Справа № 932/5466/23
Провадження № 1-в/932/329/24
УХВАЛА

Іменем України

19 листопада 2025 року Шевченківський районний суд м. Дніпра у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

адвокатів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро клопотання представника заявника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 про повернення речових доказів, -

ВСТАНОВИВ

До суду звернувся адвокат ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_5 з клопотанням про повернення речових доказів, в якому просив повернути ОСОБА_5 та/або адвокату/представнику ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1 (до 15.10.2014 року АДРЕСА_2 ) у м. Дніпро, (після 21.09.2017 року АДРЕСА_3 ), який був збудований на земельній ділянці з кадастровим номером :02:422:0113, а зараз земельна ділянка має інші кадастрові номери: :02:422:0126 та 121010000:02:422:0127, який було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001281.

В обґрунтування свого клопотання зазначив, що ОСОБА_5 є власником квартири АДРЕСА_1 (до 15.10.2014 року АДРЕСА_2 , (після 21.09.2017 року АДРЕСА_3 ), який був збудований на земельній ділянці з кадастровим номером :02:422:0113, а зараз земельна ділянка має інші кадастрові номери: :02:422:0126 та 121010000:02:422:0127.

Предметом злочину у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені в ЄРДР за № 0001281 був нібито об`єкт будівництва, який був розташований за адресою: АДРЕСА_4 (до 15.10.2014 року вул. Плеханова, 15 Г) у м. Дніпро, (після 21.09.2017 року АДРЕСА_3 ), який був розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :02:422:0113. В рамках зазначеного кримінального провадження було винесено постанову, якою весь зазначений будинок був визнаний речовим доказом. Слідчий СУ ГУНП в Дніпропетровській області виніс постанову про передачу майна, що належить ОСОБА_5 на відповідальне зберігання іншій особі керівнику КП «Муніципальна варта» ДМР ОСОБА_8

КП «Муніципальна варта» ДМР, ОСОБА_5 , як власника майна або інших осіб за його добровільною згодою, як власника майна до належного йому майна не допускають, навіть для того, щоб зробити інвентаризацію належного йому майна та інвентаризації рухомого майна, яке знаходилося в приміщеннях.

17.01.2023 кримінальне провадження, відомості про яке внесені в ЄРДР за №0001281 було закрито постановою слідчого, однак цією постановою не було вирішено долю речових доказів. Оскільки кримінальне провадження закрито, то передача власнику речових доказів не спричинить шкоду кримінальному провадженню. Проте досі речовий доказ не був повернутий власнику. У відповідності до Конституції України, норм ЦК України, Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожен має право мирно володіти своїм майном і право власності є непорушним. Згідно ст.16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України. За положеннями ч.9 ст.100 КПК України у разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно зі ст.171-174 КПК України.

У судовому засіданні представники заявника ОСОБА_5 адвокати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтримали клопотання та просили його задовольнити.

Прокурор не з`явився в судове засідання, подав письмову заяву про розгляд клопотання без його участі та письмові пояснення, в яких просив відмовити в задоволенні клопотання.

Вислухавши позиції учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, подані письмові пояснення прокурора та подані в суді матеріали, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні клопотання, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.9 ст. 100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішуються судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу. При цьому спір про належність речей, що підлягають поверненню, вирішується у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст.174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування та судом під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як встановлено в суді, постановою слідчого СВ ДРУП ГУНП у Дніпропетровській області ОСОБА_9 від 17.01.2023 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001281 від 06.03.2013 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 190, ч.1 ст.197-1, ч.4 ст.358 КК України, було закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, т.б. за відсутністю складу кримінальних правопорушень. Зазначена постанова не скасована.

Під час досудового розслідування було встановлено, що заочним рішенням Індустріального райсуду м.Дніпропетровська від 04.07.2016 у справі №202/3999/16-ц було задоволено позов ОСОБА_10 та визнано за останнім право власності на нерухоме майно 87 квартир та нежитлові приміщення, які розташовані з першого по восьмий поверхи у квартирному (багатоквартирному) житловому будинку за адресою: АДРЕСА_5 , загальною площею 7549,8 кв.м. Ухвалою Індустріального райсуду м.Дніпропетровська від 08.08.2016 зазначене заочне рішення було скасовано і на цей час справа перебуває на розгляді в Шевченківському райсуді м.Дніпра. Таким чином, підстава набуття права власності у останнього на квартири та нежитлові приміщення також відпала. Підставою для закриття кримінального провадження за ч.4 ст.190 КК України, за яким зазначений об`єкт будівництва був визначений речовим доказом є наявність цивільно-правових відносин між особами з приводу укладання договорів цивільно-правового характеру.

Одночасно з наданого представником заявника витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно підставою для набуття права власності ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_1 був договір дарування від 20.09.2016 року цієї квартири ОСОБА_10 ОСОБА_5 ..

