Компаніївський районний суд Кіровоградської області
Справа № 391/371/23
Провадження № 1-кп/391/26/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" жовтня 2025 р. селище Компаніївка

Компаніївський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілих адвоката ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с. Компаніївка Кіровоградської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000102 від 25.03.2021 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця с. Зоря Саратського району Одеської області, українця, громадянина України, з загальною середньою освітою, не одруженого, працюючого водієм ФОП « ОСОБА_8 », зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

25.03.2021 близько 09-25 год. у світлий час доби водій ОСОБА_7 керуючи технічно справним автомобілем MAN TGX 18.440, реєстраційний номер НОМЕР_2 з напівпричепом KOGEL S 24, реєстраційний номер НОМЕР_3 , рухався по автодорозі «Олександрівка-Кропивницький-Миколаїв» зі сторони м. Миколаїв в напрямку м. Кропивницький. Під час руху на 86 км. вказаної автодороги при виявленні автомобіля ВАЗ 21011 реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_9 , який рухався попереду в попутному напрямку, маючи намір здійснити його обгін, виїхав на зустрічну смугу руху.

Під час здійснення маневру обгону ОСОБА_7 , порушуючи вимоги п.п.13.1 та 13.3 ПДР України не дотримався безпечного бічного інтервалу та дистанції між керованою ним вантажівкою та автомобілем ВАЗ 21011, внаслідок чого допустив зіткнення з останнім.

Внаслідок односторонніх дій водія ОСОБА_7 шляхом дотичного контакту на курсах, близьких до паралельності, при незначному випередженні, відбулось зіткнення правою передньою частиною керованого ним автопоїзда з лівою задньою частиною автомобіля ВАЗ 21011 під керуванням ОСОБА_9 . В результаті зіткнення транспортних засобів, якому характерний поштовх, спричинений вантажівкою, відбулась втрата поперечної стійкості легкового автомобіля та некероване обертання в заносі, що спричинило його виїзд на ліве узбіччя щодо напрямку руху та подальше падіння у кювет.

В результаті ДПТ водій легкового автомобіля ОСОБА_9 згідно висновку судово-медичної експертизи № 416 від 15.04.2021 отримав тілесні ушкодження у вигляді: внутрішньочерепної травми: крововиливу під павутину оболонку по верхньолатеральній поверхні правої тім`яної частини; тупої травми грудної клітини: забою легенів, поперечного перелому тіла грудини, переломів лівих 2,3,4,5,6 по передньо-ключічній лінії та правих 2,4,5 по передньо-ключічній лінії, крововилив в міжреберні м`язи по біляхребтовій лінії справа в проекції 2,3,4 ребер; тупої травми органів черевної порожнини: крововиливу в ворота печінки; садна по правій боковій поверхні шиї, які у своїй сукупності за ступенем тяжкості відносяться до категорії тяжких, як небезпечних для життя в момент заподіяння, а в даному випадку призвели до смерті. Смерть ОСОБА_9 знаходиться в прямому причинному зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину визнав в повному обсязі та пояснив суду, що підтверджує обставини, викладені в обвинувальному акті, визнав порушення правил дорожнього руху та вказав, що водій автомобіля ВАЗ 21011 ОСОБА_9 рухаючись по своїй смузі не змінював напрямок руху. Крім того, обвинувачений пояснив, що йому не відомо місцезнаходження автомобіля MAN TGX 18.440 з напівпричепом KOGEL S 24, який він залишив на стоянці в м. Кропивницький разом з ключами в кабіні автомобіля, незважаючи на те, що вказаний автомобіль, як речовий доказ, було передано йому на зберігання.

Окрім повного визнання обвинуваченим своєї вини, його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України в повному обсязі підтверджується дослідженими в ході судового слідства доказами.

Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 показав, що 25.03.2021 йому зателефонувала сестра ОСОБА_10 та повідомила, що їх батько ОСОБА_9 загинув. Після цього телефонував слідчий і знайомі, які їхали по трасі та бачили наслідки ДТП. Приїхавши на місце пригоди їх до автомобіля не пустили, тому вони поїхали до матері сповістити про загибель батька. Пояснив, що батько був для нього «всім», надійною опорою та підтримкою, про якого згадує щодня. Підтримав заявлений цивільний позов про відшкодування моральної шкоди, розмір якої визначає оціночно, оскільки ніякі гроші не повернуть батька. Також пояснив, що через смерть батька відмовився від вигідного контракту на роботі, оскільки повинен допомагати матері по господарству, тобто не може продовжувати звичайний спосіб життя та змушений пристосовуватись до вимушених змін. Всі вихідні та відпустки проводить у матері в селі, де багато роботи, тому що мати сама не справляється.

Потерпіла ОСОБА_10 суду показала, що 25.03.2021 її батько ОСОБА_9 їхав до м. Кропивницький та потрапив у ДТП. На місце пригоди їх не пустили. Зі слів ОСОБА_11 , яка перебувала в авто, вони з батьком їхали повільно та прямо, рухались на автомобілі ВАЗ. Підтримала свій позов про відшкодування моральної шкоди, пояснивши, що втратила найріднішу людину, пережила сильний стрес, після смерті батька перестала розмовляти, життя «рухнуло». Батько був для неї опорою та підтримкою. Через погіршення стану здоров`я матері змушена була звільнитися з роботи та переїхати в село до матері, щоб підтримувати її та надавати допомогу.

Допитана судом потерпіла ОСОБА_12 пояснила, що проживає в с. Шишкине Новоукраїнського району Кіровоградської області. Її чоловік ОСОБА_9 працював водієм. 25.03.2021 сталося ДТП за участю її чоловіка, про що вона дізналася від дітей: ОСОБА_10 та ОСОБА_5 . Пояснила, що зі ОСОБА_9 прожили разом 48 років. Після смерті чоловіка перенесла сильний стрес, що негативно вплинуло на стан її здоров`я. Заявлений позов підтримала, просила задовольнити.

