Справа № 456/4135/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/863/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 30 вересня 2025 року щодо ОСОБА_6 ,

з участю прокурора ОСОБА_8 ( в режимі відеоконференції),

захисника - адвоката ОСОБА_7

встановила:

вищевказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят діб з 30.09.2025 до 28.11.2025 включно, без визначення розміру застави.

Не погоджуючись з цією ухвалою, захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора. У разі залишення щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначити обвинуваченому ОСОБА_6 заставу у розміні 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб із покладенням на останнього визначених ст. 194 КПК України обов`язків.

Апеляційні вимоги мотивовані тим, що стороною обвинувачення не надано вагомих доказів, які підтверджують наявності хоча б одного з ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а наведені у клопотанні доводи є не більше ніж припущеннями.

Вказує, що ОСОБА_6 з 2002 року є служителем релігійного об`єднання свідки Єгови, що підтверджується довідкою №10379 від 4 червня 2024 року, з 22 січня 2010 року він призначений керівником комітету релігійної організації «Релігійний центр свідків Єгови в Україні» на посаду священнослужителя.

Наголошує, що ОСОБА_6 просив на основі його релігійних переконань замінити його військовий обов`язок на невійськовий, він не приймав військової присяги, не ознайомлений із наказом про зарахуванням його до військової частини, не вважає себе військовослужбовцем.

Повідомляє, що ОСОБА_6 має постійне місце роботи в м. Стрию, раніше не судимий, на обліку в лікаря психіатра та нарколога не перебуває, має позитивну репутацію та постійне місце проживання та реєстрації в м. Стрию, міцні соціальні зв`язки, перебуває у шлюбі, має трьох дітей.

Зазначає, що застава в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб буде достатньою для забезпечення належної поведінки ОСОБА_6 , оскільки він не має цінного майна чи інших грошових активів має трьох дітей, двоє з яких неповнолітні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив апеляційну скаргу сторони захисту, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 404 КПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховуватися від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного перегляду, судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвала суду першої інстанції є обґрунтованою та постановлена з дотриманням вимог чинного законодавства.

З матеріалів провадження убачається, що на розгляді Стрийського міськрайонного суду Львівської області перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 ст. 407 КК України.

У межах цього кримінального провадження ОСОБА_6 ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 10 червня 2025 року обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який продовжувався, востаннє оскаржуваною ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 30 вересня 2025 року.

Продовжуючи строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції врахував наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які продовжують існувати, фактичні обставини справи, особу обвинуваченого та характер пред`явленого обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у їх взаємозв`язку з можливими ризиками в справі.

Суд першої інстанції, із врахуванням вищенаведеного, не знайшов підстав для застосування інших запобіжних заходів альтернативних триманню під вартою, як таких, що не достатні для запобігання ризиків та виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, з чим погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

Колегія суддів вважає оскаржуване судове рішення обґрунтованим та вмотивованим, мотиви прийнятого рішення є такими, що відповідають вимогам статей 193-194, 196, 199 КПК України, пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Доводи захисника в апеляційній скарзі, що обвинувачений є особою молодого віку, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, позитивно характеризується, не є визначальними обставинами, які давали б можливість змінити останньому запобіжний захід.

Також належить врахувати, що наявність таких відомостей не стали стримуючим фактором під час вчинення дій, які йому інкримінуються.

Також безпідставними є твердження захисника про необґрунтованість пред`явленого обвинувачення, оскільки питання доведеності вини встановлюється судом першої інстанції, який розглядає справу по суті, а не на стадії перегляду ухвали про продовження строку запобіжного заходу.

Щодо можливості визначення ОСОБА_6 розміру застави, про що вказує апелянт, то колегія суддів звертає увагу на таке.

Згідно із ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Однак, ч. 4 ст. 183 КПК України передбачено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Колегія суддів зазначає, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, у зв`язку із чим відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, суддя, суд при постановленні ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підставно не визначав розмір застави.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст. ст.376,404, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

постановила :

апеляційну скаргузахисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 30 вересня 2025 року щодо ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: