провадження № 1-кп/361/456/25
ВИРОК

Іменем України

04 листопада 2025 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області

в складі судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного провадження кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000434 від 03.10.2025, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Підгородна, Первомайського району Миколаївської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, не депутата, не маючого на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 309 Кримінального кодексу України (далі КК України),

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше 00 годин 20 хвилин 03 жовтня 2025 року перебуваючи у лісосмузі міста Бровари Київської області, достовірно знаючи, що на даній місцевості можуть бути заховані психотропні речовини у вигляді так званих «закладок», шляхом знахідки для особистого вживання придбав психотропну речовину, яка знаходилась у зіп-пакеті, обіг якої заборонено PVP, яку почав зберігати в руці, для особистого вживання, без мети збуту. Надалі, 03 жовтня 2025 року, приблизно о 00 годин 20 хвилин, прямував по вулиці Благодатній у місті Бровари, де відповідно до ст. ст. 31, 32 Закону України «Про Національну поліцію», був зупинений працівниками Броварського районного управління поліції Головного Управління Національної поліції в Київській області з метою перевірки документів та на запитання про зберігання заборонених речей в обігу, останній заявив, що зберігає психотропну речовину. 03 жовтня 2025 року у період часу з 01 годин 22 хвилин до 01 годин 26 хвилин під час проведення огляду місця події у ОСОБА_3 виявлено та вилучено зіп-пакет з речовиною білого кольору, в якій виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, масою 0,339 грама, яку ОСОБА_3 діючи умисно, незаконно придбав та зберігав для особистого вживання. без мети збуту.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані органом досудового слідства, як незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту, тобто вчинення кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Відповідно до частини 2 статті 381 Кримінально процесуального кодексу України (далі КПК України), суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до частини 4 статті 107 КПК України не здійснювалось.

Згідно з частиною 3 статті 302 КПК України до обвинувального акта з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні повинні бути додані: 1) письмова заява підозрюваного, складена в присутності захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою цієї статті та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні; 2) письмова заява потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою цієї статті та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні; 3) матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання підозрюваним своєї винуватості.

Як вбачається із доданої до обвинувального акту заяви ОСОБА_3 , підписаної в присутності захисника ОСОБА_4 , обвинувачений беззаперечно визнав свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 309 КК України, не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згідний з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Згідно з частиною 2 статті 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Отже, на підтвердження вини обвинуваченого, суд бере до уваги встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового процесу.

Так, згідно з протоколом огляду місця події та фототаблиці до нього, на ділянці, яка розташована за адресою: Київська область, м. Бровари, вул. Благодатна, біля ліцею №3, о 01 годині 22 хвилини 03 жовтня 2025 року знаходився ОСОБА_3 , у якого в присутності двох свідків виявлено прозорий зіп-пакет всередині якого знаходилась кристалоподібна речовина білого кольору. Вказаний зіп пакет було вилучено поліцією. Ці обставини також підтверджується письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 03.10.2025, та показаннями в протоколі допиту підозрюваного від 28.10.2025.

Протоколами допиту свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 від 09.10.2025 підтверджується факт вилучення 03 жовтня 2025 року у ОСОБА_3 за вказаною вище адресою прозорого зіп-пакета всередині якого знаходилась кристалоподібна речовина білого кольору, що узгоджується з протоколом огляду місця події та фототаблицею до нього, а також з поясненнями ОСОБА_3 .

Згідно з висновком експерта, вилучена у ОСОБА_3 кристалоподібна речовина містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, маса PVP в речовині становить 0,339грам.

З наведеного вище, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого в незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини без мети збуту доведена повністю. Дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковано органом досудового розслідування за частиною 1 статті 309 КК України.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених статей 65 КК України, суд при виборі покарання зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

Суд бере до уваги, що кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 є кримінальним проступком у світлі ст. 12 КК України. Суд враховує дані про особу обвинуваченого, якийу лікаря-психіатра та лікаря-нарколога на обліку не перебуває, раніше в силу ст. 89 КК України не судимий.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Враховуючи, перелічені вище обставини та інформацію про особу винного, а також те що відомостей про працевлаштування ОСОБА_3 в матеріалах справи немає, суд дійшов висновку про те, що до обвинуваченого слід застосувати покарання у виді пробаційного нагляду на строк один рік, оскільки таке покарання буде достатнє для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Покарання у виді штрафу, на переконання суду недоцільно застосовувати до обвинуваченого, оскільки у нього немає постійного джерела доходу, яке дозволить йому виплатити штраф.

Відповідно до ч.1 ст. 59-1 КК України покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.

