УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2025 року

м. Київ

справа № 695/4951/25

провадження № 51-4518ск25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 19 листопада 2025 року,

встановив:

Як убачається з копії оскарженої ухвали, слідчий суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області ухвалою від 10 листопада 2025 року відмовив у задоволенні скарги ОСОБА_4 . У цій скарзі вона просила визнати бездіяльність прокурора такою, що не відповідає вимогам процесуального закону та зобов`язати уповноважену особу Золотоніської окружної прокуратури Черкаської області, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення, вручити потерпілій ОСОБА_4 пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого у кримінальному провадженні № 0000032.

На вказану вище ухвалу слідчого судді ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, за результатами перевірки якої Черкаський апеляційний суд ухвалою від 19 листопада 2025 рокувідмовив у відкритті провадження, оскільки цю скаргу подано на судове рішення, що не підлягає оскарженню.

ОСОБА_4 подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Черкаського апеляційного суду від 19 листопада 2025 року і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, та дослідивши зміст ухвали апеляційного суду, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити на таких підставах.

Згідно з п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з ч. 3 ст. 392 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

У частинах 1 та 2 ст. 309 КПК наведено перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування.

Крім того, ч. 3 ст. 307 КПК передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Також Суд зауважує, що положення ч. 3 ст. 307 КПК щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-р(II)/2020 від 17 червня 2020 року.

Як убачається з оскаржуваної ухвали, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність прокурора у кримінальному провадженні № 0000032 щодо невручення їй пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого. Таким чином, ОСОБА_4 оскаржувала до Черкаського апеляційного суду ухвалу слідчого судді, апеляційне оскарження якої не передбачено статтями 307, 309 КПК.

Частиною 4 ст. 399 КПК визначено, зокрема, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Отже, суддя апеляційного суду, з урахуванням вищезазначених положень закону, правильно встановив, що апеляційну скаргу було подано на судове рішення, яке відповідно до приписів КПК не підлягає апеляційному оскарженню, а тому, відмовляючи одноособово у відкритті провадження на підставі ч. 4 ст. 399 КПК, діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

Посилання скаржника на постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року (справа № 243/6674/17-к) та Верховного Суду від 18 липня 2023 року (справа № 757/17760/22-к) суд касаційної інстанції вважає безпідставними, оскільки у цих рішеннях йдеться про постановлення слідчим суддею ухвал, що не передбачені кримінальним процесуальним законом, тоді як у цій справі слідчий суддя за результатами розгляду скарги постановив ухвалу в порядку, передбаченому ст. 303 КПК.

З урахуванням наведеного, Верховний Суд дійшов висновку, що ухвала Черкаського апеляційного суду від 19 листопада 2025 року про відмову у відкритті провадження постановлена з дотриманням вимог кримінального процесуального закону. Таким чином, відсутні підстави для задоволення касаційної скарги ОСОБА_4 .

Пунктом 2 ч. 2 ст. 428 КПК передбачено, що суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Ураховуючи викладене, Верховний Суд згідно з ч. 2 ст. 428 КПК відмовляє у відкритті касаційного провадження.

На цих підставах Верховний Суд постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 19 листопада 2025 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3