Провадження № 1-кп/761/3326/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №0000862 від 07.10.2021 за обвинуваченням

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Торез Донецької області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на даний час перебуває під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор»,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255; ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 212; ч.3 ст.27, ст. 219; ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст.209 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Донецьк, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255; ч. 5 ст. 27, ч.3 ст. 212; ч.5 ст.27, ст.219; ч. 5 ст. 27, ч.3 ст. 209 КК України,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Димитров Донецької області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.255; ч.3 ст. 212; ч.5 ст. 27, ч.3 ст.212; ч. 5 ст. 27, ст.219; ч.3 ст.209 КК України,

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки м. Донецьк, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_4 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.255; ч. 3 ст. 212; ч.5 ст.27, ч. 3 ст. 212; ч. 5 ст. 27, ст.219; ч. 3 ст. 209 КК України,

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Покровськ Донецької області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255; ч.5 ст. 27, ч.3 ст. 212; ч.5 ст. 27, ст. 219 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Шевченківським районним судом м. Києва проводиться судовий розгляд у кримінальному провадженні №0000862 від 07.10.2021, за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255; ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 212; ч.3 ст.27, ст. 219; ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст.209 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255; ч. 5 ст. 27, ч.3 ст. 212; ч.5 ст.27, ст.219; ч. 5 ст. 27, ч.3 ст. 209 КК України, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.255; ч.3 ст. 212; ч.5 ст. 27, ч.3 ст.212; ч. 5 ст. 27, ст.219; ч.3 ст.209 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255; ч.5 ст. 27, ч.3 ст. 212; ч.5 ст. 27, ст. 219 КК України.

Під час судового розгляду на адресу суду надійшло клопотання прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту на майно ТОВ «Укрдонінвест», беніфеціарним власником якого є обвинувачений ОСОБА_9 , а саме на 100 вантажних вагонів, та застосування заборони будь-яким державним реєстраторам органів державної реєстрації та державним нотаріусам, а також іншим особам, що наділені таким правом вчиняти будь-якій дії, пов`язані із проведенням державної реєстрації (перереєстрації, поділу, виділу, тощо) права власності на вказане майно, а також вчинення реєстраційних дій направлених на їх відчуження, розпорядження та заборони будь-яким особам відчужувати, розпоряджатися та/або користуватися таким майном.

Ухвалою суду від 25.09.2025 вказане клопотання було повернуто прокурору для усунення недоліків, з встановленням строку у 72 години, яке було отримано прокурором 29.09.2025.

В подальшому, 30.09.2025 прокурор, на виконання ухвали суду від 25.09.2025 про усунення недоліків, звернувся з клопотанням про арешт майна ТОВ «Укрдонінвест», бенефіціарним власником якого є обвинувачений ОСОБА_9 , а саме на 100 вантажних вагонів, та застосування заборони будь-яким державним реєстраторам органів державної реєстрації та державним нотаріусам, а також іншим особам, що наділені таким правом вчиняти будь-якій дії, пов`язані із проведенням державної реєстрації (перереєстрації, поділу, виділу, тощо) права власності на вказане майно, а також вчинення реєстраційних дій направлених на їх відчуження, розпорядження та заборони будь-яким особам відчужувати, розпоряджатися та/або користуватися таким майном.

Мотивуючи своє клопотання, прокурор зазначив, що відповідно до інформації з офіційного веб-сайту Укрзалізниці встановлено, що станом на 16.09.2025 ТОВ «Укрдонінвест» є власником вантажних вагонів у кількості 100 одиниць, з визначеними назвами та відповідними номерами.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 26.07.2024 у справі № 757/33344/24-к на вказане майно було накладено арешт, та надалі передано в управління АРМА.

При цьому, 02.09.2025 через підсистему «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи до Офісу Генерального прокурора надійшла ухвала Печерського районного суду м. Києва від 14.04.2025 у справі № 757/11888/25-к, якою за клопотанням АТ «Комінбанк» скасовано арешт із 100 залізничних вагонів, на які зазначеною вище ухвалою накладався арешт.

При цьому, стороною обвинувачення встановлено, що обвинувачений ОСОБА_9 є власником корпоративних прав (частки у 100% статутного капіталу у сумі 80 000 грн) ТОВ «Укрдонінвест» () та бенефіціарним власником цього товариства, у зв`язку з чим з метою забезпечення можливості подальшої конфіскації, як виду покарання на все майно ТОВ «Укрдонінвест» включно з корпоративними правами слідчим суддею було накладено арешт.

Щодо документів, які б свідчили про вартість вагонів, прокурор зазначив, що представниками АРМА під час здійснення заходів з управління майном, підписували з управителем договір на управління майном та проводили оцінку вагонів, оціночна вартість яких більше 179 850 000 грн.

