Подільський районний суд міста Києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2025 року м. Київ

Слідча суддя Подільського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ управління поліції в метрополітені ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000177, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.09.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИЛА:

Слідчий СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , звернувся до Подільського районного суду міста Києва з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

В обґрунтування поданого клопотання вказує на те, що слідчим відділом Подільського УП ГУНП у м. Києві за процесуального керівництва прокурорів Подільської окружної прокуратури міста Києва, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000177, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.09.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , грубо ігноруючи вимоги Постанови Кабінету Міністрів від 06.05.2000 року №770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», Постанови Кабінету Міністрів від 27.07.2011 року №796 про внесення змін до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року №770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», Наказу №7 від 23.03.1998 року «Про Затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, що підлягають спеціальному контролю відповідно до законодавства України», Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», Наказу Міністерства охорони здоров`я України №188 від 01.08.2000 року «Про затвердження таблиць невеликих, великих і особливо великих розмірах наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які перебувають у незаконному обороті», із змінами і доповненнями, внесеними Наказом МОЗ України від 20.08.2008 року №481 і від 29.07.2010 року №634, та перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванні час та місці, маючи злочинний умисел, спрямований на повторне, незаконне придбання психотропної речовини з метою збуту, реалізуючи свій злочинний умисел, придбав у невстановленої досудовим розслідуванням особи два поліетиленових пакунки, в яких містилася психотропна речовина, обіг якої заборонено - PVP, в особливо великих розмірах, які помістив до кишені свого рюкзаку, тим самим незаконно придбав та розпочав незаконно зберігати її при собі, з метою збуту.

Продовжуючи свої злочинні дії направленні на повторний збут психотропної речовини - PVP, обіг якої заборонено, в особливо великих розмірах, ОСОБА_4 , 25.09.2025, приблизно об 11 год. 20 хв., зберігаючи при собі вищевказану психотропну речовину, зайшов з нею до вестибюлю станції метро «Видубичі» КП «Київський метрополітен» у м. Києві, де був зупинений працівниками поліції та в подальшому запрошений до кімнати поліції, що розташована на вказаній станції метрополітену КП «Київський метрополітен» у м. Києві.

В подальшому, на підставі ст. 208 КПК України, ОСОБА_4 затримано в якості особи підозрюваної у вчиненні злочину та у присутності двох запрошених понятих чоловічої статі, під час проведення особистого обшуку останнього та обшуку його особистих речей, з рюкзаку, який був при ньому, виявлено та вилучено два поліетиленових пакунка, один із яких направлено на експертизу та встановлено, що в них міститься кристалоподібна речовина білого кольору, а саме психотропна речовина, обіг якої заборонено - PVP, загальною масою 343, 711 г., яку останній повторно, незаконно придбав та зберігав за вищевикладених обставин, в особливо великих розмірах, з метою збуту.

PVP, згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 "Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів", «Список № 2 Особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено» в «Таблиці 2», є психотропною речовиною, обіг якої заборонено.

Згідно Наказу Міністерства охорони здоров`я України 01.08.2000 № 188 (у реакції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 29.07.2010 № 634) «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», а саме «Таблиці 2», маса вилученого у ОСОБА_4 - PVP відноситься до особливо великих розмірів.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підозрюється у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту психотропної речовини, обіг якої заборонено, особою, яка раніше вчинила одне із кримінальних правопорушень, передбачених статтями 308-310, 312, 314, 315, 317 цього Кодексу, якщо предметом таких дій були психотропні речовини в особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

26.09.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Орган досудового слідства вважає, що з метою забезпечення нормальної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання процесуальних рішень у справі, відносно підозрюваного ОСОБА_4 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможуть запобігти спробам: може вчинити спробу переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, експерта чи спеціаліста у вказаному кримінальному провадженні; вчинити інші кримінальні правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просила застосування до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави на підставі п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України. Також зазначила, що маса виявленої у ОСОБА_4 психотропної речовину у понад 4 рази перевищує найнижчу межу, від якої відміряється особливо великий розмір, тобто більше, ніж у 4 000 разів перевищує розмір визначеної добової дози, що вказує на те, що психотропна речовина придбана та зберігалася останнім не для власного вживання, а з метою збуту. Відтак, зазначила про обґрунтованість підозри та наявність ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України. Вказала на те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного, оскільки останній раніше судимий і на даний час відомо про наявність кримінального провадження відносно нього, яке розслідується в м. Кам'янське Дніпропетровської області.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання прокурора, посилався на необґрунтованість підозри та недоведеність ризиків. Вважає, що більш м`який запобіжний захід цілком забезпечить належну процесуальну поведінку його підзахисного.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначив, що є наркозалежним і придбав психотропну речовину для особистого вживання. Просив суд застосувати більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідча суддя дійшла наступних висновків.