Свідок ОСОБА_11 суду показала, що проживає в с. Шишкине Новоукраїнського району Кіровоградської області. В лютому 2023 року вона разом зі ОСОБА_9 поїхали до м. Кропивницький у робочих справах. Виїхали з села близько 9-00 год. На трасі за с. Компаніївка їх автомобіль обігнали дві «фури», після чого ОСОБА_13 , який перебував за кермом, обігнав одну з них та рухався по своїй смузі руху. Пояснила, що вони їхали за «фурою» на тій же швидкості, приблизно 50-60 км/год та не обганяли її. Розмітку на дорозі вона не бачила, їхала переважно з заплющеними очима, за дорожньою обстановкою не слідкувала. Потім почула стук. Прийшла до тями на узбіччі в канаві, від людей дізналася, що під час ДТП вилетіла з вікна автомобіля. Бачила, як ОСОБА_9 забрала карета швидкої медичної допомоги. Після ДТП у неї болів лівий бік, були поламані ребра.

При цьому суд враховує, що свідок ОСОБА_11 під час досудового розслідування мала статус потерпілої особи, допитувалася в цьому статусі та брала участь у слідчих діях, що враховувалось як вихідні дані при проведенні експертиз. При цьому у суду не має підстав ставити під сумнів показання свідка ОСОБА_11 , яка перебувала в якості пасажира в автомобілі ВАЗ 21011 під керуванням ОСОБА_9 , та стверджувала, що ОСОБА_9 рухався прямо за вантажним автомобілем (фурою) по своїй смузі руху з невеликою швидкістю (50-60 км./год), не змінював напрямок руху та не маневрував. В матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази, які б спростовували її показання. Таких доказів не було надано і стороною захисту при розгляді кримінального провадження.

На підтвердження вини ОСОБА_7 прокурором були надані зібрані в ході досудового розслідування письмові докази, які досліджені та перевірені в ході судового слідства, а саме:

- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань про реєстрацію 25.03.2021 кримінального провадження за ч.2 ст. 286 КК України за фактом ДТП на 86 км. автодороги «Олександрівка-Кропивницький-Миколаїв» на території Кропивницького району Кіровоградської області за участю водія автомобіля MAN TGX 18.440, реєстраційний номер НОМЕР_2 з напівпричепом KOGEL S 24, реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_7 та водія автомобіля «ВАЗ 21011», реєстраційний номер НОМЕР_4 ОСОБА_13 , який в результаті ДТП помер на місці події;

- протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 25.03.2021 зі схемою до протоколу огляду місця події, фототаблицею та відеозаписом від 25.03.2021 року, в ході якого оглянуто ділянку місцевості, де відбулася ДТП за участю транспортних засобів: автомобіля ВАЗ 2101 реєстраційний номер НОМЕР_4 та автомобіля MAN TGX 18.440, реєстраційний номер НОМЕР_2 з напівпричепом KOGEL S 24, реєстраційний номер НОМЕР_3 , зафіксовано локалізацію пошкоджень на транспортних засобах, виявлено труп ОСОБА_9 , 1951 року народження та вилучено транспортні засоби;

- протокол огляду місця події від 25.03.2021 року з фототаблицею, в ході якого оглянуто труп ОСОБА_9 та зафіксовано місце його розташування;

- копію посвідчення водія, видане на ім`я ОСОБА_7 ;

- копію посвідчення водія, видане на ім`я ОСОБА_9 ;

- копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіля MAN TGX 18.440, реєстраційний номер НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_14 ;

- копію полісу № АР/4932290 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 02.12.2020 страхувальник ОСОБА_14 , забезпечений транспортний засіб автомобіль MAN TGX 18.440, реєстраційний номер НОМЕР_2 ;

- копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу напівпричепа KOGEL S 24, реєстраційний номер НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_14 ;

- копію полісу № АР/0908993 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 17.09.2020, страхувальник ОСОБА_15 , забезпечений транспортний засіб - напівпричеп KOGEL S 24, реєстраційний номер НОМЕР_3 ;

- копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ВАЗ 21011, реєстраційний номер НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_13 ;

- копію полісу № АР/7135915 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 06.05.2020, страхувальник ОСОБА_13 , забезпечений транспортний засіб ВАЗ 21011, реєстраційний номер НОМЕР_4 ;

- постанову про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 25.03.2021, а саме автомобілів ВАЗ 21011, реєстраційний номер НОМЕР_4 , MAN TGX 18.440, реєстраційний номер НОМЕР_2 з напівпричепом KOGEL S 24, реєстраційний номер НОМЕР_3 , які зберігаються на території спеціального майданчику для тимчасово затриманих транспортних засобів ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- ухвалу ІНФОРМАЦІЯ_3 від 14.04.2021 про накладення арешту на автомобіль MAN TGX 18.440, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_16 , із забороною розпорядження та користування ним;

- ухвалу ІНФОРМАЦІЯ_3 від 14.04.2021 про накладення арешту на напівпричіп KOGEL S 24, реєстраційний номер НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_16 , із забороною розпорядження та користування ним;

- ухвалу ІНФОРМАЦІЯ_3 від 14.04.2021 про накладення арешту на автомобіль ВАЗ 21011, реєстраційний номер НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_13 , із забороною розпорядження та користування ним;

- постанову про передачу речових доказів на зберігання від 02.04.2021, відповідно до якої речові докази вантажний автомобіль MAN TGX 18.440, реєстраційний номер НОМЕР_2 та напівпричіп KOGEL S 24, реєстраційний номер НОМЕР_3 передано на зберігання ОСОБА_7 ;

- зберігальну розписку ОСОБА_7 від 02.04.2021 про отримання автомобіля MAN TGX 18.440, реєстраційний номер НОМЕР_2 з напівпричепом KOGEL S 24, реєстраційний номер НОМЕР_3 , які зобов`язався зберігати за місцем проживання та не проводити ніяких ремонтних та відновних робіт до вирішення кримінального провадження;

- протокол проведення слідчого експерименту від 12.04.2021 зі схемою та фототаблицею за участю потерпілої ОСОБА_11 , яка розповіла про обставини ДТП, зокрема повідомила, що 25.03.2021 близько 9:10 год. їхала в якості пасажира в автомобілі ВАЗ 21011, за кермом якого перебував ОСОБА_13 , рухались за вантажним автомобілем з однаковою швидкістю 50-60 км./год. ОСОБА_13 рухався по своїй смузі, не змінював напрямок руху та не маневрував на проїзній частині. Під час руху вона відчула удар у задню ліву частину автомобіля. Також потерпіла показала місце зіткнення транспортних засобів та наголосила на тому, що автомобіль ВАЗ 21011 у момент ДТП розташовувався на проїзній частині рівно по відношенню до її меж та водій а/м зовсім не маневрував на дорозі;

- протокол проведення слідчого експерименту від 11.06.2021 зі схемою та фототаблицею за участю свідка ОСОБА_7 , який розповів про обставини ДТП та показав на місці як відбулося ДТП, а саме показав місце зіткнення т/з, яке на його думку, відбулося в той момент, коли він почув специфічний звук скреготу та колихання кабіни вантажівки, оскільки самого моменту зіткнення не бачив; розташування т/з на момент початку маневру обгін вантажним автомобілем та показав, що легковий автомобіль у цей момент не змінював свого напрямку руху та перебував на відстані 1,5 м.

