УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2026 року

м. Київ

справа № 707/990/15-к

провадження № 51-4893 ск 25

Колегія суддівДругоїсудовоїпалатиКасаційногокримінальногосудуВерховногоСудуускладі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянулакасаційнускаргупотерпілої ОСОБА_4 на ухвали Черкаського районного суду Черкаської області від 18 березня 20025 року та Черкаського апеляційного суду від 16 вересня 2025 року в кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_5 і

встановила:

Як убачається зі змісту касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, 18 березня 2025 року Черкаський районний суд Черкаської області, керуючись ст. 49 Кримінального кодексу України (далі - КК) у зв`язку із закінченням строків давності звільнив ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 425 КК і на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) закрив кримінальне провадження стосовно обвинуваченого.

Таке рішення Черкаський апеляційний суд ухвалою від 16 вересня 2025 року залишив без змін.

Укасаційній скарзіпотерпіла ОСОБА_4 просить на підставах, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 438 КПК, скасувати згадані ухвали і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Суть доводів скаржниці зводиться до того, що оспорюванні рішення несправедливі, є незаконними через порушення насамперед положень ч. 4 ст. 286 вказаного Кодексу. На думку потерпілої, зазначена норма встановлює вимоги виключно для органів досудового розслідування, чого немає в ситуації в цій справі, а тому ст. 49 КК застосована необґрунтовано і неправомірно закрито кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 .

Перевіривши наведені в касаційній скарзі доводи та копії судових рішень, колегія суддів дійшла такого висновку.

За правилами статей 433, 438 КПК суд касаційної інстанції переглядає оспорювані рішення в межах касаційної скарги.

Посилання скаржниці на порушення порядку звільнення від кримінальної відповідальності не можна визнати прийнятними.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 49 КК особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до набрання вироком законної сили минуло десять років. Виходячи з положень статей 44, 49 цього Кодексу у їх взаємозв`язку з приписами частин 7, 8 ст. 284, ч. 4 ст. 286 КПК, застосування інституту давності та закриття кримінального провадження за умови, якщо обвинувачений проти цього не заперечує, є обов`язком суду.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 286 КПК, якщо під час судового розгляду провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, обвинувачений як сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Як убачається з наданої скаржницею копії судових рішень, інкримінований ОСОБА_5 злочин, передбачений ч. 2 ст. 425 КК (недбале ставлення до військової служби, що спричинило тяжкі наслідки) за класифікацією є тяжким, його було вчинено 17 вересня 2013 року і на момент постановлення ухвали місцевого суду від 18 березня 2025 року десятирічний строк давності минув. Обвинувачений ОСОБА_5 , реалізуючи гарантоване законом процесуальне право, у судовому засіданні клопотав про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК.

Тому суд першої інстанції мав невідкладно розглянути заявлене клопотання. Перевіривши наявність обставин, які би могли перешкодити застосуванню ст. 49 КК і, не встановивши їх, спираючись на норми права вказаний суд обґрунтовано звільнив ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження закрив, як це передбачено п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК.

Усупереч твердженням скаржниці, за змістом ухвали від 16 вересня 2025 року, апеляційний суд, переглядаючи у змагальній процедурі оспорюване рішення в межах апеляційної скарги потерпілої, перевірив усі обставини, які мають правове значення для застосування інституту давності, й умотивовано вирішив, що висновки місцевого суду є правильними, ґрунтуються на законі й відповідають фактам у справі. У постановленій ухвалі суд аргументовано спростував доводи потерпілої про безпідставність звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, зазначивши, серед іншого, що сама собою тривалість судового розгляду за відсутності порушень вимог КПК під час його проведення не свідчить про існування обставин, котрі унеможливлюють застосування ст. 49 КК. Не залишились поза увагою й твердження потерпілої про ненадання їй можливості ознайомитися з клопотанням ОСОБА_5 . Цей аргумент було відхилено, оскільки заявлене клопотання оголошувалося в місцевому суді, ОСОБА_4 надавався певний час для ознайомлення, з чим вона не погодилася, натомість порушене обвинуваченим питання про звільнення від відповідальності належало розглянути невідкладно в силу закону.

Аргументів, які би з огляду на імперативність приписів ст. 49 КК, п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК, ураховуючи також статті 413, 412 цього Кодексу доводили здійснення провадження з істотними порушеннями процесуальних норм і неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність під час постановлення оспорюваних ухвал, у поданій касаційній скарзі не наведено.

Оскаржені ухвали не суперечать вимогам ст. 370 КПК, а застосування визначеної законом процедури та підстав для закриття кримінального провадження в розумінні цього Кодексу не означає порушення прав потерпілої сторони.

Крім того, звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, не перекреслює обов`язку такої особи компенсувати завдану шкоду.

Оскількизкасаційноїскаргитадоданихдонеїсудовихрішеньневбачаєтьсяпідставдляїїзадоволення, немаєпотребивперевірціматеріалівкримінальногопровадження.

Томузгіднозп. 2 ч. 2 ст. 428 КПК необхідновідмовитиувідкриттікасаційногопровадженнязакасаційноюскаргоюпотерпілого.

Керуючисьп. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, колегіясуддів

постановила:

Відмовитиувідкриттікасаційногопровадженнязакасаційноюскаргоюпотерпілої ОСОБА_4 на ухвали Черкаського районного суду Черкаської області від 18 березня 20025 року та Черкаського апеляційного суду від 16 вересня 2025 року в кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_5 .

Ухвалаоскарженнюнепідлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3