Розділ ІІ КПК України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення, до яких зокрема віднесені запобіжні заходи (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України).

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

За змістом п. 5 ч. 1 ст. 176 та ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 176 КПК України тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У судовому засіданні встановлено, що у провадженні слідчого відділу Подільського УП ГУНП у м. Києві перебуває кримінальне провадження № 0000177, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.09.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснюється Подільською окружною прокуратурою міста Києва.

25.09.2025 року на підставі ст. 208 КПК України ОСОБА_4 затримано в якості особи підозрюваної у вчиненні злочину та у присутності двох запрошених понятих чоловічої статі, під час проведення особистого обшуку останнього та обшуку його особистих речей, з рюкзаку, який був при ньому, виявлено та вилучено два поліетиленових пакунка, один із яких направлено на експертизу та встановлено, що в них міститься кристалоподібна речовина білого кольору, а саме психотропна речовина, обіг якої заборонено - PVP, загальною масою 343, 711 г.

26.09.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту психотропної речовини, обіг якої заборонено, особою, яка раніше вчинила одне із кримінальних правопорушень, передбачених статтями 308-310, 312, 314, 315, 317 цього Кодексу, якщо предметом таких дій були психотропні речовини в особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 307 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 віднесено до категорії особливо тяжких злочинів та за його вчинення передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

У судовому засіданні слідчою суддею встановлено, що копію клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник отримали у встановлений ч. 2 ст. 184 КПК України строк.

Слідча суддя перевірила наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, що підтверджується наступними доказами: рапортом про виявлене кримінальне правопорушення; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 25.09.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 25.09.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , від 25.09.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 25.09.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 25.09.2025; висновком експерта від 26.09.2025 № СЕ-19/111-25/59613-НЗПРАП; протоколом огляду предметів від 25.09.2025; іншими матеріалами в їх сукупності.

Оцінка критерію обґрунтованості підозри здійснюється слідчою суддею з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, яка відображена у пункті 48 рішення від 13.11.2007 року у справі «Чеботарь проти Молдови», а також у пункті 175 рішення від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає наявність фактів чи інформації, які могли б переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин.

Таким чином, оцінюючи наведені прокурором докази обґрунтованості підозри, слідча суддя дійшла висновку, що стороною обвинувачення зібрані у встановленому законом порядку достатні фактичні дані, які свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, та про причетність ОСОБА_4 до його вчинення.

Водночас слідча суддя зауважує, що в цьому випадку дотримано стандарт доказування «обґрунтована підозра», який є найнижчим стандартом доказування у кримінальному процесі та не передбачає наявності достовірного знання про вчинення особою кримінального правопорушення, проте є достатнім для вирішення питання про застосування запобіжного заходу. При цьому, доведення стороною обвинувачення вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, має відбутись за найвищим стандартом доказування «поза розумним сумнівом» у змагальному судовому процесі під час розгляду справи по суті.

Оцінюючи наявність на даний час ризиків у кримінальному провадженні, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, слідча суддя встановила наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як зазначено у клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою встановлено наявність наступних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема підозрюваний ОСОБА_4 може:

- переховуватись від органів досудового розслідування та суду;

- незаконно впливати на свідків, експерта чи спеціаліста у вказаному кримінальному провадженні;

- вчинити інші кримінальні правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Щодо наявності ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Як вже зазначалось вище, інкриміноване ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 307 КК України, відносяться до особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Зазначена обставина вже сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів слідства та суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини, означеною у рішенні по справі «Ілійков проти Болгарії» («Ilijkov v. Bulgaria»), заява № 33977/96 від 26.07.2001 року, §80, зокрема суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника дає уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений; також у рішенні по справі «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000, § 76, визначено, що при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання.

З врахуванням викладеного, на думку слідчої судді, тяжкість інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення та суворість призначення покарання за його вчинення у випадку визнання особи винуватою, може свідчити про наявність ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування чи суду.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_4 не має постійного місця проживання у м. Києві та на території України, оскільки м. Костянтинівка Запорізької області, де зареєстрований та проживав підозрюваний починаючи з 2022 року перебуває в окупації внаслідок військової агресії російської федерації. Також підозрюваний не має стійких соціальних зв`язків та місця роботи, що свідчить про його низький рівень правової свідомості та соціальної відповідальності.

