Справа № 214/7991/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі кримінальне провадження № 0000307 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.2 КК України, суд

Встановив:

В провадженні Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.2 КК України .

16.01.2026 року від прокурора ОСОБА_3 надійшло клопотання про продовження строків тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 . В обґрунтування клопотання зазначає, що під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 так і на даний час, продовжують існувати ризики, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КК України: переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Крім того, зазначив, що ризики, які існували підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінилися.

В судовому засіданні обвинувачений та його захисник заперечували проти клопотання прокурора.

Захисник ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, та просив застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, враховуючи, що обвинувачений вчинив злочин коли був неповнолітнім, є раніше не судимою особою, має постійне місце проживання в місті Кривому Розі.

Суд вислухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи та клопотання прокурора, доходить до такого висновку.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Також Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

В судовому засадні встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, яке відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину.

Суд вважає, що існують ризики, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений зможе переховуватись від суду, оскільки він не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, не працевлаштований та не має законного джерела для свого утримання, не має міцних соціальних зв`язків.

Крім того, суду не було надано відомостей про наявність у власності чи користуванні обвинуваченого житловим приміщенням, за адресою якого обвинувачений міг би перебувати у разі обрання альтернативного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Таким чином, суд не приймає до уваги заперечення захисника на клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою обвинуваченого. Окремого клопотання про зміну запобіжного заходу до суду не подавалось.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 строком на 60 днів.

Керуючись ст. ст. 110, 315-317, 369, 371 КПК України, суд, -

Постановив:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 ( шістдесят) днів, тобто до 21 березня 2026 року

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1