- висновок експерта № 223 від 31.03.2021 судово-медичної експертизи зразка рідкої крові трупа ОСОБА_9 ;

- висновок експерта № 1178 від 30.03.2021 експертизи зразків крові трупа ОСОБА_9 , в яких не виявлені метиловий, етиловий, ізопропіловий, пропіловий, ізобутиловий, бутиловий, ізоаміловий, аміловий спирти;

- висновок експерта № 441 від 06.04.2021 судово-медичної експертизи ОСОБА_9 , згідно якого встановлено: шокова надниркова залоза, забій легень, печінки, субарахноїдальний крововилив, крововилив в міжреберному м`язові, післяінфаркний кардіосклероз;

- висновок експерта № 416 від 15.04.2021 судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_9 , згідно якого виявлені тілесні ушкодження, що утворилися від травматичного контакту з тупим(ми) об`єктом(ми), могли утворитися в строк та при обставинах, зазначених в постанові, а саме при дорожньо-транспортній пригоді при ударі о виступаючі частини внутрішньої компановки автомобіля і знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Ушкодження призвели к розвитку загрозливих для життя явищ і тому за ознаками відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень. Смерть ОСОБА_9 настала від закритої тупої травми грудної клітини з забоєм легенів від чого і настала смерть;

- висновок експерта за результатами проведення судової інженерно-транспортної експертизи № 1257/21-27 від 14.04.2021 з фототаблицею, згідно якого гальмівна система, ходова частина та рульове керування автомобіля ВАЗ 21011, реєстраційний номер НОМЕР_4 на момент огляду експертом та на момент настання ДТП знаходилися в працездатному стані і не мали ознак наявності несправностей, які ведуть до виникнення втрати цим автомобілем його поперечної стійкості і раптовому для його водія уводу вбік від смуги руху, яка обирається водієм, чи обумовлюють позбавлення цього водія можливості зниження швидкості автомобіля аж до його повної зупинки за допомогою робочої гальмівної системи з відомою водію ефективністю. Розгерметизація шини лівого переднього колеса, зафіксована при експертному огляді автомобіля, відбулася в результаті розглянутої події (під час розвитку ДТП);

- висновок експерта за результатами проведення судової інженерно-транспортної експертизи № 1257/21-27 від 13.04.2021 з фототаблицею, згідно якого гальмівна система, ходова частина та рульове керування автомобіля MAN TGX 18.440, реєстраційний номер НОМЕР_2 на момент експертного огляду та на момент настання розглянутої події знаходилися в працездатному стані і не мали ознак наявності несправностей, які ведуть до виникнення втрати цим автомобілем його поперечної стійкості і раптовому для його водія уводу вбік від смуги руху, яка обирається водієм, чи обумовлюють позбавлення цього водія можливості зниження швидкості автомобіля аж до його повної зупинки за допомогою робочої гальмівної системи з відомою водію ефективністю;

- висновок експерта за результатами проведення судової інженерно-транспортної експертизи № 1256/21-27 від 12.04.2021 з фототаблицею, згідно якого гальмівна система та ходова частина напівпричепу KOGEL S 24, реєстраційний номер НОМЕР_3 на момент настання розглянутої події знаходилися в працездатному стані і не мали ознак наявності несправностей, які ведуть до виникнення втрати цим причепом його поперечної стійкості і раптовому для водія автомобіля уводу вбік від смуги руху, яка обирається водієм, чи позбавленню цього водія можливості зниження швидкості автопоїзду аж до його повної зупинки за допомогою робочого гальма з відомою водію ефективністю;

- висновок експерта за результатами проведення судової інженерно-транспортної експертизи № 1258/1259/21-27 від 16.04.2021 з фототаблицею, згідно якого в умовах розглянутої події автомобіль MAN TGX 18.440, реєстраційний номер НОМЕР_2 первинно своєю правою передньою частиною контактував з лівою задньою частиною автомобіля ВАЗ 21011. В момент первинного входу в контакт кут між подовжніми осями автомобіля MAN TGX 18.440 та автомобіля ВАЗ 21011складав близько 10°±5°, відлічуваний від лінії подовжньої осі автомобіля MAN TGX 18.440 проти ходу годинникової стрілки до перетинання з лінією подовжньої осі автомобіля ВАЗ 21011;

- висновок експерта за результатами проведення судової інженерно-транспортної експертизи № 2522/2523/21-27 від 23.06.2021, згідно якого вбачається два можливих варіанти розвитку обставин ДТП:

варіант І автомобіль MAN TGX 18.440 перед зіткненням рухався по смузі зустрічного руху паралельно подовжньої осі дороги, а автомобіль ВАЗ 21011 перед зіткненням здійснював маневр вліво. В розглянутій ситуації водій а/м MAN TGX 18.440 ОСОБА_7 не мав технічної можливості запобігти зіткнення з автомобілем шляхом виконання вимог п.12.3 та 12.6 (г) ПДР, тобто застосувавши екстрене гальмування з моменту виникнення небезпеки при русі з припустимою швидкістю, тобто діями водія автомобіля водію а/м MAN TGX 18.440 була створена аварійна ситуація, у якій водій не має можливості уникнути ДТП своїми односторонніми діями. За умови виконання водієм а/м ВАЗ 21011 ОСОБА_13 вимог п.2.3 (б) і (д) та 10.1 ПДР, тобто при уважному стеженні за дорожньою обстановкою та при відмові від здійснення будь-яких маневрів, які створювали небезпеку іншим учасникам дорожнього руху, він (водій а/м ВАЗ 21011) мав технічну можливість не створювати небезпеку для руху водію а/м MAN TGX 18.440 і тим самим мав технічну можливість уникнути створення умов, що привели до ДТП;

