Справа № 645/1/26
Провадження № 1-кс/645/40/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 січня 2026 року м. Харків

Немишлянський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові заяву представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001690 від 31.12.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.296 КК України,

в с т а н о в и в:

До суду надійшла заява представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001690 від 31.12.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.296 КК України, накладеного на транспортний засіб «Renault» моделі «Megane» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_3 , шляхом заборони відчуження, розпорядження, користування цим майном, на підставі ухвали слідчого судді Немишлянського районного суду м.Харкова від 02.01.2026 року.

В обґрунтування заяви вказує, що оскільки по кримінальному провадженню проведено всі необхідні слідчі дії, то наявні підстави для скасування арешту, який був на нього накладений.

Заявник та її представник в судове засідання не з`явились, від представника заявника - адвоката ОСОБА_4 , надійшла заява про розгляд заяви без його участі.

Прокурор Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_5 надав заяву, в якій просив провести розгляд справи без його участі, проти задоволення заяви не заперечував у зв`язку з проведенням усіх слідчих (розшукових) дій з вищевказаним майном.

Відповідно до ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання, дійшов висновку про наступне.

Згідно зі ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом (ч.1, 2 ст. 22 КПК України).

Відповідно до ст.85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Слідчий суддя зазначає, що вирішення питання про віднесення матеріальних об`єктів до речових доказів відноситься до повноважень слідчого, який, згідно ч. 5 ст. 40 КПК України, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Разом з цим, до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні (п. 18 ч.1 ст. 3 КПК України). Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом (ст. 26 КПК України).

Таким чином слідчий суддя на етапі проведення досудового розслідування не виконує функції слідчого або прокурора у провадженні, а лише забезпечує судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Так, як вбачається із системи «Д-3», ухвалою слідчого судді Немишлянського районного суду м.Харкова від 02.01.2026 року у справі № 645/1/26 (провадження № 1-кс/645/36/26) задоволено клопотання прокурора Немишлянської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_5 про накладення арешту у кримінальному провадженню, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001690 від 31.12.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.296 КК України. Накладено арешт, зокрема, на речові докази, які 31.12.2025 в період часу з 12 год. 03 хв. по 12 год. 12 хв були виявлені та вилучені під час огляду місця події за адресою: м. Харків, пр-т. Байрона, буд. 161-Г: Автомобіль марки «Renault» моделі «Megane» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно вказаної ухвали встановлено, що в провадженні СВ ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001690 від 31.12.2025 року за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України. 31.12.2025 року було проведено огляд місця події за адресою: м. Харків, пр-т. Байрона, буд. 161-Г, в період часу з 12 год. 03 хв. по 12 год. 12 хв. в ході якого було виявлено та вилучено автомобіль марки «Renault» моделі «Megane» д.н.з. НОМЕР_1 . Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 автомобіль марки «Renault», моделі "Megane" д.н.з. НОМЕР_1 належить на праві власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Вказане майно визнане речовими доказами на підставі прокурора від 01.01.2026 року.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Із аналізу наведеної норми вбачається, що при розгляді клопотання про скасування арешту слідчий суддя з урахуванням наданих доказів має з`ясувати питання або обґрунтованості арешту, накладеного з тих чи інших підстав, визначених у ч. 2 ст. 170 КПК України, або доцільність подальшого застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

В силу ст. 41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами.

У рішенні Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації» та від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», суд зазначає, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), в яких заявник скаржилася на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).

Метою застосування арешту, згідно з пунктом 1 ч. 2 ст. 171 КПК України є забезпечення збереження речових доказів.

З урахуванням змісту зазначених положень кримінального процесуального кодексу, а також підстави, на яку посилається власник майна у клопотанні про його скасування, при вирішенні питання про скасування арешту майна в межах розгляду даного клопотання, слідчий суддя повинен встановити наявність/відсутність підстав для подальшого застосування арешту, накладеного з метою збереження речових доказів (в тому числі й предмету злочину), а саме чи існує необхідність подальшого збереження речових доказів для їх дослідження судом.

