УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 року м. Володимир

Володимирський міський суд Волинської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Володимирського міського суду клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Волинської області, Іваничівського району, с. Бужковичі, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, працює інспектор СРПП Володимирське РВП ГУНП у Волинській області, освіта вища, одружений, не судимий,

у кримінальному провадженні № 0000487 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України,

встановив:

Органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що працюючи на посаді інспектора патрульної служби групи патрульної служби Володимир-Волинського відділу (з обслуговування міста Володимир-Волинського та Володимир-Волинського району) УМВС у Волинській області, будучи службовою особою, що здійснює функції представника влади та являючись працівником правоохоронного органу, який відповідно до вимог ст. ст.19, 21, 28, 68 Конституції України зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а згідно ст. 1-5 Закону України «Про міліцію» захищати життя, здоров`я і свободи громадян, забезпечувати їх особисту безпеку, виконувати свої завдання неупереджено, у точній відповідності з законом, не застосовуючи будь-яких незаконних дій або бездіяльності, 08.08.2015 року, перебуваючи на патрулюванні з охорони громадського порядку в приміщенні МКЦ «Метелик» та поблизу нього по вул. Князя Романа, 16 в м. Володимирі-Волинському умисно вчинив дії, які явно виходять за межі наданих йому повноважень, супроводжуючи їх насильством, болісними і такими, що ображають людську гідність потерпілого, діями, а саме безпідставно, за відсутності умов, передбачених ст.. ст. 11, 12, 13, 14, 15, 151 Закону «Про міліцію», які дозволяють застосовувати працівникам міліції заходи фізичного впливу лише в особливих випадках для припинення правопорушень, подолання протидії законним вимогам міліції, яка здійснюється із застосуванням сили щодо працівників міліції або інших осіб, якщо інші способи були застосовані та не забезпечили виконання покладених на міліцію обов`язків і лише після попередження про намір використати силу, застосував до потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заходи фізичного впливу.

Так, 08.08.2015 року згідно з розстановкою нарядів, затверджених начальником Володимир-Волинського ( з обслуговування міста Володимир-Волинський та Володимир-Волинського району) УМВС України у Волинській області, інспектор патрульної служби Володимир-Волинського міського відділу (з обслуговування міста Володимир-Волинського та Володимир-Волинського району) сержант міліції ОСОБА_4 разом з помічником чергового ІТТ даного відділу ОСОБА_8 заступили на службу з охорони громадського порядку по маршруті № 101 в м. Володимирі-Волинському, що проходить по вул. Князя Романа. О 02 год. 00 хв. зазначені особи були скеровані оперативним черговим на виклик до МКЦ «Метелик», що в м. Володимирі - Волинському по вул. Князя Романа, 1б у зв`язку з повідомленням про розбиття невстановленою особою дзеркала в приміщенні даного закладу.

Прибувши за викликом, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 зайшли в кімнату на другому поверсі даного приміщення, де перебував ОСОБА_6 з виконавчим директором закладу ОСОБА_9 .

Переглянувши відео з приводу пошкодженого дзеркала, ОСОБА_4 запропонував в грубій формі ОСОБА_6 відшкодувати збитки за розбите дзеркало, однак останній відмовився. В ході словесної перепалки ОСОБА_4 , явно перевищуючи владу, бажаючи продемонструвати свою вагомість та пиху, усвідомлюючи наслідки своїх дій та наслідки, використовуючи знання прийомів рукопашного бою з метою припинення висловлювань та скарг ОСОБА_6 з приводу незгоди із заподіянням ним збитків, в порушення вимог ст. ст. 19, 21, 28, 68 Закону України «Про міліцію» та посадову інструкцію, близько 02 год. 25 хв. 09.08.2015 року за відсутності будь-яких підстав, без попередження про намір застосувати фізичну силу, наніс ОСОБА_6 удар рукою в ділянку лівого ока і останній, падаючи на землю, вдарився потилицею голови об підлогу, після чого обвинувачений наніс стоячи ще декілька ударів та загнувши руки за спину вивів на вулицю.

Знаходячись перед входом в МКЦ «Метелик», перебуваючи в положенні обличчям до ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_4 , виходячи за межі наданих йому повноважень, повторно застосував до потерпілого прийоми рукопашного бою шляхом нанесення цілеспрямованого удару в обличчя, від якого ОСОБА_6 присів.

Вказані насильницькі дії ОСОБА_4 заподіяли ОСОБА_6 тілесні ушкодження у виді забійної гематоми лобної ділянки справа, забійні садна спинки носа та потилиці, забійні гематоми волосяної частини голови, лівої орбіти, які відповідно до висновку судово-медичного експерта № 1014 від 01.09.2015 року відносяться до тілесних ушкоджень категорії легкого ступеня тяжкості.

