Справа № 183/8881/25
№ 1-кп/183/2238/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2025 року м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в приміщенні Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області у порядку спрощеного провадження кримінальне провадження №0000163 стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковськ Дніпропетровської області, громадянина України, офіційно не працюючого, неодруженого, який має професійно-технічну освіту, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

28.11.2023 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуваннямз іспитовим строком 2 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

встановив:

Відповідно до обвинувального акту обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, повністю згодний із встановленими органом досудового розслідування обставинами скоєного ним проступку, в присутності захисника ОСОБА_4 ознайомлений з обмеженнями права апеляційного оскарження, передбаченими ч. 1 ст. 394 КПК України, подав письмову заяву про розгляд обвинувального акту відносно нього у порядку спрощеного провадження, без судового розгляду у судовому засіданні за його відсутності.

В тексті обвинувального акту викладене клопотання прокурора про розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні.

За результатами спрощеного провадження судом встановлено, що 12 серпня 2025 року, близько 18 години 10 хвилин, ОСОБА_3 проходив по пров. Прогонний, м. Самар Дніпропетровської області, де на землі побачив сліп-пакет всередині якого знаходилася порошкоподібна речовина білого кольору, що містить в собі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP та в цей час та місці у ОСОБА_3 , виник прямий протиправний умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання вказаної психотропної речовини, обіг якої заборонено PVP, для власного вживання, без мети збуту.

Реалізуючи свій прямий протиправний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, без мети збуту, для подальшого особистого вживання, ОСОБА_3 , не маючи спеціального дозволу - ліцензії на придбання та зберігання наркотичного засобу, ігноруючи вимоги Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів і прекурсорів» від 08 липня 1999 року, з подальшими внесеними до нього змінами та доповненнями, та Постанови Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів і прекурсорів» із змінами, підняв із землі знайдений сліп-пакет з психотропною речовиною PVP, таким чином незаконно придбав психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP. Далі ОСОБА_3 поклав раніше придбану психотропну речовину PVP до внутрішньої кишені чоловічої сумки вдягнутої на ньому, чим незаконно почав зберігати при собі психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP.

Того ж дня, приблизно о 19 годині 22 хвилин, виїздом слідчо-оперативної групи з метою перевірки інформації, що надійшла до чергової частини Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області за телефоном «102» встановлено чоловіка ОСОБА_3 , який знаходився поблизу буд. 46 у пров. Прогонний, м. Самар Дніпропетровської області, де в присутності двох понятих, у останнього з кишені його сумки, яка була вдягнута на ньому, вилучено сліп-пакет, в середині якого знаходилась особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено PVP, масою 0,6707 г., яку ОСОБА_3 незаконно придбав та зберігав без мети збуту.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту.

Обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, не оспорюються учасниками судового провадження, про що свідчать додані до обвинувального акта їх письмові заяви.

З урахуванням наведеного, вивчивши матеріали кримінального провадження надані органом досудового розслідування, керуючись кримінальним та кримінальним процесуальним законом та оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що подія кримінального правопорушення (проступку) мала місце, винуватість ОСОБА_3 , у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів, без мети збуту, при обставинах встановлених органом досудового розслідування доведена повністю, поза розумним сумнівом, а дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту.

Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд враховує, що вчинене ОСОБА_3 кримінальне правопорушення є кримінальним проступком, а також дані про особу обвинуваченого, який свою вину визнав повністю, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем мешкання характеризується посередньо.

Щире каяття ОСОБА_3 визнається судом обставиною, що пом`якшує покарання.

До обставин, що обтяжують покарання згідно з ст. 67 КК України суд відносить рецидив кримінальних правопорушень.

Крім того, суд бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_3 , будучи раніше судимим, перебуваючи на іспитовому строку, на шлях виправлення не став і знову вчинив кримінальне правопорушення.

З урахуванням особливостей кримінального правопорушення і обставин його вчинення, особи обвинуваченого та його ставлення до скоєного, суд не знаходить підстав для призначення ОСОБА_3 покарання із застосуванням ст. ст. 69, 75 КК України, а саме: нижче від найнижчої межі чи звільнення від відбування покарання з випробуванням, оскільки такі підстави у суду відсутні, і вважає, що покарання за ч. 1 ст. 309 КК України повинно бути призначено у виді обмеження волі в межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України.

Водночас, судом встановлено, що після постановлення вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2023 року, яким ОСОБА_3 звільнено від відбування покарання з випробуванням, останній в період іспитового строку вчинив інше кримінальне правопорушення, за яке він засуджується за цим вироком.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 14.09.2021 року у справі № 127/25037/17, у випадку вчинення злочину під час іспитового строку, покарання, від якого особа була звільнена з випробуванням, вважається невідбутою частиною покарання та стає реальним, яке має приєднуватися до покарання за новим вироком, оскільки законодавець звільнення від покарання з випробуванням не вважає невід`ємною частиною покарання, призначеного попереднім вироком, а лише способом виконання такого покарання, який змінюється на реальне відбування покарання у випадку вчинення нового злочину під час іспитового строку.

Відповідно до ч. 4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Таким чином, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, із застосуванням п. б) ч. 1 ст. 72 КК України, за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2023 року у виді 5 років позбавлення волі, до покарання за цим вироком у виді 2 років обмеження волі, остаточно визначивши до відбування обвинуваченому покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Саме таке покарання на переконання суду буде відповідати меті його застосування та повністю співмірним ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним його обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання та обтяжують його, даним про особу обвинуваченого.

У зв`язку з зазначеним, суд не вбачає необхідності призначення ОСОБА_3 покарання в межах найбільшої санкції ч. 1 ст. 309 КК України.

Призначаючи покарання суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання у виді позбавлення волі на вказаний вище строк буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Вирішуючи питання щодо розподілу процесуальних витрат у відповідності до ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь держави в особі Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центу Міністерства внутрішніх справ України документально підтвердженні витрати на залучення експертів, які складають 2674 грн. 20 коп. (висновок експерта за результатами проведення судової експертизи № СЕ-19/104-25/32276-НЗПРАП від 18.08.2025 року).

Запобіжний захід до ОСОБА_3 у кримінальному провадженні не застосовувався.

Керуючись статтями 370, 374, 381, 382 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, із застосуванням п. б) ч. 1 ст. 72 КК України, за сукупністю вироків частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2023 року до покарання, призначеного за цим вироком, і визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дня його затримання.

Речовий доказ PVP, вилучений у ОСОБА_3 , масою 0,6707 г. що зберігається в камері зберігання речових доказів Самарівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (квитанція № 00004202) - знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 2674 гривень 20 копійок (висновок експерта за результатами проведення судової експертизи № СЕ-19/104-25/32276-НЗПРАП від 18.08.2025 року).

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

На вирок суду учасниками кримінального провадження протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України, а саме: вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Суддя ОСОБА_1