Таким чином, виникла необхідність накласти арешт на майно обвинуваченого ОСОБА_9 , яким він прямо або опосередковано володіє з метою конфіскації майна, а саме на рухоме майно, власником якого є ТОВ «Укродонінвест», у зв`язку з чим прокурор звернувся з клопотанням про арешт майна.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з підстав, зазначених у ньому, також зазначив, що ухвалу про повернення попереднього клопотання про арешт майна для усунення недоліків разом з додатками отримав 29.09.2025, а відтак ним не пропущений 72 годинний строк, встановлений ухвалою суду від 25.09.2025. Також зазначив, що власником 100 вантажних вагонів є ТОВ «Укрдонінвест», бенефіціарним власником якого є обвинувачений ОСОБА_9 , а тому, враховуючи, що останній обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених зокрема ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 255 КК України, санкції яких передбачають покарання у виді конфіскації майна, з метою її забезпечення, просив накласти арешт на зазначене в клопотанні майно.

Представник власника майна ТОВ «Укрдонінвест» - адвокат ОСОБА_7 заперечував щодо задоволення клопотання прокурора, зазначив, що вантажні залізничні вагони належать на праві власності товариству, а не обвинуваченому ОСОБА_9 , та були придбані у 2018 році, тобто до подій інкримінованих кримінальних правопорушень, а відтак до зазначеного майна не може бути застосовано конфіскацію майна. Крім того, зазначив, що прокурором було подано клопотання про арешт майна 30.09.2025, тобто після закінчення строку у 72 години наданого судом, 25.09.2025, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні клопотання прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_9 та інші учасники судового розгляду підтримали доводи адвоката ОСОБА_7 .

Заслухавши клопотання прокурора, думки учасників судового провадження, вивчивши матеріали клопотання про арешт майна, наявні матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч.2 ст.171 КПК України передбачено, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інші матеріали, якими обґрунтовуються доводи клопотання.

Крім того, положеннями ст. 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати зокрема: правову підставу для арешту майна; розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Доводи адвоката ОСОБА_7 про те, що прокурором порушено строк, визначений ухвалою суду від 25.09.2025 на усунення недоліків, не можуть бути взяті до уваги, оскільки відповідно до наявної в матеріалах кримінального провадження розписки про отримання копії ухвали та клопотання про арешт майна з додатками, прокурором ОСОБА_3 воно було отримано 29.09.2025 та 30.09.2025, тобто у строк 72 години, останній звернувся на адресу суду з клопотанням про арешт майна.

Так, як встановлено в ході судового розгляду клопотання прокурора про арешт майна, власником рухомого майна, на яке прокурором пропонується накласти арешт, є ТОВ «Укродонінвест», що свідчить про те, що відсутні підстави для накладення арешту на майно з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, щодо ОСОБА_9 , який обвинувачується, у тому числі у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255; ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 212; ч.3 ст.27, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст.209 КК України, санкція яких передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна.

При цьому, доводи прокурора про те, що обвинувачений ОСОБА_9 є бенефіціарним власником ТОВ «Укродонінвест», а тому з метою конфіскації майна може бути накладено арешт на майно товариства, не можуть бути взяті до уваги з огляду на те, що положеннями ст. 59 КК України визначено, що покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого.

Крім того, відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», кінцевий бенефіціарний власник - це будь-яка фізична особа, яка здійснює вирішальний вплив (контроль) на діяльність клієнта та/або фізичну особу, від імені якої проводиться фінансова операція.

Таким чином, бенефіціарний власник не має права власності на рухоме та/або нерухоме майно товариства, оскільки воно є власністю самого товариства, а не його власників.

Крім цього, кримінальне провадження №0000862 від 07.10.2021 не здійснюється щодо юридичної особи, що у свою чергу, також не може бути підставою відповідно до положень ст. 170 КПК України для накладення арешту.

Також, згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди» чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд із національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 рік) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 рік), учасником яких є й Україна.

Статтею 1 Протоколу № 1 (1952 рік) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини, найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи постановлення судом незаконного рішення, тоді як ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що ст. 1 Протоколу № 1, яка спрямована на захист особи (фізичної та юридичної) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи для захисту права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польщі» від 22 червня 2004 року).

При цьому, у своїх висновках ЄСПЛ неодноразово наголошував, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Протоколу № 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним.

У свою чергу, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна ТОВ «Укрдонінвест» (), а саме вантажних вагонів - 100 шт., перелік яких наведений у клопотанні, необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131-132, 170-172, 372 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні клопотання прокуроравідділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна ТОВ «Укрдонінвест» (), а саме вантажних вагонів - 100 шт.

На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва.

Суддя