Чинним кримінальним процесуальним законом передбачено два способи скасувати накладений арешт на майно, з метою збереження речових доказів (в тому числі й предмету злочину): при ухваленні судом рішення за результатами розгляду кримінального провадження; при постановленні рішення про закриття кримінального провадження з підстав, визначених у ст. 284 КПК України.

Між тим, ст.28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч.3 ст.28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

В межах розгляду даного клопотання слідчим суддею встановлено, що досудове розслідування даного кримінального провадження наразі триває.

Отже, долю вказаного вище речового доказу буде вирішено прокурором чи судом при постановленні рішення про закриття кримінального провадження з підстав, визначених у ст. 284 КПК України, або судом в нарадчій кімнаті при винесенні остаточного рішення у справі за результатами розгляду кримінального провадження, яке після набрання чинності буде виконано, у тому числі, в частині арешту, накладеного на вказаний транспортний засіб.

Разом з цим, згідно ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166,170-174 КПК України.

В межах розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що відповідно до повідомлення сторони обвинувачення всі необхідні слідчі (розшукові) дії із вказаним автомобілем проведені. Доказів, які б свідчили про призначення в межах даного кримінального провадження будь-яких експертиз щодо транспортного засобу або проведення слідчих дій, для яких був би потрібен вказаний транспортний засіб, слідчому судді на час розгляду клопотання не надано.

Зважаючи на наведенні обставини, слідчий суддя приходить до висновку, що мета накладеного арешту виправдала свої цілі, із автомобілем проведені необхідні слідчі дії, а тому невиправданим є обмеження у реалізації права користування і розпорядження майном протягом значного проміжку часу, чим завдається майну шкода без його належного утримання для забезпечення товарного вигляду та вартості.

Таким чином, виходячи з наведених вище доводів та мотивів, слідчий суддя приходить до висновку, що подальше обмеження власника у праві користування і розпорядження майном суперечить наведеним положенням Конституції України, КПК України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому слід скасувати арешт на автомобіль марки «Renault» моделі «Megane» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині заборони його користування та розпорядження.

В зв`язку з чим, слідчий суддя прийшов до переконання щодо відсутності потреби надалі утримувати транспортний для усунення псування та зносу майна, що може спричинити збитки інтересам власника майна.

Проте, залишається необхідність арешту тимчасово вилученого майна в частині відчуження транспортного засобу, оскільки вказаний автомобіль визнаний в якості речового доказу по вказаному кримінальному провадженню, а тому його долю буде вирішено прокурором чи судом при постановленні рішення про закриття кримінального провадження з підстав, визначених у ст. 284 КПК України, або судом в нарадчій кімнаті при винесенні остаточного рішення у справі за результатами розгляду кримінального провадження, яке після набрання чинності буде виконано, у тому числі, в частині арешту, накладеного на вказаний транспортний засіб.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про скасування арешту підлягає задоволенню в частині скасування заборони користування та розпорядження транспортним засобом, який необхідно повернути на відповідальне зберігання власнику, попередивши його про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.

В іншій частині клопотання відмовити.

Керуючись ст. ст. 174, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001690 від 31.12.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.296 КК України - задовольнити частково.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Немишлянського районного суду м.Харкова від 02.01.2026 року у справі № 645/1/26 (провадження № 1-кс/645/36/26) на автомобіль марки «Renault», моделі "Megane" д.н.з. НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в частині заборони його користування та розпорядження.

В задоволенні клопотання щодо скасування арешту в частині заборони відчуження - відмовити.

Транспортний засіб марки «Renault», моделі "Megane" д.н.з. НОМЕР_1 передати на відповідальне зберігання власнику - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , попередивши її про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.

Контроль за виконання ухвали покласти на ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області та прокурора Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Повний текст ухвали виготовлено 07.01.2026 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1