У Х В А Л А

іменем України

Справа № 210/7954/25

Провадження № 1-кс/210/1969/25

17 грудня 2025 року Металургійний районний суд міста Кривого Рогу у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

адвоката ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши в судовому засіданні в м. Кривому Розі клопотання старшого слідчого відділення ВП №2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження № 0001099 від 15.12.2025 року щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, громадянина України, освіта вища, на утриманні малолітніх, неповнолітніх або інших осіб немає, не одружений, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , займає посаду водія 1-го відділення підвозу засобів інженерного озброєння інженерно-позиційного взводу інженерно саперної роти, у військовому званні «солдат», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 02.05.2025 Металургійним районним судом міста Кривого Рогу за ч. 1 ст. 126 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Металургійного районного суду міста Кривого Рогу надійшло клопотання старшого слідчого відділення ВП №2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження № 0001099 від 15.12.2025 року, щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Необхідність застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий обґрунтовує тим, що в слідчому відділенні ВП №2 Криворізького РУП ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001099 від 15.12.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону.

В рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні 16.12.2025 повідомлено про підозру: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, громадянину України, з вищою освітою, на утриманні малолітніх, неповнолітніх або інших осіб немає, не одруженому, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 , на посаді водія 1-го відділення підвозу засобів інженерного озброєння інженерно-позиційного взводу інженерно саперної роти, у військовому званні «солдат», зареєстрованого та фактично проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 02.05.2025 Металургійним районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 126 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень;

- 25.08.2025 Криворізькою спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони до Металургійного районного суду м. Кривий Ріг направлено обвинувальний акт за ст. 126-1 КК України;

- 24.09.2025 Криворізькою спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони до Металургійного районного суду м. Кривий Ріг направлено обвинувальний акт за ч. 5 ст. 407 КК України, -

Досудовим розслідуванням встановлено, що Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України 2102-IX, у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який був неодноразово продовжений та діяв станом на 15 грудня 2025 року.

Водночас, з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань 24.02.2022 Президентом України видано Указ № 65/2022 про оголошення на території України загальної мобілізації.

На виконання цього Указу Президента України та визначених завдань, військовою частиною НОМЕР_1 , відповідно до мобілізаційного призначення за мобілізаційним планом осіб рядового, сержантського та старшинського складу25.02.2022 з урахуванням стану здоров`я та інших даних, а також відсутності визначених ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-XII від 21.10.1993 року підстав для відстрочки або звільнення від призову на військову службу під час мобілізації, здійснено призов ОСОБА_6 на військову службу під час мобілізації, який згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 призначений на посаду водія 1-го відділення підвозу засобів інженерного озброєння інженерно-позиційного взводу інженерно саперної роти військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат».

Згідно ст. 24 ч. 1 п. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992 року з 26.02.2022 ОСОБА_6 набув статусу військовослужбовця і під час проходження військової служби повинен, окрім іншого, дотримуватися вимог ст.ст. 6, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 548-XIV від 24.03.1999 року, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 551-XIV від 24.03.1999 року, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Крім цього, відповідно до п.п. 2.1, 2.3.2, 13.1, 14.1 «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністра внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року №622, п. 2 додатку №1 до Постанови Верховної Ради України від 17 червня 1992 року «Про право власності на окремі види майна» встановлено, що дозвільна система та органи внутрішніх справ здійснюють дозвіл громадянам на придбання, зберігання, перевезення й використання вогнепальної зброї, боєприпасів до неї, вибухових речовин тощо.

Поряд з цим, ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин, проти громадської безпеки, за наступних обставин.

ОСОБА_6 , підозрюється у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби ЗС України за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 , водієм 1-го відділення підвозу засобів інженерного озброєння інженерно-позиційного взводу інженерно саперної роти військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат» всупереч п. 2 Додатку № 1 «Перелік видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України», затвердженого п. 1 постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» № 2471-XII від 17 червня 1992 року, п.п. 2, 9 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12 жовтня 1992 року, п.п. 2.1, 14.1 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21 серпня 1998 року, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, тобто бажаючи їх настання, в листопаді 2025 року (більш точний час досудовим слідством не встановлено), перебуваючи в місці несення військової служби в Запорізькій області придбав вибухові речовини, а саме - корпус гранати РГО, після чого взяв його до своїх рук шляхом привласнення без передбаченого законом дозволу.

Переслідуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне носіння та зберігання вибухових речовин усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, ОСОБА_6 тримаючи при собі вищевказані вибухові речовини, поклав їх до своєї сумки, та привіз до місця свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , які в подальшому зберігав без передбаченого законом дозволу.

В подальшому, 15.12.2025 о 15:15 години в ході відпрацювання події «Виявлення неопізнаного трупу» за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_6 , представниками поліції, слідчо-оперативної групи відділення поліції №2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області було виявлено та вилучено корпус гранати РГО, який згідно до висновку судового експерта №СЕ-19/104-24/48805-ВТХ від 16.12.2025, - є конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини, а саме спорядженим корпусом осколкової, оборонної ручної гранати РГО який не має слідів втручання в конструкцію, промислового виготовлення, відноситься до категорії вибухових речовин. До категорії вибухових пристроїв, бойових припасів не відноситься.

Злочинні дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч. 1 ст. 263 КК України, за ознаками носіння, зберігання, придбання вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

15.12.2025 о 19 год. 10 хв. ОСОБА_6 затримано на підставі п.1 ч.1 ст.208, п.6 ч.1 ст. 615 КПК України.

16.12.2025 о 17 год. 55 хв. ОСОБА_6 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Підозра, пред`явлена ОСОБА_6 , обґрунтована доказами, зібраними в ході досудового розслідування, зокрема:

- оглядом місця події від 15.12.2025, та додатками до протоколу огляду;

- показами свідка ОСОБА_8 від 15.12.2025;

- показами свідка ОСОБА_9 від 15.12.2025;

- показами свідка ОСОБА_10 від 16.12.2025;

- показами свідка ОСОБА_11 від 16.12.2025;

- показами підозрюваного ОСОБА_6 від 16.12.2025;

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 15.12.2025;

- речовими доказами у кримінальному провадженні, - корпус осколкової, оборонної ручної гранати РГО.

На думку сторони обвинувачення, відносно підозрюваного ОСОБА_6 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, виходячи з наступного.

Підозрюваний ОСОБА_6 раніше судимий, обґрунтовано підозрюється у вчиненнітяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Підставою для застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний зможе вчинити наступні дії:

п.1)переховуватись від органу досудового розслідування та суду, враховуючи суворість покарання у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення (від трьох до семи роківпозбавлення волі) ОСОБА_6 зможе покинути територію м. Кривого Рогу з метою ухилення від кримінальної відповідальності та покарання.

Вказаний ризик підтверджується тим, що існують обґрунтовані підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_12 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Так, останній, проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , відповідно до посвідчення про відрядження був направлений до м. Кривий Ріг на строк з 03.12.2025 по 04.12.2025 з метою участі у судовому засіданні, після чого зобов`язаний був повернутися до місця проходження військової служби. Однак після закінчення строку відрядження підозрюваний до військової частини не повернувся та фактично самовільно залишив місце служби. Крім того, 15.12.2025 під час проведення слідчих дій за місцем його проживання було виявлено боєприпаси, при цьому підозрюваний у цей час у військовій частині не перебував. Така поведінка свідчить про свідоме ухилення підозрюваного від виконання покладених на нього обов`язків військовослужбовця, ігнорування встановленого порядку проходження служби, а також про наявність реального ризику його подальшого переховування з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Застосування більш м`якого запобіжного заходу об`єктивно не зможе запобігти вказаному ризику, оскільки підозрюваний не буде обмежений у пересуванні та не буде під постійним контролем органів правопорядку.

п.3) незаконно впливати на учасників кримінального провадження, зокрема, на свідків, та інших осіб.

Достовірно знаючи анкетні дані свідків, їх місце проживання, ОСОБА_6 зможе прямо або опосередковано із використанням інших осіб здійснювати моральний або фізичний вплив на свідків та потерпілого з метою зміни останніми показань та недопущення викриття ОСОБА_6 у вчиненні злочину.

Оскільки свідки та потерпілий мають бути допитані судом підчас судового розгляду, вказаний ризик на стадії досудового розслідування має високий ступінь.

Застосування більш м`якого запобіжного заходу об`єктивно не зможе запобігти вказаному ризику, оскільки підозрюваний не буде обмежений у пересуванні та фізичному доступі до інших учасників кримінального провадження, не буде під постійним контролем органів правопорядку.

п.5)вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, в якому ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється.