варіант ІІ автомобіль ВАЗ 21011 перед зіткненням рухався по правій стороні проїзної частини паралельно подовжньої осі дороги, а автомобіль MAN TGX 18.440 здійснив маневр вправо зі смуги зустрічного руху. В даному варіанті дорожньої обстановки дії водія автомобіля MAN TGX 18.440 ОСОБА_7 регламентуються вимогами п.п. 2.3 (б) і (д) та 10.1 ПДР, за умови виконання яких він ( ОСОБА_7 ) мав технічну можливість не створювати небезпеку для руху водію автомобіля ВАЗ 21011 і тим самим мав технічну можливість уникнути створення умов, що привели до ДТП. Враховуючи, що в даному варіанті обставин ДТП а/м MAN TGX 18.440 наближався до а/м ВАЗ 21011 позаду, дії водія а/м ВАЗ 21011 ОСОБА_13 спрямовані на можливість уникнути зіткнення в такій ситуації вимогами ПДР не регламентувались. В розглянутому варіанті дорожньої обстановки водій а/м ВАЗ 21011 ОСОБА_13 не міг уникнути ДТП своїми односторонніми діями.

Враховуючи наявність двох взаємовиключних варіантів щодо технічної можливості у водія автомобіля ВАЗ 21011 ОСОБА_13 та водія автомобіля MAN TGX 18.440 ОСОБА_7 уникнути даної ДТП, експертним шляхом встановити чиї дії перебували в причинному зв`язку з ДТП не представляється можливим;

-висновок експерта № СЕ-19/112-21/5207-ІТ від 30.06.2021 за результатами проведення судової інженерно-транспортної експертизи, згідно якого в дорожній обстановці, яка склалась на момент ДТП водій а/м MAN TGX 18.440 ОСОБА_7 MAN TGX 18.440 у момент виникнення небезпеки для його руху повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 ПДР, дії водія а/м ВАЗ 21011 ОСОБА_13 регламентувались вимогами п.п.10.1 та 13.1 ПДР. Водій а/м ВАЗ 21011 ОСОБА_13 виконуючи вимоги п.п.2.3 (б), 13.1, 13.3 ПДР мав у своєму розпорядженні технічну можливість не створювати умов, які в подальшому призвели до ДТП. В причинному зв`язку з виникненням даної ДТП з технічної точки зору знаходились невідповідності дій водія автомобіля ВАЗ 21011 ОСОБА_13 вимогам п.п.10.1 та 13.1 ПДР;

- висновок експертів за результатами проведення комісійної судової автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи № 28701/28702/21-52 від 28.12.2021, згідно якого в даній дорожній обстановці дослідження питання технічної можливості попередження ДТП з боку водія автомобіля ВАЗ 21011 ОСОБА_13 експертним шляхом є методично недоцільним. Вказана можливість забезпечувалась у випадку дотримання вказаним водієм вимог п.п.10.1, 13.1 ПДР, для чого у нього не було перешкод технічного характеру. В свою чергу за умов та обставин виникнення пригоди, за наведених в постанові про призначення експертизи параметрів зближення автопоїзда MAN та автомобіля ВАЗ, водій ОСОБА_7 не мав технічної можливості уникнути їх контактування шляхом застосування екстреного гальмування керованого ним т/з. Покази свідка ОСОБА_11 в частині вказаного нею розташування місця зіткнення автомобілів містять суперечності із зафіксованою на схемі ДТП слідовою інформацією, тобто з технічної точки зору не спроможні. В свою чергу пояснення водія автопоїзда MAN ОСОБА_7 не містять протиріч технічного характеру із зафіксованою на схемі ДТП слідовою інформацією, тобто з технічної точки зору можуть вважатись спроможними. За наведених в постанові про призначення експертизи параметрів зближення автомобілів MAN та ВАЗ в діях водія автопоїзда MAN ОСОБА_7 невідповідностей вимогам п.12.3 ПДР, які б знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди, з технічної точки зору не вбачається. В свою чергу, враховуючи наявний факт зіткнення транспортних засобів, а також параметри руху даних транспортних засобів перед пригодою, що викладені в матеріалах справи, можна дійти висновку, що дії водія а/м ВАЗ ОСОБА_13 , з технічної точки зору, не відповідали вимогам п.п.10.1, 13.1 ПДР та дана невідповідність знаходиться в причинному зв`язку з виникненням пригоди;

- ухвалу ІНФОРМАЦІЯ_3 від 30.04.2021 про надання дозволу на тимчасовий доступ до медичної картки стаціонарного хворого на ім`я ОСОБА_11 з можливістю її вилучення;

- протокол тимчасового доступу до речей і документів від 05.05.2021, а саме до медичної картки стаціонарного хворого № 194 на ім`я ОСОБА_11 та DVD-R диск з рентген знімками останньої, які були вилучені слідчим;

- висновок експерта № 338 від 19.05.2021 судово-медичної експертизи по медичних документах на ім`я ОСОБА_11 , відповідно до якого згідно наданої медичної документації у ОСОБА_11 будь-яких видимих тілесних ушкоджень у вигляді синців, саден, ран, переломів не описано. Виставлений діагноз: тупа травма грудної клітини, забій грудної клітини та правого передпліччя не підтверджений будь-якими об`єктивними даними, тому при дачі висновку за ступенем тяжкості не оцінювався;

- повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_4 від 14.06.2021 про те, що за даними спостережень авіаметеостанції Кропивницький, 25.03.2021 в період з 09-00 до 09-30 год. київського зимового часу спостерігалась хмарна погода. Випадав сніг. Спостерігався слабкий серпанок, температура повітря становила один градус морозу;

- копію лікарського свідоцтва про смерть № 441 від 26.03.2021, в якому вказано, що ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце смерті 86 км автодороги Олександрівка- Миколаїв. Причина смерті закрита тупа травма грудної клітини з переломами ребер;

- ухвалу ІНФОРМАЦІЯ_3 від 02.06.2022, якою скасовано постанову від 07.04.2022 про закриття кримінального провадження;

- постанову про уточнення даних досудового розслідування від 10.06.2022;

