У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2025 року м. Кривий Ріг

Покровський районний суд міста Кривого Рогу в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Кривий Ріг в режимі відеоконференції із ДУ Київський слідчий ізолятор, кримінальне провадження № 0001165 від 27.09.2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого 30.10.2023 Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Покровського районного суду міста Кривого Рогу перебуває кримінальне провадження № 0001165 від 27.09.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 307, ч.3 ст. 27, ч.3 ст. 307 КК України, ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою. В клопотанні вказав, що метою продовження запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інші кримінальні правопорушення. Така потреба обумовлена наявністю ризиків, передбачених п. 1,2,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на цей час не зменшилися, є дійсними та триваючими, що виключають на даний час можливість зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити, заперечував проти задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки за таких обставин обвинувачений може продовжити злочинну діяльність.

Захисник ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, зазначав, що заявлені ризики не обгрунтовані та не доведені, будь-яких конкретних фактів у клопотанні прокурором не наведено, лише загальні формулювання. Обвинувачений зацікавлений встановити істину в кримінальному провадженні, має постійне місце проживання, у нього міцні соціальні зв`язки,є цивільна дружина та дитина. У задоволенні клопотання прокурора просив відмовити, обрати обвинуваченому більш м`який запобіжний захід, який не пов`язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт за місцем проживання, або знизити розмір застави до 80 прожиткових мінімумів.

Обвинувачений підтримав позицію захисника.

Розглянувши клопотання прокурора, вислухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до такого.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні застосовуються тільки з метою та за наявності підстав, визначених ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Згідно з ст. 183 ч.1 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як:- до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки;

Судом встановлено, що ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 04.09.2025 року обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, який на теперішній час спливає.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 307 КК України.

Згідно зі ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, а також вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення є одними з обставин, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Вирішуючи питання наявності ризиків стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 з огляду на невідворотність та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватим у вчиненні особливо тяжких злочинів за ч.3 ст.307 КК України, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна, суд вважає реальним ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик переховування від суду, оскільки наслідки та ризик втечі для обвинуваченого у цьому випадку можуть бути визнаними, як менш небезпечними, ніж покарання та процедура його відбування.

Також суд погоджується із існуванням ризиків, передбачених п.п. 3, 4, 5 ч. 1 ст.177 КПК України та тим, що обвинувачений ОСОБА_4 :

-може вплинути на свідків, які ще не допитані судом, перешкоджаючи встановленню істини у кримінальному провадженні;

- іншим чином перешкодити кримінальному провадженню, так як перебуваючи на волі матиме змогу попередити інших спільників про факт викриття їх спільної злочинної діяльності, а також створювати штучні докази та підбурення осіб, які не були свідками кримінального правопорушення, до дачі завідомо неправдивих свідчень;

- вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинуваченому інкримінується декілька епізодів злочинної діяльності у період іспитового строку, встановленого вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 30.10.2023 року, і він може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення.

Суд вважає ризик, передбачений п.п.2 ч.1 ст. 177 КПК України про те, що обвинувачений не перебуваючи під вартою може знищити, сховати або спотворити будь-які із речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, так як спілкування між ОСОБА_4 та іншими співучасниками, у тому числі невстановленими особами, відбувалось за допомогою мобільних телефонів, месенжерів, тому він, володіючи повною інформацією про контакти зі спільниками, перебуваючи на волі може знищити предмети, речі, які не віднайдені та не вилучені органами досудового розслідування не доведеним прокурором в судовому засіданні, оскільки досудове слідство, у т.ч. збір доказів стороною обвинувачення у цьому кримінальному провадженні завершено.

Отже, ризики, передбачені п.п. 1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не зменшилися та продовжують існувати, а тому неможливо на даний час застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Крім того, суд враховує особу обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, його репутацію, який перебуває в цивільному шлюбі, не працює, має судимість за вчинення злочину, передбаченого ст. 309 КК України; вік та стан здоров`я ОСОБА_4 дозволяють йому перебувати в установі виконання покарань.

Доводи про недоведеність заявлених ризиків, не заслуговують на увагу, оскільки виходячи з обставин кримінального провадження, є вкрай вірогідними, крім того, норми закону не вимагають надання доказів того, що обвинувачений здійснить відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні, що в даному випадку виходячи з характеру інкримінованих кримінальних правопорушень та особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено поза розумним сумнівом.

Суд вважає, що у ОСОБА_4 відсутні будь-які стримуючі фактори для забезпечення належної, законної поведінки, у разі обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, що беззаперечно свідчить про наявність заявлених ризиків.

На даний час обмеження права ОСОБА_4 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - продовженню на термін 60 (шістдесят) днів.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним/обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, тому суд вважає, що, з метою надання права на альтернативний вид запобіжного заходу, з урахуванням обставин кримінального правопорушення та клопотання прокурора обвинуваченому необхідно визначити заставу, розмір якої, відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, має бути визначений від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч.4 ст. 202 КПК України обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про обрання ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, який не пов`язаний з триманням під вартою, а саме домашнього арешту за місцем проживання, або знизити розмір застави до 80 прожиткових мінімумів слід відмовити.

Керуючись ст. 177-178, 331, 369 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 307 КК України строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на термін 60 (шістдесят) днів по 01 грудня 2025 року включно.

У разі внесення застави в розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що в грошовому вигляді становить 454200 (чотириста п`ятдесят чотири тисячі двісті) гривень 00 копійок за наступними реквізитами : рахунок отримувача UA0017442 , Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26239738, Банк отримувача -ДКСУ,м.Київ, Код банку отримувача (МФО)-820172, обвинуваченим чи іншою особою за згодою обвинуваченого ОСОБА_4 він підлягає звільненню з-під варти.

У такому разі на обвинуваченого ОСОБА_4 слід покласти наступні обов`язки:

- прибувати до суду за викликом; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування із свідками, обвинуваченими та іншими особами з приводу обставин кримінального правопорушення; здати на зберігання до відповідних органів свій закордонний паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Визначити термін дії обов`язків покладених судом строком в два місяці, у разі внесення застави з дня внесення застави та може бути продовжений.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити обвинуваченому, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава буде звернена в дохід держави, а також буде вирішено питання про застосування більш суворого запобіжного заходу.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, що перебуває під вартою, з моменту отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складено та проголошено 03.10.2025 року о 16-45 годині.

Суддя ОСОБА_1