Продовжуючи свої неправомірні дії, явно перевищуючи владу, демонструючи свою вагомість та пиху, використовуючи прийоми рукопашного бою під час розмови з ОСОБА_7 , перебуваючи в положенні обличчям до нього, ОСОБА_4 без попередження про намір застосувати заходи фізичного впливу, наніс ОСОБА_7 цілеспрямований удар кулаком лівої руки в обличчя та виконавши підсічку ноги, кинув на асфальт, заподіявши тілесні ушкодження у виді забійної рани слизової оболонки нижньої губи справа, саден та подряпин обох ліктьових суглобів, які відповідно до висновку судово-медичного експерта № 1037 від 04.09.2015 року відносяться до тілесних ушкоджень категорії легкого ступеня тяжкості.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.2 ст. 365 КК України, як перевищення влади та службових повноважень, яке супроводжувалось насильством, болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями.

Обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження відносно нього за ч. 2 ст. 365 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вказане клопотання підтримав повністю та просив клопотання задовольнити з підстав викладених у ньому. Пояснив, що підстави звільнення його від кримінальної відповідальності йому зрозумілі. Також розуміє, що закриття кримінального провадження з цих підстав не є закриттям кримінального провадження з реабілітуючих підстав.

Прокурор не заперечив щодо задоволення даного клопотання, оскільки закінчився строк давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України. Також не здобуто доказів ухилення обвинуваченого від досудового слідства, а також вчинення ним з 2015 по даний час нових злочинів.

Потерпілий ОСОБА_6 , ОСОБА_7 будучи належним чином неодноразово повідомлені про час та місце судового розгляду, не з`явились в судове засідання.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт та матеріали надані до нього, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності (п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України).

Пункт 4 ч. 1 ст. 49 КК України передбачає, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: десять років - у разі вчинення тяжкого злочину.

Разом із тим, у ч. 2 ст. 49 КК України передбачено, що перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду.

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років (ч. 3 ст. 49 КК України).

Отже, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ст. 49 КК України та за наявності її згоди на закриття справи з відповідної підстави.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання, та у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, і за наявності згоди особи на її звільнення на підставі спливу строків давності, закрити кримінальне провадження, звільнивши таку особу від кримінальної відповідальності.

При цьому звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК є безумовним, оскільки приводом для нього є саме закінчення передбачених законом України про кримінальну відповідальність строків, наданих державі для доведення вини особи у вчиненні кримінального правопорушення та притягнення її до кримінальної відповідальності у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку.

Особа звільняється судом від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності незалежно від наявності чи відсутності факту примирення з потерпілим, відшкодування шкоди, щирого каяття тощо, тобто, по суті, від особи взагалі не вимагається визнання своєї винуватості шляхом здійснення будь-яких активних дій.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, мало місце 08.08.2015.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 365 КК України, відповідно до ст. 12 КК України нетяжким злочином.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 49 КК України строки давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України фактично закінчились у 08.08.2025.

Судом не здобуто доказів щодо ухилення обвинуваченого від досудового слідства чи суду по даній справі у цей період, а також вчинення ним з 08.08.2015 по даний час нових злочинів, а відтак перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності у розумінні ст. 49 КК України не зупинявся і не переривався.

Оскільки з часу вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення пройшло більше 10 років, то на час розгляду справи в суді закінчилися строки давності, визначені п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України, після спливу яких настають наслідки, що передбачають звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Обвинуваченому судом відповідно до вимог ч. 3 ст. 285 КПК України були роз`яснені суть обвинувачення, підстави звільнення від кримінальної відповідальності та право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. Також йому роз`яснено судом, що закриття кримінального провадження з цих підстав не є закриттям кримінального провадження з реабілітуючих підстав.

В свою чергу, обвинувачений пояснив, що він цілком розуміє свої права, визначені ч. 3 ст. 285 КПК України, підставу звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, а також наслідки закриття провадження з цієї підстави і після роз`яснення цих положень дав свою згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності і закриття кримінального провадження відносно нього з цих підстав.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що клопотання обвинуваченого слід задовольнити та звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі п. 4 ч.1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінчення строків давності, а кримінальне провадження по обвинуваченню за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Долю речових доказів вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Судові витрати відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 284, 372, 376 КПК України, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України, суд,

постановив:

Клопотання задовольнити.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України закрити, у зв`язку із його звільненням від кримінальної відповідальності на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Речові докази: диск CD-R з відео файлами «55С6В7АЗ_000, 55С6В8ЕЕ_000, 55С6ВА79_000, 55С6ИСЕ2_000 залишити у матеріалах кримінального провадження.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий:/підпис/

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя ОСОБА_1