Також, підозрюваний ОСОБА_11 з метою уникнення кримінальної відповідальності може незаконно впливати на свідків, експерта чи спеціаліста у вказаному кримінальному провадженні. Відтак, наявний реальний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Покликаючись на існування ризику вчинити інші кримінальні правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, сторона обвинувачення стверджувала, що ОСОБА_4 раніше судимий 18.12.2023 Київським районним судом м. Одеси за ч. 3 ч. 309 КК України до покарання у вигляді 5 років 5 місяців позбавлення волі, за зберігання психотропної речовини в особливо великих розмірах, він офіційно не працевлаштований, суспільно корисною працею не займається, не має постійного місця проживання у м. Києві та на території України.

При цьому, на підставі існуючої практики боротьби з незаконним обігом психотропних речовин та з урахуванням існуючої міжнародної практики, що базується на визначеній добовій дозі (далі - ВДД) за даними Міжнародного комітету з контролю за наркотиками ООН, особливо великі розміри перевищують 1000 ВДД. Маса виявлених у ОСОБА_4 психотропної речовину у понад 4 рази перевищує найнижчу межу, від якої відміряється особливо великий розмір, тобто більше, ніж у 4000 разів перевищує розмір визначеної добової дози. За вказаних обставин, маса вилученої у ОСОБА_4 психотропної речовини не може свідчити про те, що вона придбана та зберігалася останнім для власного вживання, а, безумовно, свідчить про наявність у нього мети збуту психотропної речовини. Вищевказані обставини свідчать, що ОСОБА_4 вчинятиме інші кримінальні правопорушення.

Аналізуючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови)).

Санкція статті, що інкримінується підозрюваному ОСОБА_4 передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років. Усвідомлення вказаної обставини, може призвести до переховування підозрюваного ОСОБА_4 від органу досудового розслідування або суду та перешкоджати здійсненню досудового розслідування у кримінальному провадженні іншим чином, з огляду на відсутність міцних соціальних зв`язків у підозрюваного ОСОБА_4 .

З огляду на викладене, слідча суддя дійшла висновку про обґрунтованість існування такого ризику.

Слідча суддя відповідно до вимог ст. 178 КПК України враховує відомості щодо особи підозрюваного ОСОБА_4 , який є громадянином України, із середньою освітою, раніше судимий, 18.12.2023 Київським районним судом м. Одеси за ч. 3 ч. 309 КК України до покарання у вигляді 5 років 5 місяців позбавлення волі (в строк відбування покарання зараховано перебування його під вартою день за день в період з 16.07.2028 по 18.122023), непрацюючий, неодружений, на утриманні дітей не має.

При цьому, слідча суддя, враховуючи суспільну небезпеку інкримінованого органом досудового розслідування злочину у сфері обігу психотропних речовин, предметом якого були особливо небезпечні психотропні речовини у великих розмірах, вважає, що у даному кримінальному провадженні наявний значний суспільний інтерес який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги свободи особистості, а тому застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є виправданим.

Слідча суддя з урахуванням обґрунтованості підозри та наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, дійшла висновку, що на даному етапі досудового розслідування застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є об`єктивно необхідним з метою забезпечення дієвості відповідного кримінального провадження та запобігання вказаних ризиків.

Щодо можливості визначення розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, слідча суддя зазначає наступне.

Згідно з п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

З огляду на викладене, враховуючи те, що ОСОБА_4 інкримінується вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, зважаючи на доведеність наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також з урахуванням обставин, встановлених у порядку ст. 178 КПК України, слідча суддя дійшла висновку щодо відсутності підстав для визначення останньому альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Відповідно до ст. 205 КПК України визначено, що ухвала слідчого судді, суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Керуючись ст. 176-179, 182, 193 - 194, 309 КПК України, слідча суддя

УХВАЛИЛА:

Клопотання слідчого СВ управління поліції в метрополітені ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000177, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.09.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів без визначення розміру застави.

Для утримання під вартою підозрюваний ОСОБА_4 підлягає направленню до Державної установи «Київський слідчий ізолятор».

Строк дії ухвали слідчого судді становить 60 днів, який обчислюється з 25 вересня 2025 року, тобто з моменту фактичного затримання особи, по 23 листопада 2025 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу вручити підозрюваному негайно після її оголошення.

Копію ухвали направити Державній установі «Київський слідчий ізолятор» - для виконання.

Контроль за виконанням ухвали покласти на уповноваженого прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, що перебуває під вартою, у той самий строк з моменту вручення їй ухвали.

Cлідча суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1