- висновок експертів № 22-4259/4260 комісійної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи обставин зіткнення транспортних засобів від 08.12.2022, згідно якого показання водія вантажного автопоїзду MAN TGX 18.440 та версія розвитку пригоди, яка випливає з показань потерпілої, технічно неспроможні. Дії водія автопоїзду MAN TGX 18.440 регламентувалися вимогами пунктів 13.1, 13.3 або 14.2 в) ПДР, відповідно до яких водій повинен був при наближенні до автомобіля ВАЗ 21011, що рухався в правій смузі з невеликою швидкістю, обігнати його на безпечному бічному інтервалі, або своєчасно знизити швидкість до швидкості автомобіля, рухаючись за ним на безпечній дистанції, відмовившись від обгону, якщо він був небезпечним. Експертами не вбачається об`єктивних причин, які б позбавили водія автопоїзда MAN TGX 18.440 належним виконанням вимог пунктів 13.1, 13.3 або 14.2 в) ПДР, тобто безпечно керуючи автопоїздом, при наближенні до автомобіля ВАЗ 21011, що рухався в правій смузі з невеликою швидкістю, обігнати його на безпечному бічному інтервалі, або своєчасно знизити швидкість до швидкості автомобіля, рухаючись за ним на безпечній дистанції, відмовившись від обгону, якщо він був небезпечним. Розгляд належних дій водія автомобіля ВАЗ 21011 по уникненню пригоди, з експертної точки зору, є безпредметним, бо цей т/з знаходився попереду, його водій до зіткнення маневрування не застосовував, тому не зобов`язаний був слідкувати за дорожньою обстановкою позаду себе з метою виявлення порушників дорожнього руху. В умовах пригоди у водія автомобіля ВАЗ 21011 була відсутня технічна можливість її уникнення належним виконанням вимог ПДР, бо цей транспортний засіб рухався попереду та жодним чином на розвиток пригоди не впливав. У причинному зв`язку з фактом ДТП, з експертної точки зору, слід розглядати дії водія автопоїзда MAN TGX 18.440, які не відповідали вимогам пунктів 13.1, 13.3 або 14.2 в) ПДР;

- повідомлення про підозру від 16.05.2023, яким ОСОБА_7 повідомлено, що він підозрюється у порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України;

- ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18.05.2023 про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту з 18.05.2023 до 16.07.2023 включно, в межах строку досудового розслідування.

Під час судового розгляду стороною захисту надано:

- копію свідоцтва про смерть ОСОБА_14 власника автомобіля MAN TGX 18.440, реєстраційний номер НОМЕР_2 з напівпричепом KOGEL S 24, реєстраційний номер НОМЕР_3 ;

- копію свідоцтва про шлюб ОСОБА_14 та ОСОБА_17 , що зареєстрований 15.11.2008 року, після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на « ОСОБА_18 »;

- копію розписки ОСОБА_19 від 17.08.2023 про отримання нею від ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_6 » коштів в розмірі 200000 грн за автомобіль MAN TGX 18.440, реєстраційний номер НОМЕР_2 з напівпричепом KOGEL S 24, реєстраційний номер НОМЕР_3 , які зобов`язалась переоформити на ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_6 » після вступу в спадщину після ОСОБА_14 .

Представником потерпілих під час судового розгляду надано заяви-розписки потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 про часткове відшкодування ОСОБА_7 моральної шкоди в сумі 5000 доларів США, що еквівалентно 206251 грн кожному з потерпілих. У вказаних розписках зазначено, що потерпілі приймають вибачення ОСОБА_7 та вважають їх щирими. Впевнені, що ОСОБА_7 не бажав настання таких наслідків, зробив для себе належні висновки, має намір в подальшому відшкодувати стягнуті з нього згідно вироку суду суми. Просили суд не призначати ОСОБА_7 покарання пов`язане з реальним позбавленням волі та призначити покарання з іспитовим терміном, що на їх думку, буде цілком достатнім та справедливим, відповідатиме інтересам потерпілих в частині подальшого відшкодування ОСОБА_7 завданої шкоди. Крім того, просили не призначати покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки ОСОБА_7 працює водієм і цим заробляє на життя.

Оцінюючи докази судом встановлено наступне.

У висновку експерта за результатами проведення судової інженерно-транспортної експертизи № 2522/2523/21-27 від 23.06.2021 сформульовано два можливих варіанти розвитку обставин ДТП: варіант І автомобіль MAN TGX 18.440 перед зіткненням рухався по смузі зустрічного руху паралельно подовжньої осі дороги, а автомобіль ВАЗ 21011 перед зіткненням здійснював маневр вліво; варіант ІІ автомобіль ВАЗ 21011 перед зіткненням рухався по правій стороні проїзної частини паралельно подовжньої осі дороги, а автомобіль MAN TGX 18.440 здійснив маневр вправо зі смуги зустрічного руху.

Вказана експертиза проводилась на підставі постанови слідчого про призначення інженерно-транспортної експертизи від 15.06.2021, в якій зазначено про обставини справи, зокрема що ОСОБА_7 здійснюючи маневр обгону допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ 21011 під керуванням ОСОБА_9 , який рухаючись у попутному напрямку почав здійснювати маневр з виїзду на смугу зустрічного руху, по якій рухався автопоїзд MAN. При проведенні експертизи використовувалися вихідні дані (з постанови про призначення експертизи), серед яких наявні:

- показання потерпілої ОСОБА_11 , яка стверджувала, що автомобіль ВАЗ 21011 під керуванням ОСОБА_9 рухався за вантажівкою по середині своєї смуги, не змінюючи траєкторії свого руху, у якийсь момент ОСОБА_9 сказав, що позаду їде ще один автомобіль, як і попереду, одразу після цих слів і відбулося зіткнення, зазначала, що ОСОБА_9 не змінював напрямку руху керованого ним транспортного засобу взагалі;

- результати проведеного слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_11 від 12.04.2021, яка зазначила серед іншого, що автомобіль, у якому вона перебувала на момент ДТП розташовувався на проїзній частині рівно по відношенню до її меж та водій автомобіля ВАЗ 21011 зовсім не маневрував на дорозі…

- показання свідка ОСОБА_7 від 04.06.2021, який серед іншого вказав, що «… у момент обгону ніяких транспортних засобів, які рухались у зустрічному напрямку він не бачив. Під час вказаного маневру збільшив швидкість керованого ним т/з приблизно до 80 км/год. У момент, коли він здійснював маневр обгін, тобто коли якраз перебував на зустрічній смузі руху, він відчув звук та одночасний легкий поштовх з права, від цього кабіна його автомобіля дещо похитнулась. Тоді він перебуваючи ще на зустрічній смузі руху, одразу подивився у праве паркувальне дзеркало та у «дзеркало мертвої зони» та побачив червону пляму, яка розташовувалась поряд, як саме чи позаду чи попереду він не бачив, але ближче до кабіни, він зрозумів, що це зазначений попутний автомобіль ВАЗ, обгін якого ОСОБА_7 здійснював…»

- результати проведеного слідчого експерименту від 11.06.2021 за участю свідка ОСОБА_7 , де також зазначено, що «легковий автомобіль напрямку свого руху не змінював та рухався на попередньо зазначеній відстані від правого краю проїзної частини та знаходився на відстані 22,75 м від встановленого місця зіткнення транспортних засобів».