Суд покладає на засудженого до пробаційного нагляду, згідно ч.2 ст. 59-1 КК України, такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. На підставі п.4 ч.3 ст.59-1 КК України суд покладає на засудженого обов`язок виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Разом з тим, судом встановлено, що вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 13.02.2019 ОСОБА_3 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі сто неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одну тисячу сімсот) гривень. Вирок набрав законної сили 15.03.2019. Відповідно до листа органу пробації до якого скеровано на виконання зазначений вище вирок квитанції про сплату штрафу засудженому до органу пробації не надано, тобто не виконано вирок суду.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Водночас засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини а отже унеможливлює виконання покарання.

Строк виконання обвинувального вироку, за винятком випадків, передбачених частиною шостою статті 80 КК, має певний термін, після спливу якого держава не може застосовувати обмеження до особи за цим вироком.

Частинами 1, 2 статті 80 КК передбачено звільнення особи від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та імперативні строки, сплив яких, є підставою для звільнення засудженої особи від відбування призначеного їй цим вироком покарання, крім покарання у виді довічного позбавлення волі.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків.

Отже, застосування статті 80 КК вимагає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та відсутність фактів, які є підставою зупинення або переривання цих строків, передбачених частинами третьою та четвертою цієї статті.

Відповідно до частини 3 статті 80 КК перебіг давності виконання обвинувального вироку зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину (ч. 4 ст. 80 КК).

Будь-яких інших умов та обмежень для застосування цих положень КК не містить.

Щодо положень кримінального процесуального закону, то частина третя статті 374 КПК передбачає необхідність зазначення у вироку, крім іншого, мотивів призначення покарання, звільнення від відбування покарання, мотивів ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Отже суд, приймаючи рішення щодо нового обвинувачення особи на стадії судового розгляду, встановивши підстави, передбачені ст. 80 КК, може прийняти рішення щодо звільнення особи від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання попереднього обвинувального вироку та відповідних правових наслідків цього.

При цьому відсутність у матеріалах конкретного кримінального провадження даних про те, що особа була звільнена судом від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання попереднього обвинувального вироку в порядку ст. 537, 539 КПК або відбула це покарання, не може розцінюватись як ухилення цією особою від відбування покарання.

Ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку є особливим юридичним фактом і питання його вирішення належить до компетенції суду, а отже цей факт слід встановлювати з дотриманням вимог процесуальної форми.

Вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 13.02.2019 ОСОБА_3 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі сто неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одну тисячу сімсот) гривень. Вирок набрав законної сили 15.03.2019. Станом на дату ухвалення цього судового рішення попередній вирок щодо ОСОБА_3 не виконаний понад шість років. Так, дворічний строк давності виконання вказаного вироку суду з дня набрання ним чинності 15 березня 2019 року сплив 15 березня 2021 року. Перебіг давності виконання цього вироку з підстав, передбачених ч. 4 ст. 80 КК, не переривався. Крім того, в матеріалах провадження відсутні дані і про те, що перебіг давності виконання вказаного обвинувального вироку щодо ОСОБА_3 зупинявся.

З наведеного, ОСОБА_3 слід звільнити від відбування покарання, призначеного вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 13.02.2019 у виді штрафу у розмірі сто неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одну тисячу сімсот) гривень, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Стосовно процесуальних витрат суд зазначає таке.

Відповідно до частини 2 статті 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Тому, витрати на проведення судової експертизи речовин, матеріалів і виробів від 24.10.2025 №СЕ-19/111-25/61800 -НЗПРАП у розмірі 3565 гривень 60 копійок підлягають стягненню з ОСОБА_3 .

Щодо долі речових доказів суд зауважує таке.

Згідно з пунктом 9 частини 3 статті 100 КПК України майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, передається відповідним установам або знищується. Отже, суд дійшов висновку, що речовий доказ - кристалоподібну речовину містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, маса PVP в речовині становить 0,339 г. в спецпакеті PSP1212545 Київського НДЕКЦ МВС України слід знищити.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався. Цивільний позов у справі не заявлявся. Арешт на майно не накладався. Кримінальним правопорушенням майнової шкоди не завдано.

Керуючись ст. 84-86, 94, 95, 100, 124, 370, 371, 373-376, 381-382 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статтею 309 КК України та призначити йому покарання у виді у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_3 засудженого до пробаційного нагляду такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислюється з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання, призначеного вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 13.02.2019 у виді штрафу у розмірі сто неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одну тисячу сімсот) гривень, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати за проведення експертного дослідження у розмірі 3565 (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Знищити речовий доказ кристалоподібну речовину, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, маса PVP в речовині становить 0,339 г. в спецпакеті PSP1212545 Київського НДЕКЦ МВС України який зберігається в кімнаті зберігання речових доказів Броварського РУП ГУНП в Київській області.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1