Справа № 450/357/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/814/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2025 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України,-

за участю прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

за апеляційною скаргою прокурора Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_8 на вирок Сихівського районного суду м. Львова від 15 серпня 2025 року стосовно ОСОБА_6 за ч.2 ст. 307 КК України, -

встановила:

вироком Сихівського районного суду м. Львова від 15 серпня 2025 року ОСОБА_6 визнано невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.307 КК України та виправдано, у зв`язку із недоведенням складу кримінального правопорушення.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_6 заставу залишено без змін. Після набрання вироком законної сили суму застави в розмірі 136 200 грн. повернути заставодавцю ОСОБА_10 .

Вирішено питання з речовими доказами.

Згідно вироку, згідно із обвинувальним актом ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що він, діючи всупереч положень Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин та зловживання ними», умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді порушення правил обігу особливо небезпечних наркотичних засобів, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне збагачення за рахунок продажу наркотичних засобів, усвідомлюючи суспільну небезпечність та протиправність своїх дій, тобто діючи з прямим умислом, вчинив кримінальні правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів.

Зокрема, ОСОБА_6 обвинувачується, у тому, що він діючи умисно, з метою збуту та особистого незаконного збагачення у такий спосіб, чітко усвідомлюючи, що здійснює діяльність, пов`язану з незаконним збутом наркотичних засобів, придбав у 2021 році (точніший час досудовим розслідуванням не встановлений) у невстановленого досудовим слідством джерела та у невстановленому досудовим слідством місці, з метою збуту особливо небезпечний наркотичний засобі, а саме «канабіс», який помістив в полімерний зіп-пакет, з яким в подальшому, зберігаючи при собі, 12.11.2021 направився в АДРЕСА_2 збув вищевказаний наркотичний засіб «канабіс» вагою 3,3047 грам ОСОБА_11 за 400 грн.

Крім того, ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що він у 2021 році (точніший час досудовим розслідуванням не встановлений) у невстановленому досудовим слідством місці, діючи умисно, з метою збуту та особистого незаконного збагачення у такий спосіб, чітко усвідомлюючи, що здійснює діяльність, пов`язану із незаконним збутом наркотичних засобів, повторно придбав у невстановленого джерела з метою збуту, особливо небезпечний наркотичний засіб, а саме «канабіс», який помістив в полімерний зіп-пакет, та зберігав по місцю проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з метою подальшого збуту.

В подальшому, 25.11.2021 на підставі ухвали слідчого судді Пустомитівського районного суду, за місцем проживання ОСОБА_6 , що за адресою: АДРЕСА_1 , проведено обшук, в ході якого виявлено та вилучено зіп-пакет із подрібненою речовиною рослинного походження зеленого кольору із вмістом особливо небезпечний наркотичний засіб, а саме «канабісу», вагою 1,9985 грам.

Крім того, ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що він у 2021 році (точніший час досудовим розслідуванням не встановлений) у невстановленому досудовим слідством місці, діючи умисно, з метою збуту та особистого незаконного збагачення у такий спосіб, чітко усвідомлюючи, що здійснює діяльність, пов`язану із незаконним збутом наркотичних засобів, повторно, придбав у невстановленого джерела з метою збуту, особливо небезпечний наркотичний засіб, а саме «канабіс», який помістив в полімерний зіп-пакет, та зберігав при собі, а 25.11.2021, перебуваючи у м. Львів по вул. Морозна, 31, збув особливо небезпечний наркотичний засіб, а саме «канабіс», вагою 4,5599 грам ОСОБА_11 за 750 грн.

Крім того, ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що він у 2021 році (точніший час досудовим розслідуванням не встановлений), діючи умисно, з метою збуту та особистого незаконного збагачення у такий спосіб, чітко усвідомлюючи, що здійснює діяльність, пов`язану із незаконним збутом наркотичних засобів, повторно, придбав у невстановленого джерела у невстановленому досудовим слідством місці з метою збуту, особливо небезпечний наркотичний засіб, а саме «канабіс», масою 1,8933 грам, який помістив в полімерний зіп-пакет, зберігаючи при собі у м.Львів поблизу житлового будинку по вул. Морозна, 21а, де маючи умисел на його збут невстановленим досудовим слідством особам, 25.11.2021 викинув за вказаною адресою дану наркотичну речовину «канабіс».