З урахуванням вказаних показань та з урахуванням встановленого розташування автомобілів в момент первинного контактування експерт вбачає два можливих варіанти розвитку обставин ДТП, про які вказано вище.

Використані експертом вихідні дані містять інформацію про те, що водій автомобіля ВАЗ 21011 рухався по своїй смузі руху, свого напрямку не змінював та не маневрував. Під час розгляду кримінального провадження судом також не встановлено та не підтверджено жодними доказами факт здійснення ОСОБА_9 маневру вліво перед зіткненням.

Так, свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показала, що ОСОБА_9 рухався за вантажним автомобілем, їхав прямо та не обганяв його, тобто не виконував жодних маневрів.

З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що водій автомобіля ВАЗ 21011 не міг уникнути ДТП своїми односторонніми діями, оскільки автомобіль MAN наближався до нього позаду, тому прийнятним є варіант ІІ розвитку обставин ДТП, наведений експертом у висновку № 2522/2523/21-27 від 23.06.2021.

Наведене узгоджується також з висновком експертів № 22-4259/4260 комісійної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи обставин зіткнення транспортних засобів від 08.12.2022, відповідно до якого в умовах пригоди у водія автомобіля ВАЗ 21011 була відсутня технічна можливість її уникнення належним виконанням вимог ПДР, бо цей транспортний засіб рухався попереду та жодним чином на розвиток пригоди не впливав. У причинному зв`язку з фактом ДТП, з експертної точки зору, слід розглядати дії водія автопоїзда MAN TGX 18.440, які не відповідали вимогам пунктів 13.1, 13.3 або 14.2 в) ПДР.

В рамках проведеної експертизи комісія експертів прийшла до висновку що показання водія автопоїзду ОСОБА_7 є технічно неспроможними, по головному критерію показаної ним версії за будь-яких траєкторій руху транспортних засобів у процесі обгону автомобіль ВАЗ знаходився в полі зору водія автопоїзда.

Установлений експертами механізм контактування транспортних засобів та механізм їхнього після аварійного руху, що відображається слідами на дорозі указують, що вони знаходять своє узгодження тільки за умов початку гальмування автопоїзда ще до моменту зіткнення.

Зокрема, факт руху автомобіля з меншою швидкістю, чим швидкість автопоїзда, при тому, що далі його винесло перед автопоїздом на зустрічне узбіччя і в кювет, указує, що саме з моменту входу в контакт водій автопоїзда гальмуванням встиг знизити швидкість до такої, меншої за швидкість автомобіля величини, яка дозволила його пропустити перед собою.

Більш того, поверхневий, дотичний, швидкоплинний, одноразовий контакт транспортних засобів виключав передачу автомобілю ударного імпульсу, який би прискорив його рух до швидкості автопоїзда, але створював умови саме для втрати автомобілем поперечної стійкості внаслідок поштовху в поперечному, зліва направо, напрямку задньої осі автомобіля, яка є тяговою. Такий поштовх створює умови руху автомобіля в сторону зустрічного узбіччя, куди, у підсумку, і винесло автомобіль після некерованого обертання в заносі.

Тобто у відповідності з установленими обставинами розвитку пригоди, експерти зробили висновок про те, що показання водія автопоїзда являються технічно неспороможними, оскільки автомобіль ВАЗ весь час знаходився під його візуальним контролем і до моменту зіткнення водій автопоїзда гальмував.

Показані потерпілою ОСОБА_11 координати місця зіткнення по довжині дороги відносно стаціонарного орієнтира по формальних метричних ознаках, так само, як і показання водія автопоїзда, є технічно неспороможними. У той же час, це не є принциповим для оцінки сукупності наданої потерпілою інформації, яка повинна оцінюватися саме по критеріях, що обґрунтовують її позицію та дають можливість оцінити її показання відповідно до самої причини ДТП, якою за її версією випливає недотримання водієм автопоїзда дистанції та бічного інтервалу до автомобіля ВАЗ при його обгоні.

Тому експертами проводився аналіз технічної спроможності показань ОСОБА_11 саме в цьому ракурсі та зроблено висновок, що версія розвитку пригоди, яка випливає з показань потерпілої ОСОБА_11 цілком технічно спроможна, бо повністю узгоджується з результатами транспортно-трасологічного дослідження в рамках даної експертизи.

Відповідно даних технічно спроможної версії, автомобіль ВАЗ рухався в межах своєї смуги, тому експертами не вбачається причин, які б позбавили водія автопоїзда належним виконанням вимог п. 13.1, 13.3 ПДР технічної можливості уникнути пригоди.

Розгляд належних дій водія автомобіля ВАЗ по уникненню пригоди, з експертної точки зору, є безпідставними, бо цей транспортний засіб знаходився попереду, його водій до зіткнення маневрування не застосовував, тому не зобов`язаний був слідкувати за дорожньою обстановкою позаду себе. Навпаки водії повинні враховувати дорожню обстановку за ходом свого руху, тому при груповому русі безпека кожного водія, який виконує вимоги ПДР забезпечується водієм, що рухається ззаду.

У сукупності це означає, що в умовах пригоди у водія а/м ВАЗ була відсутня технічна можливість її уникнення належним виконанням вимог ПДР, бо цей т/з рухався попереду та жодним чином на розвиток пригоди не впливав.

Оскільки ж автопоїзд був технічно справним, експертами не вбачається об`єктивних причин, які б позбавили його водія належним виконанням вимог п.13.1, 13.3 або 14.2 (в) ПДР, тобто безпечно керуючи автопоїздом, при наближенні до автомобіля ВАЗ, що рухався в правій смузі з невеликою швидкістю, обігнати його на безпечному бічному інтервалі, або своєчасно знизити швидкість до швидкості автомобіля, рухаючись за ним на безпечній дистанції, відмовившись від обгону, якщо він був небезпечним.

