Справа № 203/203/26
Провадження № 1-кс/0203/428/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 року Центральний районний суд міста Дніпра у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого в м. Полтаві, ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно, вилучене у кримінальному провадженні №0000100 від 29.12.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий за погодженням прокурора звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000100. Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що 11.01.2026 було проведено затримання підозрюваного ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні. Під час затримання було проведено його особистий обшук, за результатами якого виявлено та вилучено: мобільний телефон Samsung Galaxy A35 5G моделі SM-A356B/DS із s/n НОМЕР_1 , imei 1: НОМЕР_2 та imei 2: НОМЕР_3 ; предмети, ззовні схожі на грошові купюри по 100 доларів США із наступними серіями і номерами: KB 86314223 K 1 штука; HF 54757624 E 1 штука; LG 04727792 40 штук; KK 66580476 B 78 штук. Слідчий зазначає, що вилучені речі відповідають критеріям, зазначеним у статті 167 Кримінального процесуального кодексу України, тому просить накласти на них арешт.

У судове засідання учасники провадження не з`явилися, від прокурора та представника власника майна до суду надійшли клопотання про розгляд справи без їх участі.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що заявлене клопотання підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Слідчим суддею встановлено, що слідчими третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000100 від 29.12.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Процесуальне керівництво у даному провадженні здійснюється групою прокурорів Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону.

Досудовим розслідуванням встановлено, що солдат ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, в умовах правового режиму воєнного стану в Україні, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді сприяння в незаконному переправленні військовозобов`язаних осіб через державний кордон України та бажаючи їх настання, розуміючи порядок перетину державного кордону України, в порушення вимог Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991, Закону України «Про прикордонний контроль» від 05.11.2009, Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» від 26.03.1994, Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993, Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, але не пізніше 30.12.2025, з метою отримання грошової винагороди, вирішив сприяти у незаконному переправленні через державний кордон України військовозобов`язаних осіб. З цією метою, у невстановлений під час досудового розслідування час, але не пізніше 30.12.2025 солдат ОСОБА_5 під час особистої розмови з ОСОБА_6 повідомив останньому про наявність можливості посприяти в незаконному переправленні осіб через державний кордон України, за грошові кошти у сумі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) доларів США.

У подальшому, солдат ОСОБА_5 , 07.01.2026, близько о 15:00 год., перебуваючи у м. Покров, Нікопольського району Дніпропетровської області, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи суспільну небезпечність їх наслідків, з корисливих мотивів, під час особистого спілкування із ОСОБА_6 , повторно повідомив останньому про можливість перетнути державний кордон України шляхом вирішення питання щодо отримання статусу інваліда для родича ОСОБА_6 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуває у розшуку в ТЦК та СП у АДРЕСА_1 . При цьому, солдат ОСОБА_5 пояснив, що вказаний статус надасть право безперешкодно перетнути державний кордон України у будь-якому пункті пропуску; провів інструктаж щодо поводження під час співбесіди з прикордонниками при виїзді за межі України. Також, ОСОБА_5 повідомив про наявність двох варіантів виготовлення документів про статус інвалідності, а саме: у першому випадку статус інваліда надається на короткий період часу, що буде коштувати 8 000 (вісім тисяч) доларів США; у другому випадку статус інваліда надається на постійній основі, що коштує 12 000 (дванадцять тисяч) доларів США. Окрім того, ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_6 адресу електронної пошти, куди треба надіслати скан-копії документів ОСОБА_7 для оформлення відповідних документів та висловив вимогу про передачу йому грошових коштів у розмірі 12 000 (дванадцяти тисяч) доларів США для початку вказаного процесу.

На виконання вказівки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 надіслав скан-копії документів ОСОБА_7 на електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У подальшому, 11.01.2026, близько о 10:20 год., солдат ОСОБА_5 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на сприяння незаконному переправленню військовозобов`язаного ОСОБА_7 через державний кордон України шляхом надання засобів та усунення перешкод, діючи умисно, з корисливим мотивом, перебуваючи за адресою: Дніпропетровська область, Нікопольський район, м. Покров, біля будинку №50 по вулиці Центральна, зустрівся із ОСОБА_6 і під час спілкування з останнім підтвердив можливість посприяти в отриманні ОСОБА_7 статусу інваліда з метою подальшого перетину державного кордону України у будь-якому пункті пропуску, після чого одержав від ОСОБА_6 в якості винагороди за вказані послуги грошові кошти в сумі 12 000 (дванадцять тисяч) доларів США.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме у сприянні незаконного переправлення осіб через державний кордон України шляхом надання порад та усунення перешкод, з корисливих мотивів.

11.01.2026 ОСОБА_5 затримано у порядку ст. 208 КПК України і того ж дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Під час затримання ОСОБА_5 був проведений його особистий обшук, за результатами якого виявлено та вилучено: мобільний телефон Samsung Galaxy A35 5G моделі SM-A356B/DS із s/n RFCXA1992ZP, imei 1: НОМЕР_2 та imei 2: НОМЕР_3 ; предмети, ззовні схожі на грошові купюри по 100 доларів США із наступними серіями і номерами: KB 86314223 K 1 штука; HF 54757624 E 1 штука; LG 04727792 40 штук; KK 66580476 B 78 штук

Постановою слідчого від 11.01.2026 вищевказане майно визнане речовими доказами у кримінальному провадженні №0000100 від 29.12.2025.

Обґрунтовуючи заявлене клопотання, слідчий зазначив, що вилучене майно визнано речовими доказами і має значення для кримінального провадження.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

За загальними правилами, передбаченими ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження допускається лише у разі, якщо слідчий, дізнавач, прокурор доведе, що :

- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 167 та ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

- підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

- призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

- є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

- одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Положеннями ч. ч. 1, 2, 5, 6 статті 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 Цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 2 та ч. 4 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Вирішуючи питання про арешт майна, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

При вирішенні заявленого клопотання слідчим суддею враховано, що майно, на яке просить накласти арешт слідчий у даному кримінальному провадженні, в повній мірі відповідає ознакам ст. 98 КПК України, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні відповідною постановою слідчого; обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, за ч. 3 ст. 332 КК України досліджувалась під час обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (ухвала слідчого судді Центрального районного суду міста Дніпра від 12.01.2026 у справі 203/203/26).

З огляду на викладене, слідчий суддя доходить висновку про обґрунтованість заявленого клопотання та наявність підстав для його задоволення в частині накладення арешту на мобільний телефон, в тому числі з забороною його користування, оскільки, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, він підлягає додаткову вивченню органом досудового розслідування; грошові кошти в сумі 200 доларів США (номіналом по 100 доларів США з серійними номерами KB 86314223 K, HF 54757624 E).

Разом з тим, слідчий суддя зазначає про відсутність підстав для накладення арешту на вилучені імітаційні грошові кошти, які безумовно відповідають ознакам речових доказів у кримінальному провадженні, водночас необхідність накладення арешту в такому випадку необґрунтована.

Керуючись статтями 167, 168, 170, 171, 369, 372 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого в м. Полтаві, ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно, вилучене у кримінальному провадженні №0000100 від 29.12.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, - задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, вилучене в ході проведення 11.01.2026 особистого обшуку підозрюваного ОСОБА_5 , шляхом заборони користування, розпорядження, відчуження, а саме на мобільний телефон Samsung Galaxy A35 5G моделі SM-A356B/DS із s/n RFCXA1992ZP, imei 1: НОМЕР_2 та imei 2: НОМЕР_3 ; грошові кошти в сумі 200 доларів США (номіналом по 100 доларів США з серійними номерами KB 86314223 K, HF 54757624 E).

В іншій частині у задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1