При проведенні досудового розслідування за зазначеним кримінальним провадженням постановою слідчого СУ ГУНП у Дніпропетровській області ОСОБА_11 від 25.04.2019 року майно недобудований будинок по АДРЕСА_3 (колишня АДРЕСА_2 , АДРЕСА_5 ), що розташований на земельній ділянці площею 0,1402 га, кадастровий номер :02:422:0127 та на земельній ділянці площею 0,0267 га, кадастровий номер :02:422:0126; земельна ділянка з кадастровим номером :02:422:0127; земельна ділянка з кадастровим номером :02:422:0127 були визнані речовими доказами. Вказаною постановою також прийнято рішення про передачу речових доказів на відповідальне зберігання КП «Муніціпальна варта».

Відповідно до акту прийому передачі від 21 травня 2019 року, багатоквартирний житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 , який складається з приміщень І- ХV позицій різної площі у підвалі та з 1 по 14 поверх будинку, дві земельні ділянки, були передані на відповідальне зберігання КП «Муніципальна варта» Дніпропетровської міської ради.

Будь-яких процесуальних рішень щодо визнання речовим доказом по зазначеному кримінальному провадженню квартири АДРЕСА_1 , органом досудового розслідування не приймалося. Як і не приймалося будь-яких рішень щодо накладення арешту на зазначену квартиру.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, наданої представником заявника станом на 17.10.2019 року на квартиру АДРЕСА_1 відомості щодо заборони відчуження зазначеного нерухомого майна або накладення арешту відсутні.

Таким чином будь-яких даних про вилучення квартири АДРЕСА_1 у натурі, як речового доказу по кримінальному провадженню, про накладення арешту на зазначене нерухоме майно, суду не надано. З огляду на зазначене, оскільки визнано речовим доказом лише недобудований будинок в цілому, за відсутності рішень про визнання речовим доказом вищезазначеної квартири, та відсутності будь-яких рішень щодо її окремого вилучення, то як наслідок зазначене унеможливлює її відокремлення і повернення власнику чи володільцю.

Крім того, ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 25 квітня 2024 року у задоволенні клопотання представника заявника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 про зобов`язання уповноваженої особи СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області та/або уповноваженої особи Центральної окружної прокуратури м. Дніпра повернути ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1 (до 15.10.2014 року АДРЕСА_2 ) у м. Дніпро, (після 21.09.2017 року АДРЕСА_3 ), який був збудований на земельній ділянці з кадастровим номером :02:422:0113, а зараз земельна ділянка має інші кадастрові номери: :02:422:0126 та 121010000:02:422:0127, який було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001281, яке останнім було заявлено з аналогічних підстав, було відмовлено. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 25 червня 2024 року зазначена ухвала суду залишена без змін.

Також, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_10 було зареєстроване 29.07.2016 на підставі заочного рішення суду від 04.07.2016 за №202/3999/16-ц і зазначене право було припинено на підставі договору дарування квартири за номером 1077 від 20.09.2016 між ОСОБА_10 та ОСОБА_5 , посвідченого приватним нотаріусом, т.б. право власності на зазначену квартиру ОСОБА_5 зареєстровано 20.09.2016 року на підставі договору дарування. Однак, як встановлено під час досудового розслідування та зазначено в постанові про закриття кримінального провадження ухвалою Індустріального райсуду м.Дніпропетровська від 08.08.2016 зазначене заочне рішення, яке було підставою набуття права власності ОСОБА_10 на квартиру, було скасовано. Зазначене свідчить про наявність спору щодо належності зазначеного нерухомого майна між особами з огляду на встановлені під час досудового розслідування обставини.

А тому сама по собі, наявність нескасованої реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_6 за зазначеною адресою, як на це вказують представники заявника, на момент, як звернення до суду так і розгляду клопотання в суді, не є спростуванням вищезазначеного висновку суду.

А за приписами ч. 12 ст. 100 КПК України, спір про належність речей, що підлягають поверненню, вирішується у порядку цивільного судочинства і у такому випадку річ зберігається до набрання рішенням суду законної сили.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним в задоволенні клопотання представника заявника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 відмовити.

Керуючись ст.ст. 100, 171-174, 372, 376 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника заявника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 про повернення ОСОБА_5 та/або його адвокату/представнику ОСОБА_5 квартири АДРЕСА_1 (до 15.10.2014 року АДРЕСА_2 ) у м. Дніпро, (після 21.09.2017 року АДРЕСА_3 ), який був збудований на земельній ділянці з кадастровим номером :02:422:0113, а зараз земельна ділянка має інші кадастрові номери: :02:422:0126 та 121010000:02:422:0127, який було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001281 - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду, через Шевченківський районний суд м. Дніпра, протягом 7 діб з дня її проголошення.

Суддя

Шевченківського районного суду

м. Дніпра ОСОБА_1