Це означає, що в причинному зв`язку з фактом ДТП слід розглядати дії водія автопоїзда, які не відповідали вимогам пунктів 13.1, 13.3 або 14.2 (в) ПДР.

Суд погоджується з вищевказаними висновками експертів, які є логічними, обґрунтованими та об`єктивними, узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_11 та дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами.

Оцінюючи висновок експерта № СЕ-19/112-21/5207-ІТ від 30.06.2021 за результатами проведення судової інженерно-транспортної експертизи суд враховує, що експерт виходив з того, що автомобілі ВАЗ 21011 та MAN рухались в попутному напрямку, при цьому автомобіль MAN виконував маневр «обгін» автомобіля ВАЗ 21011, який змінив напрямок свого руху в сторону смуги руху автомобіля MAN, що не узгоджується з дослідженими в судовому засіданні доказами та установленим експертами механізмом контактування транспортних засобів та механізмом їхнього після аварійного руху.

З огляду не викладене суд не погоджується з вказаним висновком про те що водій автомобіля MAN не був поінформований про небезпеку для руху, яка наближалась до його автомобіля справа у вигляді автомобіля ВАЗ 21011, тому своїми односторонніми діями не міг вплинути на хід розвитку обставин механізму ДТП і тим самим не мав можливості уникнути настання даної пригоди, оскільки під час розгляду справи встановлено, що водій автомобіля ВАЗ 21011 не змінював напрямок руху, не маневрував на дорозі, отже не міг створювати небезпеку для руху автомобіля MAN, який рухався позаду нього.

Суд також не погоджується з висновком експертів за результатами проведення комісійної судової автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи № 28701/28702/21-52 від 28.12.2021, які поклали в основу свого висновку пояснення водія автопоїзда ОСОБА_7 , згідно з якими контактування транспортних засобів було обумовлене маневруванням автомобіля ВАЗ на зустрічну смугу руху, по якій на той момент вже рухався автопоїзд MAN в процесі виконання ним маневру обгону автомобіля ВАЗ, оскільки, як зазначалось вище, маневрування автомобіля ВАЗ не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду.

Захисник обвинуваченого, під час судового розгляду, просив визнати протокол проведення слідчого експерименту від 11.06.2021 зі схемою та фототаблицею за участю свідка ОСОБА_7 недопустимим доказом, оскільки ОСОБА_7 в подальшому був визнаний обвинуваченим у даному кримінальному провадженні.

Так, за правилами п. 1 ч. 3 ст. 87 КПК недопустимими є докази, що були отримані з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні.

Вирішуючи питання, чи були відомості про обставини дорожньо-транспортної пригоди, надані ОСОБА_7 як свідком під час проведення слідчого експерименту з його участю, такими, що отримані з порушенням вимог законодавства, суд бере до уваги таке.

Із матеріалів кримінального провадження встановлено, що відомості про ДТП до ЄРДР були внесені по факту кримінального правопорушення, а не щодо ОСОБА_7 (т.2 а.с.16). Останній, викладаючи власну версію щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, був допитаний в якості свідка. Його показання слідчий, відповідно до вимог частини другої статті 9 КПК, зобов`язаний був всебічно, повно і неупереджено дослідити та прийняти відповідне процесуальне рішення. Саме з метою перевірки й уточнення наданих ОСОБА_7 відомостей щодо обставин ДТП за його згодою та за участю запрошеного ним адвоката (захисника) ОСОБА_20 був проведений слідчий експеримент. Його проведенню передувало роз`яснення ОСОБА_7 прав та обов`язків, передбачених ст.ст. 66,67 КПК України, в тому числі права не свідчити проти себе і відмовитися давати показання, що можуть стати підставою для підозри чи обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення. Під час цієї слідчої дії ОСОБА_7 була надана можливість висловити свою власну точку зору причин ДТП і в такий (законний) спосіб вплинути на вирішення справи стосовно себе, що не суперечить засаді верховенства права.

У матеріалах кримінального провадження відсутні дані, які б давали підстави вважати, що при проведенні цього слідчого експерименту слідчим були вчинені діяння, якими були б порушені права чи свободи ОСОБА_7 , або слідчий у будь-якій формі примушував би ОСОБА_7 до визнання своєї винуватості у ДТП. Не було у слідчого й достатніх даних вважати, що надалі ОСОБА_7 буде визнано підозрюваним чи обвинуваченим.

Після отримання висновків експертиз кримінальне провадження було закрито в зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Відповідно до вимог частини першої статті 86 КПК доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим кодексом.

На підставі викладеного та системного тлумачення норм права, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, зокрема статті 87 КПК України, суд приходить до висновку про відсутність істотного порушення прав та свобод ОСОБА_7 , а відтак і відсутність підстав вважати недопустимими доказами відомості про обставини дорожньо-транспортної пригоди, надані ОСОБА_7 як свідком під час проведення слідчого експерименту.

Крім того, показання і протокол слідчого експерименту є окремими самостійними процесуальними джерелами доказів, які суд оцінює за правилами ст. 94 КПК, що узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній в постанові від 14.09.2020 (справа № 740/3597/17, провадження № 51-6070кмо19).

Оцінюючи сукупність всіх досліджених у судовому засіданні доказів, суд приходить до висновку про доведеність викладених в обвинувальному акті фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення та вважає доведеною вину ОСОБА_7 в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, кваліфікація дій обвинуваченого за ч.2 ст. 286 КК України є правильною.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, віднесене до категорії тяжких, зокрема порушення обвинуваченим правил дорожнього руху щодо безпечності руху та наслідків вчиненого у виді смерті потерпілого ОСОБА_9 , особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як особа ОСОБА_7 осудний, одружений, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, станом на травень 2023 року проживав разом зі співмешканкою, сином, матір`ю та падчеркою, працює водієм у ФОП ОСОБА_8 . На завершальному етапі судового слідства визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, просив вибачення у потерпілих, частково відшкодував потерпілим моральну шкоду. Просив не позбавляти його волі, оскільки має на утриманні матір похилого віку, у якої окрім нього нікого не має, та просив не позбавляти його права керування транспортними засобами, щоб мати можливість працювати та відшкодовувати шкоду потерпілим.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, оскільки обвинувачений визнає свою вину, шкодує про вчинене, просив вибачення у потерпілих та часткове відшкодування шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З формалізованої інформації, наданої в досудовій доповіді уповноваженого органу з питань пробації вбачається, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 можливо без позбавлення або обмеження волі через низьку ймовірність вчинення повторного правопорушення. В разі звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, уповноважений орган з питань пробації вважає доцільним покладення на нього обов`язків відповідно до ч.3 ст. 76 КК України.