Крім того, ОСОБА_6 обвинувачується, у тому, що він у 2021 році (точніший час досудовим розслідуванням не встановлений) у невстановленому досудовим слідством місці, діючи умисно, з метою збуту та особистого незаконного збагачення у такий спосіб, чітко усвідомлюючи, що здійснює діяльність, пов`язану із незаконним збутом наркотичних засобів, повторно, придбав у невстановленого джерела з метою збуту, особливо небезпечний наркотичний засіб, а саме «канабіс», який помістив в полімерний зіп-пакет, та зберігав при собі, а 21.11.2021, перебуваючи у м. Львів по вул. Морозна, 31, збув особливо небезпечний наркотичний засіб, а саме «канабіс», вагою 0,938 грам ОСОБА_12 за 750 грн.

На вирок суду прокурор Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій просить, оскаржуваний вирок скасувати у зв`язку із неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, ухвалити новий вирок за яким ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.307 КК України і призначити останньому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією майна.

В обґрунтування вказує, що судом першої інстанції залишено недослідженими важливі обставини, що мають істотне значення для вирішення справи. Зокрема, не забезпечено допит свідка ОСОБА_13 , на чому неодноразово наполягала сторона захисту, а прокурор підтримував такі клопотання, оскільки його показання могли спростувати версію захисту про провокацію злочину. Попри ухвали про примусовий привід, суд відмовив у його виклику, що призвело до неврахування потенційно важливих доказів. Крім того, суд не дослідив низку доказів сторони обвинувачення матеріали НСРД, аналітичну довідку щодо банківських операцій обвинуваченого та інші документи, що підтверджують його причетність до збуту наркотиків.

Прокурор наголошує, що суд першої інстанції проігнорував протокол від 24.12.2021 про зняття інформації з мобільного телефону ОСОБА_6 , де зафіксовані численні домовленості про збут наркотичних засобів, час і місце зустрічей, спосіб передачі грошей. Цей доказ підтверджує умисел обвинуваченого саме на збут наркотичних засобів і спростовує версію захисту про провокацію. Також суд не надав оцінки аналітичній довідці (46 арк.) про надходження на банківський рахунок ОСОБА_14 численних платежів від різних осіб у сумі від 200 до 11000 грн., що, на думку обвинувачення, прямо вказує на його систематичну діяльність зі збуту наркотиків.

Звертає увагу, що суд у вироку вказав неправильний номер кримінального провадження замість №0000050 зазначив №0000178. Це є істотним процесуальним порушенням, яке викликає сумнів у правильності та законності судового рішення. Крім того, порушено вимоги ст. 107 КПК України щодо обов`язкової технічної фіксації судового засідання: відсутні аудіо- та відеозаписи засідань 11.04.2023 та 12.10.2023, під час яких обговорювалося питання про необхідність допиту ОСОБА_15 . Відповідно до ст. 412 КПК, така відсутність є підставою для скасування вироку.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції без належних підстав прийняв доводи обвинуваченого, що легендована особа ОСОБА_11 і ОСОБА_16 одна і та сама особа, що нібито свідчить про провокацію злочину. Проте таких доказів у матеріалах справи немає. Суд дійшов цього висновку лише зі слів обвинуваченого, проігнорувавши позицію прокурора та інші докази. Внаслідок цього суд помилково визнав, що збут наркотичних засобів відбувся під тиском з боку правоохоронних органів.

На думку прокурора, суд безпідставно поставив під сумнів показання ОСОБА_11 , який підтвердив факти придбання наркотичних засобів у ОСОБА_14 . Прокурор наголошує, що перед допитом цього свідка суд попередив його про кримінальну відповідальність за неправдиві показання, встановив відсутність підстав для обмови обвинуваченого. При цьому до ОСОБА_17 застосовувались заходи безпеки, його дані змінено на псевдонім відповідно до закону, тому вимога суду довести, що ця особа не є ОСОБА_18 , суперечить чинному законодавству.

Стверджує, що вирок суду не відповідає вимогам ст. 374 КПК України, оскільки суд не зазначив, які саме елементи складу злочину не доведені. Суд обмежився загальними твердженнями про недоведеність вини, не пояснивши, чому відкинув докази сторони обвинувачення і взяв до уваги виключно показання обвинуваченого. Це позбавило сторону обвинувачення можливості ефективно оскаржити вирок.

