Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/522/23

Номер провадження: 1-кп/511/40/25

08.12.2025 року колегія суддів Роздільнянського районного суду Одеської області у складі:

судді - доповідача - ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Роздільна Одеської області клопотання прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_5 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000096 від 27 лютого 2022 року відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Мукачево Закарпатської області, українця, громадянина України, військовослужбовця, з середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 1, 5, 7 ч. 2 ст.115 та ч. 2 ст. 15 п.п. 1, 5, 7 ч. 2 ст. 115 КК України,-

Учасники справи:

прокурор ОСОБА_7 (дистанційно)

захисник ОСОБА_8

обвинувачений ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

До суду надійшло клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 на 60 днів, оскільки ризики, передбачені п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були встановлені судом при обранні запобіжного заходу, на даний час не відпали та не зменшилися, а завершити розгляд кримінального провадження до дії попередньої ухвали не представляється можливим з об`єктивних причин.

Стислий виклад позиції учасників справи.

Прокурор ОСОБА_7 , який входить до групи прокурорів, підтримав клопотання.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 заперечував проти задоволення клопотання, просив змінити запобіжний захід на більш м`який, зазначивши, що ОСОБА_6 є діючим військовослужбовцем і має бажання і надалі виконувати свій обов`язок по захисту України.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку захисника.

Потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 в судове засідання не прибули на підставі наданих суду заяв про розгляд справи у їх відсутність.

Висновки колегії суддів за результатами розгляду клопотання.

Згідно з ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі інші обставини.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду від 02.03.3022 року «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану» при розгляді клопотань органів досудового розслідування суд використовує всі наявні документи і матеріали справи, зокрема і судові рішення у формі, в якій вони внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень.

Запобіжний захід застосовується/продовжується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Вирішуючи питання продовження запобіжного заходу, суд може зважати на попередню оцінку окремих фактичних обставин, здійснену ним при вирішенні попередніх клопотань у цьому кримінальному провадженні на підставі відповідних матеріалів і не здійснювати надмірного витребування матеріалів у сторін кримінального провадження.

Колегія суддів зазначає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою не є покаранням за злочин, а його мета дійсно забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченої особи.

Запобіжний захід має бути обрано/продовжено із врахуванням всіх обставин кримінального правопорушення, встановлених ризиків та конкретної особи, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненому.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Приписами ст. 23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Колегія суддів в котрий раз зауважує щодо доводів захисника про відсутність доказів винуватості ОСОБА_6 та звільнення у зв`язку з цим його з-під варти, що такі доводи сторони захисту є передчасними, оскільки питання винуватості або невинуватості особи вирішується за результатами розгляду кримінального провадження.

На думку колегії суддів, обраний відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості кримінального правопорушення, що йому інкримінується, та не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, ухиленню від суду, а також відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні умисних особливо тяжких злочинів проти життя п`ятьох осіб, чотири з яких загинули, за вчинення вказаних злочинів законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі, ОСОБА_6 зареєстрований в м. Мукачево Закарпатської області, яка знаходиться на значній віддаленості від Одеської області та має спільні кордони з чотирма європейськими державами, що підвищує можливості втечі від суду, останнім часом за місцем реєстрації не проживав, проживав в м. Одесі у житловому приміщенні своєї співмешканки, наразі, за повідомленням сторони захисту, сім`я розпалася. ОСОБА_6 до оголошення в Україні воєнного стану працював в м. Одесі в приватному охоронному агентстві «Самсон», де мав доступ до зброї та відповідні навички володіння нею. ОСОБА_6 не одружений, неповнолітня дитина з ним не проживає. Після оголошення воєнного стану в Україні ОСОБА_6 був призваний до лав ЗСУ в ТРО та має статус військовослужбовця, у зв`язку з чим отримав доступ до зброї, обвинувачується у вчиненні злочинів з застосуванням службової вогнепальної зброї проти цивільних осіб, та в разі звільнення з-під варти має намір повернутись до військової частини та продовжити військову службу, про що неодноразово заявляв суду, а отже знов отримає доступ до вогнепальної зброї, що також вказує на існування ризику продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризику летальності.

Наведені обставини свідчать про те, що існуючи ризики, які дають достатні підстави колегії суддів вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою ст. 177 КПК України з часом не відпали та не зменшилися, крім ризику впливу на свідків обвинувачення та потерпілих.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

У рішенні по справі «Гонгадзе проти України» від 8 листопада 2005 року ЄСПЛ нагадав, що для того, щоб розслідування могло вважатися ефективним, воно має призвести до встановлення і покарання винних осіб.

Колегія суддів наголошує на тому, що справа є дуже складною, має великий обсяг письмових доказів (10 томів) з відеофіксацією слідчих дій, які досліджувались в судовому засіданні, допитано потерпілих та багато свідків очевидців, наразі закінчено дослідження речових доказів, які мали значний обсяг.

Встановлені судом ризики свідчать, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, можуть негативно відобразитися на здійсненні швидкого та ефективного судового розгляду, якого можливо досягнути лише за умов нівелювання ризиків кримінального провадження.

Разом із цим, матеріали не містять даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою. Стороною захисту суду не надавалось будь-яких документів, які б свідчили про неможливість перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою.

Колегія суддів приймає до уваги посилання сторони захисту на дані про особу обвинуваченого, наявність місця проживання та його сімейний стан, проте зауважує, що такі обставини не свідчать про зменшення або відсутність вищезазначених ризиків, при цьому, у світлі інкримінованих обставин справи, зазначене не є настільки переконливими обставинами, що могли б знизити встановлені ризики до маловірогідних чи до їх виключення.

За наведених обставин, доводи захисника про наявність підстав для застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту або застави, суд визнає необґрунтованими.

Домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Житло обвинуваченого, як вже зазначав суд, знаходиться у м. Мукачево Закарпатської області, що унеможливить явку обвинуваченого в судове засідання до м. Роздільна Одеської області. Також, враховуючи, що ОСОБА_6 є військовослужбовцем, він повинен перебувати в місці розташування військової частини та виконувати накази командира та бойові завдання, обрання домашнього арешту військовослужбовцю протирічить порядку проходження військової служби. Командування військової частини не наділено повноваженнями згідно вимог КПК України здійснювати контроль за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, на відміну від працівників органу Національної поліції.

Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_6 в разі визнання його винуватим, його соціальні зв`язки, майновий і сімейний стан, колегія суддів вважає, що запобіжний захід у виді домашнього арешту, застави, або інші, більш м`які запобіжні заходи, не забезпечать належну процесуальну поведінку обвинуваченого та не будуть слугувати стримуючим фактором, який відверне існуючи ризики перешкоджання судовому розгляду або можливої загрози суспільству.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші менш суворі запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду та його належну поведінку.

Наявність обставин, передбачених п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України є підставою не визначати розмір застави при обранні (продовженні) запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 331 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 05 лютого 2026 року (включно), з утриманням його в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор», місцезнаходження юридичної особи: Люстдорфська дорога, 11, місто Одеса, Одеська область, 65059.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити обвинуваченому.

Копію ухвали направити Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» - для виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено - 08 грудня 2025 року.

Суддя-доповідач ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3