Санкцією ч.2 ст.286 КК передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації це покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Згідно Пленуму Верховного Суду України у п.п.20, 21 постанови від 23.12.2005 №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" при призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст.286 і ст.287 КК необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

Виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, метою покарання засудженого є його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів. Приймаючи рішення про можливість звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, суду належить навести мотиви, з яких він вважає, що відбування покарання не пов`язаного з позбавленням волі сприятиме його виправленню та попередженню нових злочинів.

Законодавець надав дискреційні повноваження судам у визначенні можливості застосування ст.75 КК України. Суд, діючи в межах своїх повноважень, може встановити підстави для застосування цього положення. Думка потерпілого може враховуватись судом при призначенні покарання, однак не є вирішальною.

Із врахуванням всіх обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого ОСОБА_7 , який вчинив необережний злочин, віднесений до категорії тяжких, вживає дієві заходи для залагодження провини перед сім`єю загиблого потерпілого, частково добровільно відшкодував завдану моральну шкоду, має постійне місце роботи, визнав свою вину, вперше притягується до кримінальної відповідальності, враховуючи думку прокурора, який наполягав на призначенні покарання у виді позбавлення волі з реальним його відбуттям з позбавленням права керування транспортними засобами, позицію потерпілих, які просили призначити покарання з іспитовим терміном без позбавлення права керування транспортними засобами, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, а також висновок органу пробації про можливість виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами, звільнивши його на підставі ст. 75 КК України від відбування основного покарання з випробуванням, що відповідає засадам кримінального судочинства та меті призначення покарання.

При вирішенні питання про призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд враховує те, що обвинувачений працює водієм, однак з огляду на тяжкі наслідки кримінального правопорушення - смерть потерпілого ОСОБА_9 , суд вважає справедливим та доцільним застосування до обвинуваченого додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Потерпілими ОСОБА_10 , ОСОБА_5 та ОСОБА_12 заявлено цивільні позови до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди в розмірі 500000 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 грн на користь кожного з них.

Згідно з приписами ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження пред`явити цивільний позов про її відшкодування.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення). Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, при цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно вимог ст. 1167 ЦК України, моральна (немайновий) шкода, заподіяна громадянинові діями іншої особи, яка порушила їх законні права, відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода причинна не з його вини. Моральна шкода відшкодовується, у тому числі і в грошовій формі. Розмір відшкодування визначається судом з врахуванням вмісту позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних і моральних стражданнях потерпілого, а також інших негативних наслідків.

Суд погоджується з доводами потерпілих про те, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого їм була завдана моральна шкода у зв`язку із спричиненням моральних страждань, пов`язаних із втратою близької людини, що позначили негативні зміни у їх житті, адже в результаті дорожньо-транспортної пригоди загинув батько потерпілих ОСОБА_10 і ОСОБА_5 , та чоловік потерпілої ОСОБА_12 , що безумовно призвело до порушення їх особистих життєвих та соціальних зв`язків та потребувало від них додаткових зусиль для організації свого життя.

Суд враховує глибину і тривалість моральних страждань, обґрунтування позовних вимог в цій частині, тяжкість наслідків, що настали, та інші обставини справи в їх сукупності, в тому числі часткове відшкодування обвинуваченим ОСОБА_7 моральної шкоди в сумі 206251 грн кожному з потерпілих.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_5 та ОСОБА_12 про стягнення з ОСОБА_7 моральної шкоди в розмірі 500000 гривень кожному з потерпілих підлягають задоволенню частково в сумі 250000 грн кожному, що відповідає моральним стражданням потерпілих і засадам виваженості, розумності та справедливості.

Також підлягають задоволенню вимоги потерпілих про стягнення з обвинуваченого витрат на правничу допомогу в розмірі 15000 гривень кожному з потерпілих, які підтверджуються документально.

Процесуальні витрати на залучення експертів відповідно до ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України: автомобіль ВАЗ 21011 реєстраційний номер НОМЕР_4 слід передати спадкоємцям ОСОБА_9 ; автомобіль MAN TGX 18.440, реєстраційний номер НОМЕР_2 з напівпричепом KOGEL S 24, реєстраційний номер НОМЕР_3 , власник якого помер, слід передати спадкоємцям ОСОБА_14 .

Згідно положень ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Відносно ОСОБА_7 запобіжний захід не застосовано.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 373,374,376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю три роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 цього Кодексу, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи, навчання.

Початок іспитового строку рахувати з 22.10.2025 року.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 моральну шкоду в розмірі 250000 (двісті п`ятдесят тисяч) грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15000 грн.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 250000 (двісті п`ятдесят тисяч) грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15000 грн.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_12 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_12 моральну шкоду в розмірі 250000 (двісті п`ятдесят тисяч) грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15000 грн.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі 31816,51 грн.

Скасувати арешт, накладений ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_3 від 14.04.2021 на автомобіль MAN TGX 18.440, реєстраційний номер НОМЕР_2 та арешт, накладений ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_3 від 14.04.2021 на напівпричіп KOGEL S 24, реєстраційний номер НОМЕР_3 , які належали ОСОБА_14 .

Скасувати арешт, накладений ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_3 від 14.04.2021 на автомобіль ВАЗ 21011, реєстраційний номер НОМЕР_4 , який належав ОСОБА_9 , із забороною розпорядження та користування ним.

Речові докази: автомобіль ВАЗ 21011 реєстраційний номер НОМЕР_4 - передати спадкоємцям ОСОБА_9 ; автомобіль MAN TGX 18.440, реєстраційний номер НОМЕР_2 з напівпричепом KOGEL S 24, реєстраційний номер НОМЕР_3 - передати спадкоємцям ОСОБА_14 .

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 не обирався.

Вирок суду може бути оскаржено до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст вироку вручити учасникам провадження негайно після проголошення його резолютивної частини.

Суддя ОСОБА_1