На переконання прокурора, суд безпідставно не кваліфікував дії ОСОБА_14 за ч. 2 ст. 307 КК України, хоча сукупність доказів підтверджує наявність складу злочину як об`єктивної, так і суб`єктивної сторін. По епізодах збуту наркотиків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а також по фактах зберігання з метою збуту вилучених наркотичних засобів, суд фактично визнав наявність наркотичних речовин, проте не зробив правового висновку про їх незаконне зберігання та збут. Таким чином, суд неправильно застосував кримінальний закон і безпідставно виправдав обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурорів, які підтримали апеляційну скаргу, думку обвинуваченого та його захисника, які заперечили проти апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно поданої апеляційної скарги прокурор не погоджується із виправданням обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст.307 КК України, у зв`язку із чим просить скасувати вирок та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, із призначенням йому відповідного покарання.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Варто зазначити, що метою судочинства є не лише формальне вирішення питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку відповідно до вимог ст.368 КПК України, а досягнення правосуддя, у зв`язку з чим суд зобов`язаний дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі прийнятого ним рішення й забезпечують його правосудність.

У ході судового розгляду судом має бути досліджено усі обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Відповідно до ст.84 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Критерії визначення належності, допустимості та достовірності доказів встановлені у статтях 85-89 КПК України. У судовому рішенні має бути чітко зазначено, який саме доказ визнано судом неналежним, недопустимим чи недостовірним, а також наведено відповідні мотиви на підтвердження цього.

Процес оцінки доказів передбачає: необхідність формування внутрішнього переконання; всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності; необхідність керуватися законом при прийняті рішення. Ніякі докази не мають для суб`єкта оцінки наперед встановленої сили.

Стаття 94 КПК України вимагає, щоб внутрішнє переконання суб`єкта оцінки ґрунтувалось на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності у відповідності з вимогами закону, тобто закон вимагає, щоб внутрішнє переконання було обґрунтованим.

Згідно вимог ст. 374 КПК України, у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи виправданою зазначаються формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення; а у резолютивній частині має бути зазначено рішення про визнання особи невинуватою у пред`явленому обвинуваченні та про її виправдання.

Колегія суддів вважає, що місцевим судом при ухваленні вироку відносно ОСОБА_6 не у повній мірі дотримано наведені вимоги закону.

Відповідно до п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду; невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно положень ст. 410 КПК України неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Ст. 412 КПК України передбачено, що істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

На переконання колегії суддів, доводи прокурора наведені в апеляційній скарзі про допущену судом першої інстанції неповноту судового розгляду є підставними.

Суд першої інстанції не дослідив у повному обсязі докази, подані стороною обвинувачення, у вироку суд перелічив докази сторони обвинувачення, проте належної оцінки таким не надав, що є істотним порушенням кримінального процесуального закону.

Так, судом при ухваленні вироку не досліджено та не надано оцінки доказам, поданим стороною обвинувачення, а саме: протокол від 24.12.2021 за результатами проведення НСРД зняття інформації з мобільного терміналу IMEI НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 . Також суд не дослідив та не надав оцінки матеріалам виконання доручення №650 в/н від 21.01.2022, на підставі яких складено Аналітичну довідку на 46 арк. та додатки №№17, диск CD-R Axent 700 mb.

Крім того, прокурор обґрунтовано зазначає, що суд безпідставно не допитав свідка ОСОБА_13 , щодо допиту якого було прийнято відповідне рішення. Сторона захисту наполягала на його допиті, неодноразово заявляючи клопотання про примусовий привід свідка до судових засідань. Прокурор неодноразово звертав увагу суду на необхідність допиту ОСОБА_13 , у тому числі під час судових дебатів.

Слушними є зауваження прокурора про те, що суд поділив докази сторони обвинувачення за окремими епізодами, не оцінюючи їх у сукупності. При цьому матеріали НСРД взагалі не були враховані судом щодо епізоду незаконного збуту ОСОБА_12 від 25.11.2021, а також щодо двох епізодів зберігання наркотичних засобів із метою збуту від 25.11.2021.

Статтею 374 КПК України визначено вимоги до змісту вироку. Зокрема, згідно п.3 ч.1 вказаної статті, у вступній частині вироку має бути зазначено найменування (номер) кримінального провадження.