ОСОБА_6 , будучи схильним до вживання алкоголю, будучи схильним до вживання наркотичних речовин, зможе вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також, наявні достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи на свободі, може вчинити інше кримінальне правопорушення. Такий висновок ґрунтується на даних про його попередню кримінально протиправну поведінку та систематичне ігнорування вимог закону. Зокрема, 02.05.2025 вироком Металургійного районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області він був засуджений за ч. 1 ст. 126 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. Незважаючи на притягнення до кримінальної відповідальності та застосування покарання, належних висновків підозрюваний для себе не зробив, оскільки 25.08.2025 Криворізькою спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони до Металургійного районного суду м. Кривого Рогу було направлено обвинувальний акт за ст. 126-1 КК України, а 24.09.2025 обвинувальний акт за ч. 5 ст. 407 КК України. Таким чином, підозрюваний демонструє стійку протиправну поведінку та схильність до вчинення нових кримінальних правопорушень, у тому числі пов`язаних із насильством та ухиленням від виконання обов`язків військової служби, що в сукупності свідчить про реальний ризик вчинення ним інших кримінальних правопорушень у разі перебування на свободі.

Застосування більш м`якого запобіжного заходу об`єктивно не зможе запобігти вказаному ризику, оскільки підозрюваний не буде обмежений у пересуванні та не буде під постійним контролем органів правопорядку.

Разом з тим, 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Законом України № 2102-IX затверджено Указ Президента України "Про введення воєнного стану в Україні".

Вказані обставини значно ускладнюють здійснення контролю за виконанням підозрюваним своїх процесуальних обов`язків поза установою пенітенціарної служби України у випадку обрання більш м`якого запобіжного заходу.

На підставі викладеного, враховуючи, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263КК України,наведені ризики та обставини, що свідчать про неможливість запобігання вищезазначеним ризикам застосуванням більш м`якого запобіжного заходу, окрім тримання під вартою.

Слідчий та прокурор, кожен окремо, клопотання підтримали, просять задовольнити.

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_5 заперечував щодо задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив обрати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт.

Підозрюваний ОСОБА_6 підтримав думку свого захисника.

Вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що СВ ВП № 2 Криворізького районного управління ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001099 від 15.12.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні здійснюється групою прокурорів Криворізької Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону.

15 грудня 2025 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

16 грудня 2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру за ч. 1 ст. 263 КК України.

Повідомлення про підозру вручене ОСОБА_6 особисто під підпис.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 12 КПК України під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Розділ ІІ Кримінального процесуального кодексу України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення цього провадження. До заходів забезпечення згідно з пунктом 9 частини 2 статті 131 цього кодексу віднесені також запобіжні заходи. Порядок застосування до особи запобіжних заходів визначений главою 18 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Стороною обвинувачення у клопотанні та доданих документах доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Доводи сторони захисту в цій частині щодо необґрунтованості підозри слідчий суддя не бере до уваги, оскільки на даній стадії слідчий суддя не вирішує питання, які вирішуються судом під час судового розгляду.

Таку ж позицію виклав Європейський суд з прав людини у рішенні „Мюррей проти Сполученого Королівства, у якому зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу. Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати „обґрунтованим, залежить від усіх обставин справи, про що зазначено у рішенні «Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства».

Фактичні обставини інкриміновані ОСОБА_6 кримінального правопорушення, свідчать про наявність конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості та кореспондуються з визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, та у справі „Ілійков проти Болгарії Європейський суд з прав людини зазначив, що „суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , дані про особу підозрюваного, міцність соціальних зв`язків, те, що останній раніше судимий, може впливати на свідків у кримінальному провадженні, тому ОСОБА_6 доцільно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Також слідчий суддя враховує вік підозрюваної особи, стан її здоров`я, сімейний стан, міцність соціальних зв`язків, тощо.

Виходячи з тяжкості інкримінованого ОСОБА_6 злочину, а також у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність підозрюваною, слідчий суддя приходить до висновку про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про які зазначено у клопотанні та наведено прокурором у судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини у рішенні „Подвезько проти України крім іншого зазначає, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, недостатньо самого факту застосування цього заходу згідно з національним законодавством - він також повинен бути необхідним за конкретних обставин. На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «c» пункту 1 статті 5 Конвенції має відповідати вимозі пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, в якому здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення.

Виходячи з інкримінованого ОСОБА_6 злочину, з урахуванням даних про його особу, при вирішенні даного клопотання, слідчий суддя враховує його суспільну небезпеку, шкідливість неправомірної поведінки для суспільства, усвідомлення її підозрюваною особою.

