Провадження № 1-кс/361/1711/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2025 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Броварської окружної прокуратури Київської області у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001718 від 06.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 240 КК України, про накладання арешту на тимчасово вилучене майно,

встановив:

11 вересня 2025 року до слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 надійшло клопотання прокурора Броварської окружної прокуратури Київської області у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за

№ 0001718 від 06.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 240 КК України, про накладання арешту на тимчасово вилучене майно.

Клопотання обгрунтовано тим, що 05.09.2025 року о 14:04 год. на спецлінії 102 до Броварського РУП надійшло повідомлення від невідомої особи про те, що між с. Пухівка та с. Рожни Броварського району з кар`єру великогабаритні машини копають пісок. Так, 05.09.2025 виїздом на місце події встановлено, що невідомі особи за допомогою спеціальної техніки здійснили навантаження піску до кузову спеціалізованого напівпричепу самоскиду марки «MEIRLING MSK-24», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який приєднаний до спеціалізованого вантажного сідлового тягача марки «RENAULT PREMIUM 410», реєстраційний номер НОМЕР_2 . Відповідно до товарно-транспортної накладної № 37 від 05.09.2025 у кузові вказаного транспортного засобу перебуває 27,02 т річкового піску. Згідно товарно-транспортної накладної автомобільний перевізник ТОВ «Магніт Авто Транс» (ІПН №43690821), вантажовідправник ТОВ «Будіндустрія-Сервіс ЛТД» (), вантажоодержувач - ТОВ «Магніт Авто Транс» (ІПН №43690821). Поліцією проведено огляд місця події на відкритій ділянці місцевості, що знаходиться на узбіччі ґрунтової автодороги за геокоординатами: широта 50,6231841, довгота 30,6978014 (Київська обл., Броварський район, с. Пухівка), де на вказаній місцевості виявлено та вилучено: спеціалізований напівпричеп самоскид марки «MEIRLING MSK-24», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який приєднаний до спеціалізованого вантажного сідлового тягача марки «RENAULT PREMIUM 410», реєстраційний номер НОМЕР_2 . У кузові вказаного спеціалізованого напівпричепу виявлено пісок по всій площі кузову. Прокурор вважає, що на перелічене майно слід накласти арешт для запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, тобто для збереження таких речових доказів.

Представник власника майна в судове засідання не прибув, повідомлявся належним чином про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини неявки суд не повідомив.

Надавши правову оцінку 5клопотанню та доданим до нього матеріалам, слідчий суддя констатує таке.

Відповідно до п.7 ч.2. ст. 131 КПК України, арешт майна - є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Частина 2 ст. 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Водночас ч. 11 ст. 170 КПК України передбачено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Судом встановлено, що Слідчим відділом Броварського РУП Головного управління Національної поліції в Київській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001718 від 06.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 240 КК України.

05.09.2025 року о 14:04 год. на спецлінії 102 до Броварського РУП надійшло повідомлення від невідомої особи про те, що між с. Пухівка та с. Рожни Броварського району з кар`єру великогабаритні машини копають пісок.

Даний факт 05.09.2025 зареєстрований в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журнал єдиного обліку) Броварського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області за № 43400.

Так, виїздом на місце події встановлено, що невідомі особи за допомогою спеціальної техніки здійснили навантаження піску до кузову спеціалізованого напівпричепу самоскиду марки «MEIRLING MSK-24», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який приєднаний до спеціалізованого вантажного сідлового тягача марки «RENAULT PREMIUM 410», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Відповідно до товарно-транспортної накладної № 37 від 05.09.2025 у кузові вказаного транспортного засобу перебуває 27,02 т річкового піску. Згідно товарно-транспортної накладної автомобільний перевізник ТОВ «Магніт Авто Транс» (ІПН №43690821), вантажовідправник ТОВ «Будіндустрія-Сервіс ЛТД» (), вантажоодержувач - ТОВ «Магніт Авто Транс» (ІПН №43690821).

Поліцією проведено огляд місця події на відкритій ділянці місцевості, що знаходиться на узбіччі ґрунтової автодороги за геокоординатами: широта 50,6231841, довгота 30,6978014 (Київська обл., Броварський район, с. Пухівка), де на вказаній місцевості виявлено та вилучено: спеціалізований напівпричеп самоскид марки «MEIRLING MSK-24», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який приєднаний до спеціалізованого вантажного сідлового тягача марки «RENAULT PREMIUM 410», реєстраційний номер НОМЕР_2 . У кузові вказаного спеціалізованого напівпричепу виявлено пісок по всій площі кузову.

Згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 03.08.2024 тягач марки «RENAULT PREMIUM 410», реєстраційний номер НОМЕР_2 належить ОСОБА_4 , Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 від 03.08.2024 спеціалізований напівпричеп самоскид марки «MEIRLING MSK-24», реєстраційний номер НОМЕР_1 належить ОСОБА_4 .

Відповідно до постанови старшого слідчого СВ Броварського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_5 від 06.09.2025, вищевказане майно залучене до матеріалів даного кримінального провадження у якості речових доказів.

Суд зауважує, що згідно зі ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, критерії за якими матеріальні об`єкти можуть вважатися речовими доказами чітко визначені в ст. 98 КПК України.

В клопотанні зазначено, що матеріальні об`єкти на які просять накласти арешт є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 240 КК України, а саме незаконного (без передбаченого дозволу) видобутку корисної копалини -піску.

Так, диспозиція ч. 1 ст. 240 КК України передбачає відповідальність за порушення встановлених правил охорони надр, якщо це створило небезпеку для життя, здоров`я людей чи довкілля, а також незаконне видобування корисних копалин місцевого значення у значному розмірі. Це кримінальне правопорушення у світлі ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Матеріалами долученими до клопотання, а також прокурором у судовому засіданні не підтверджується факт видобутку корисних копалин (піску) за допомогою спеціальної техніки на яку прокурор просить накласти арешт.

Отже, матеріальні об`єкти на які прокурор просить накласти арешт не є знаряддями вчинення розслідуваного кримінального правопорушення. Також прокурором не аргументовано, що ці об`єкти зберегли на собі сліди злочину або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі є предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

До того ж, в постанові про визнання речовими доказами вказаного вище майна у кримінальному провадженні від 06.09.2025, відсутнє обґрунтування, яким з перелічених у ст. 98 КПК України критеріїв відповідає майно, що свідчить про формальне визнання таких матеріальних об`єктів речовими доказами.

За таких обставин суд дійшов висновку, що прокурором не доведено наявність підстав вважати, що майно на яке просить накласти арешт прокурор, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, а тому не має потреби в збереженні цього майна шляхом накладення на нього арешту.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

З наведеного суд вважає, що у клопотанні не доведена необхідність арешту майна, а тому у його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 167, 170-173, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

У задоволенні клопотання про накладання арешту на тимчасово вилучене майно в межах кримінального провадження № 0001718 від 06.09.2025 відмовити.

На ухвалу протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подано апеляційні скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Повний текст ухвали проголошено о 16 год. 40 хв. 17 вересня 2025 року в залі Броварського міськрайонного суду Київської області.

Слідчий суддя ОСОБА_1