Водночас, у вироку від 15.08.2025 суд зазначив, що розглянув провадження №0000178 від 18.01.2018, тоді як провадження стосовно ОСОБА_6 за ч.2 ст. 307 КК України має №0000050 від 08.10.2021, що підтверджується витягом з ЄРДР, обвинувальним актом та іншим.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу, що матеріали кримінального провадження не містять аудіо- та відеозаписів засідань від 11.04.2023 та 12.10.2023, зокрема у засіданні 12.10.2023 вирішувалось питання щодо необхідності допиту ОСОБА_13 та застосування примусового приводу. В свою чергу, як вірно вказав прокурор в апеляційній скарзі, неврахування судом змісту цього засідання, а також відсутність запису, що унеможливлює перевірку законності процесуальних рішень суду щодо відмови у примусовому приводі свідка, суттєво вплинуло на законність та обґрунтованість вироку.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції поставивши під сумнів показання свідка « ОСОБА_11 », не надав належної оцінки про послідовність, відповідність таких показань іншим доказам, без належного обгрунтування, відкинув ці показання, чим допустив вибірковість у дослідженні доказів чим порушив ст. 94 КПК України.

Колегія суддів погоджується з доводами прокурора, що місцевий суд прийшов до висновку про провокацію злочину без всебічного дослідження обставин, що має істотне значення для правильного вирішення справи.

Крім цього, суд першої інстанції не здійснив належної оцінки та зіставлення в сукупності таких доказів, як листування, результати НСРД, дані про рух грошових коштів, вилучені наркотичні засоби, висновки експертиз та показання свідків, що свідчить про неповноту судового розгляду.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції неповно дослідив докази, допустив неправильне тлумачення норм права через неповне з`ясування обставин, відкинув належні та допустимі докази без мотивів.

Доводи прокурора є обґрунтованими та підтверджують істотні порушення, які перешкодили ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що суд першої інстанції залишив поза увагою ряд питань, які мають істотне значення для правильного вирішення справи. Зокрема, у вироку відсутній аналіз того, яким чином вилучені у обвинуваченого наркотичні засоби, їх фасування та обставини зберігання співвідносяться з даними НСРД про збут та із рухом грошових коштів на його банківському рахунку.

Крім того, апеляційний суд вважає, що місцевий суд не надав належної оцінки поведінці обвинуваченого після викриття. В матеріалах провадження містяться дані, що обвинувачений жодним чином не заперечував фактів виявлення у нього наркотичних засобів, не надав послідовних пояснень, які б роз`яснювали походження цих засобів або підстави їх зберігання. Суд першої інстанції ці обставини залишив поза увагою, що свідчить про неповноту встановлення фактичних даних, необхідних для ухвалення законного та обґрунтованого рішення.

Також слід зазначити, що суд не проаналізував дані НСРД, що свідчать про контакти обвинуваченого з різними покупцями, узгодження ним часу й способу передачі наркотиків, а також про обставини, які вказують на готовність обвинуваченого здійснювати такі дії на постійній основі.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу на наступне, відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Складом злочину визнається сукупність закріплених у кримінальному законі елементів, за наявності яких реально вчинене суспільно небезпечне діяння визнається злочином. Такими елементами є: 1) об`єкт злочину; 2) об`єктивна сторона злочину; 3) суб`єктивна сторона злочину; 4) суб`єкт злочину.

Відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про те, що дії (бездіяльність) особи, поведінка якої оцінюється у даному конкретному випадку, не є злочином.

Разом з тим, суд першої інстанції, зазначаючи у вироку про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України в діях ОСОБА_6 , при обґрунтуванні вироку, не зазначив яких саме елементів складу кримінального правопорушення не встановлено.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до переконання, що вирок суду слід скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Згідно ч.2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів.

Під час нового судового розгляду суду першої інстанції необхідно перевірити в судовому засіданні доводи, викладені в апеляційній скарзі, ухвалити законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 415, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

апеляційну скаргу прокурора Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_8 задоволити частково.

Вирок Сихівського районного суду м. Львова від 15 серпня 2025 року стосовно ОСОБА_6 скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_6 за ч.2 ст. 307 КК України в суді першої інстанції.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4