В ході розгляду клопотання підозрюваним та його захисником не надано слідчому судді доказів в обґрунтування доводів про відсутність у підозрюваного ОСОБА_6 наміру вчинити дії, направлені на переховування від органу досудового розслідування та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Суд приймає до уваги, що ОСОБА_6 інкримінується вчинення злочину, який кваліфікуються за ч. 1 ст. 263 КК України, дані стосовно особи, та те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, та враховує його соціальні зв`язки за місцем проживання, тяжкість інкримінованого йому злочину.

Відповідно до п. 35 рішення Європейського суду по правам людини від 26.06.1991 р., у справі «Летельє проти Франції», національні судові органи повинні у першу чергу слідкувати за тим, щоб в кожному конкретному випадку строк попереднього ув`язнення обвинуваченого не перевищував розумних меж. З цією метою вони повинні приймати до уваги всі обставини, які мають значення для з`ясування, чи мається суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості виправдовував відступлення від принципу поваги до особистої свободи.

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Суд звертає увагу на мотив та спосіб вчинення кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретних осіб, а і для суспільства в цілому, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного (обвинуваченого), але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, слідчим суддею не встановлено.

Зазначені обставини дають підстави для висновку, що інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно попередити спроби підозрюваного ухилитися від органів розслідування й суду, оскільки протягом розгляду клопотання доведено наявність обґрунтованої підозри та наявність обставин, передбачених п. 2, 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а також для запобігання ризикам, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні, слідчий суддя вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Обґрунтованість підозри, яка пред`явлена ОСОБА_6 станом на момент розгляду клопотання не спростована.

На даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, винуватість чи невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою (за стандартом "обґрунтованої підозри") для застосування щодо неї запобіжного заходу.

За викладених обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 підлягає задоволенню.

Крім того, враховуючи те, що в діях підозрюваного ОСОБА_6 вбачаються ознаки складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, який є тяжким злочином, який карається позбавленням волі на строк від трьох до семи років, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність підозрюваного, прокурором в судовому засіданні доведено вагомі докази обставин, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, достатні підстави вважати, що у діях та поведінці підозрюваного існує ризик вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватися від слідства, а в подальшому і від суду, та з метою запобіганням цим спробам, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень, відносно останнього, слідчий суддя вважає, що підозрюваному ОСОБА_6 доцільно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

При визначенні розміру застави, слідчий суддя зважає не лише на обсяг повідомленої підозри, а виходить і з тих позицій Європейського суду з прав людини, відповідно до яких розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підсудного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі. Органи влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так і під час вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою (рішення «Гафа проти Мальти»).

Отже, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого - не має бути таким, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави.

Таким чином, слідчий суддя враховує дані про особу ОСОБА_6 , його вік, майновий та сімейний стан, обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, та вважає за доцільне визначити останній заставу в розмірі 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 60 560 грн., оскільки саме такий розмір застави є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, і таким, що не суперечить положенням ч. 5 ст. 182 КПК України та вимогам ст. 178, 182, 183 КПК України.

Окрім цього, слідчий суддя вважає за необхідність відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України та ст. 194 КПК України у разі внесення застави покласти на підозрюваного такі обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора, суду.

2) не відлучатися із м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування зі свідками у цьому кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

6) носити електронний засіб контролю.Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України підозрюваний звільняється з під варти після внесення застави, визначеної в ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця увезення, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

Крім того, виходячи з вимог ст. 115 КПК України, строк дії запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_6 слід обчислювати з 15.12.2025 року по 12.02.2026 року включно, у відповідності до ч. 1 ст. 219 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України.

На підставі вищевикладеного та керуючись вимогами ст.ст.131, 132, 176-178, 182-184, 193, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого відділення ВП №2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження № 0001099 від 15.12.2025 року щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, з 15 грудня 2025 року по 12 лютого 2026 року включно.

Розмір застави визначити у межах 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 60 560 грн. (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят гривень 00 копійок) у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА в Дніпропетровській області.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь - який момент внести заставу в розмірі визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора, суду.

2) не відлучатися із м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування зі свідками у цьому кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

6) носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , що в разі внесення застави у визначеному в ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок ТУ ДСА в Дніпропетровській області коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документів, що підтверджують внесення застави, уповноважена особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з під варти та повідомити письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з під варти, у зв`язку із внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосований запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Строк дії ухвали 60 днів.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 22.12.2025 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1