підозрюється, як шляхом умовлянь так і залякування, зможе незаконно впливати на свідків, більшість з котрих є його сусідами та останній обізнаний про місце їх мешкання та засоби зв`язку. Підозрюваний може вчинити дії направлені на надання виправдувальних показів свідками щодо нього або з метою зміни ними наданих показань.

Отже, вказані обставини в сукупності свідчать про можливість підозрюваного ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового розслідування і суду, вчинити інше кримінальне правопорушення та здійснювати незаконний влив на свідків.

Також слідчий суддя у відповідності до ст.178 КПК України враховує вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, тяжкість покарання, яке йому загрожує у випадку визнання винуватим, дані про його особу, стан здоров`я, ризик продовження протиправної поведінки. Зокрема, відомості про те, що він за станом здоров`я не може утримуватися під вартою, в матеріалах провадження відсутні.

Відповідно до ч.2 ст. 183 КПК України, до ОСОБА_5 можливо застосувати вказаний у клопотанні запобіжний захід.

Крім того, на неможливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, вказують і норми ч.8 ст.176 КПК України, які передбачають застосування під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються, в тому числі, у вчиненні злочину, передбаченого ст. 408 КК України, виключно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Отже, сукупність вищевказаних обставин однозначно свідчать про наявність конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості та кореспондується з визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що даний захід не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.

Таким чином, слідчий суддя вважає необхідним застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 60 днів.

Разом з тим, слідчий суддя вважає можливим визначити підозрюваному заставу, як альтернативний запобіжний захід, виходячи з наступних підстав.

Так, згідно з ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Зокрема, згідно з ч.4 ст.183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

В даному випадку слідчий суддя, враховуючи всі обставини справи, ставлення підозрюваного до інкримінованого йому кримінального правопорушення, дані, що його характеризують, а також враховуючи інші фактичні обставини даного конкретного кримінального провадження, вважає можливим застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі, визначеному відповідно до п.3 ч.5 ст.182 КПК України, а саме 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 242240,00 грн., з покладанням на підозрюваного у випадку внесення вказаної суми застави обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Підстав для беззаперечної неможливості застосування такого альтернативного запобіжного заходу на цій стадії кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

На підставі вищевикладеного, клопотання слідчого слід задовольнити.

Керуючись ст.2, 176-178, 182, 183, 184, 194, 196, 197 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції № 5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів, тобто до 25 січня 2026 року, включно.

Строк тримання під вартою рахувати з часу фактичного затримання на виконання ухвали суду.

Визначити ОСОБА_5 заставу, як альтернативний запобіжний захід, в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, в сумі 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень 00 копійок, яка у будь-який момент протягом дії ухвали може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок: UA5001205, отримувач - ТУ ДСАУ в Запорізькій області, банк - Державна казначейська служба України, м. Київ, , код МФО 820172.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки: 1) прибувати до слідчого, прокурора або суду, із визначеною ними періодичністю; 2) не відлучатися за межі міста Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; 4) утриматися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю Хортицького районного суду міста Запоріжжя.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний ОСОБА_5 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Копію ухвали негайно вручити підозрюваному, захиснику, слідчому, прокурору.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення, безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Повний текст оголошений в судовому засіданні 28.11.2025 року об 08-30 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1