Справа № 308/3143/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.05.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

учасників судового процесу: представника власника майна ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/207/25 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 березня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 березня 2025 року задоволено клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_7 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000017 від 13.02.2025 року.

Накладено арешт на речові докази у кримінальному провадженні №0000017 від 13.02.2025 року, а саме:

- транспортний засіб марки «Ауді А6», д.н.з. НОМЕР_1 , який поміщено на майданчик тимчасового тримання транспортних засобів ГУНП в Закарпатській області;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , яке поміщено до паперового конверту НПУ.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 вказує на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, такою, що не відповідає вимогам КПК та істотно порушує його вимоги, внаслідок чого підлягає скасуванню. Зазначає, що автомобіль марки «Ауді А6», білого кольору д.н.з. НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_5 не був знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не зберіг на собі його сліди та не містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, не є об"єктом кримінально протиправних дій, чи річчю набутою кримінально протиправним шляхом, а також автомобіль не підлягає спеціальній конфіскації. Звертає увагу, що згідно повідомлення про підозру, дійсно сусід власника автомобіля ОСОБА_8 , не обізнаний в злочинних намірах батька, на прохання останнього відвіз двох громадян України до м. Мукачева, на відстань більше 40 км. від державного кордону. Власниця автомобіля ОСОБА_5 не знала і не могла знати про його нібито незаконне використання, і тому цей автомобіль не підлягає спеціальній конфіскації, також автомобіль не підлягає конфіскації як виду покарання, тому, що повідомлення про підозру ОСОБА_5 не вручене. Зазначив, що даний автомобіль необхідний ОСОБА_5 для отримання медичної допомоги, так як вона мешкає у с. Страбичово Мукачівського району, у якому відсутній автобусний маршрут, і потрапити до лікаря можливо лише на транспортному засобі. Просить ухвалу слідчого судді скасувати та відмовити у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно.

Судове провадження розглядається за відсутності прокурора та власника майна ОСОБА_5 , неявка яких з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін.

Заслухавши суддю - доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та вимоги апеляційної скарги, пояснення представникавласника майна ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого.

Статтею 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

У силу ч. 2 ст. 131 КПК України одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

На думку колегії суддів, постановляючи оскаржувану ухвалу, слідчий суддя вказаних вимог закону дотримався частково.

Як вбачається із матеріалів провадження, Ужгородським РУП ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000017 від 13 лютого 2025 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

В рамках даного кримінального провадження, 07.03.2025 прокурор Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, в якому послався на те, що в ході огляду місця події за адресою: Ужгородський район, с. Велика Добронь, вул. Малодоброньська, буд. 1, на території закладу «Три туза» було проведено огляд транспортного засобу марки «Ауді А6», д.н.з. НОМЕР_1 , який вилучено та поміщено на майданчик тимчасового тримання транспортних засобів ГУНП в Закарпатській області, а також вилучено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , яке поміщено до паперового конверту НПУ, - мають значення речового доказу у кримінальному проваджені, відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Постановою старшого слідчого СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_9 від 28.02.2025 вищевказаний автомобіль марки «Ауді А6», д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0000017 від 13.02.2025 р., як такі, що відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що з метою збереження зазначеного майна та недопущення його втрати, застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, яке визнано речовим доказом, є необхідним та достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки сприятиме досягненню мети швидкого, повного, неупередженого досудового розслідування, а також запобігатиме настанню будь-яких негативних наслідків.

Також колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що зазначене в клопотанні майно, підпадає під ознаки майна передбаченого ст. 98 КПК України, відповідно до тієї фабули, яка зазначена у витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному проваджені, а також те, що на цій стадії потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права фактичного володільця майном ОСОБА_5 .

У зв`язку з наведеним доводи апеляційної скарги про відсутність правових підстав для накладення арешту на майно, яке вилучене в ході обшуку, не ґрунтуються на вимогах закону та спростовуються матеріалами провадження та викладеними вище обставинами.

До того ж, всупереч доводів апеляційної скарги, у клопотанні прокурора, і в ухвалі слідчого судді зазначено мету та правові підстави для арешту вказаного вище майна. При цьому пряме чи побічне значення цього майна до обставин кримінального правопорушення, також є предметом перевірки під час досудового розслідування.

Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом.

Сукупність наданих суду матеріалів містить достатньо розумних підстав і підозр вважати, що вилучене 27.02.2025 в ході проведення огляду місця події вищевказаний транспортний засіб, який використовувався підозрюваним ОСОБА_8 при вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, та свідоцтво про реєстрацію такого транспортного засобу, відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та матимуть доказове значення у кримінальному провадженні №0000017 від 13 лютого 2025 року.

У зв`язку з чим, колегія суддів приходить до висновку, що стороною обвинувачення доведено відповідність цього майна критеріям визначеним у ст. 98 КПК України. З урахуванням наведеного слідчий суддя, всупереч доводам апеляційної скарги, встановив належні правові підстави, передбачені ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно.

Разом з тим, згідно вимог ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При вирішені питання про арешт майна слідчий суддя також повинен врахувати розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для третіх осіб. У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСІ проти Об`єднаного Королівства»). Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування. Стаття 1 Протоколу Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод забороняє будь-яке невиправдане втручання у право власності державних органів.

На переконання колегії суддів, застосований слідчим суддею арешт на речові докази, а саме легковий автомобіль марки «Ауді А6» д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, з метою збереження речових доказів, власником якого є ОСОБА_5 , не виправдовує в цьому випадку ступінь втручання у право власності особи та порушуватиме баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що у клопотанні прокурора про арешт майна не вказано перелік слідчих дій, які сторона обвинувачення має намір провести з вказаним автомобілем, та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу а лише зазначено, що вказаний автомобіль використовувався при здійсненні перевезення осіб, що мали намір незаконно перетнути ДКУ.

Також, апеляційний суд погоджується з доводами сторони захисту, що ОСОБА_5 не є підозрюваною у вказаному кримінальному провадженні, а отже щодо неї не може бути застосована конфіскація майна, передбачена санкцією ч. 3 ст. 332 КК України.

Зважаючи на обставини кримінального правопорушення, а також на матеріали кримінального провадження, апеляційний суд вважає, що ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 170 КПК України, можливо запобігти шляхом накладення арешту на транспортний засіб марки «Ауді А6» д.н.з. НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу

НОМЕР_4 із забороною відчуження та розпорядження таким майном, дозволивши ним користуватись.

Застосування саме такого способу арешту зазначеного майна, в даному випадку, буде найменш обтяжливим та є виправданим і не призведене до будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Таким чином, колегія суддів вважає слушними доводи представника володільця майна ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 у вказаній частині.

Пунктом 2 частини 3 статті 407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 слід задовольнити частково, а ухвалу слідчого судді скасувати із постановленням нової ухвали.

Керуючись ст. ст. 170, 173, 376, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 березня 2025 року про арешт майна скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_7 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000017 від 13.02.2025 року, задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, а саме: - транспортний засіб марки «Ауді А6», д.н.з. НОМЕР_1 , який поміщено на майданчик тимчасового тримання транспортних засобів ГУНП в Закарпатській області; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , яке поміщено до паперового конверту НПУ, шляхом заборони відчужувати та розпоряджатись зазначеним майном, дозволивши ним користуватись.

Повернути власнику або його уповноваженій особі транспортний засіб марки «Ауді А6», д.н.з. НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді