В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2025 року Справа № 608/575/25

Номер провадження1-кп/608/301/2025

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорткові кримінальне провадження № 0000069, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 03 лютого 2025 року про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Теляж Сокальського району Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, військовозобов`язаного, з середньою спеціальною освітою, розлученого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , не судимого, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з вимогами п. 1 додатку № 1 до Постанови Верховної Ради України від 17 червня 1992 року № 2471-XII «Про право власності на окремі види майна», зброя, боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї, зазначеної в додатку № 2, і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що закуповуються громадськими об`єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ), бойова і спеціальна військова техніка, ракетно-космічні комплекси не може перебувати у власності громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 Цивільного кодексу України, види об`єктів цивільних прав, які можуть належати лише певним учасникам обороту або перебування яких в цивільному обороті допускається за спеціальним дозволом, встановлюються законом. Частина 1 статті 263 Кримінального кодексу України встановлює кримінальну відповідальність за носіння, зберігання, придбання, передачу чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу. Враховуючи те, що спеціального закону, який регулює порядок придбання, зберігання та носіння зброї, вибухових припасів та вибухових речовин немає, дозвіл на володіння об`єктами, які обмежені в цивільному обороті, на законних підставах, фізичним особам-загального статусу, виданий бути не може.

Разом з тим, ОСОБА_3 у порушення вимог вказаного законодавства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, посягаючи на громадську безпеку, що супроводжувалось незаконним поводженням з бойовим припасом, вчинив його незаконне придбання, носіння та зберігання за наступних обставин.

Так, ОСОБА_3 у невстановлений у ході досудового розслідування час та день у лютому 2024 року у невстановленому місці на території Донецької області, знайшов корпус наступальної осколкової ручної гранати GHO-1 із запалом AF11 ( FD 1), який являється бойовим припасом, внаслідок чого у нього виник злочинний умисел на його придбання, носіння та зберігання без передбаченого законом дозволу.

Зокрема, ОСОБА_3 , діючи з прямим умислом, посягаючи на громадську безпеку, що супроводжувалось незаконним поводженням з бойовим припасом, без передбаченого законом дозволу, шляхом привласнення знайденого, незаконно придбав бойовий припас, а саме корпус наступальної осколкової ручної гранати GHO-1 із запалом AF11 ( FD 1).

Тоді ж ОСОБА_3 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання, носіння, зберігання бойового припасу без передбаченого законом дозволу, посягаючи на громадську безпеку, що супроводжувалось незаконним поводженням з вибуховим пристроєм, в квітні 2024 року перевіз знайдений бойовий припас з Донецької області в с. Джурин Чортківського району Тернопільської області та почав його незаконно зберігати за місцем свого проживання за адресою : АДРЕСА_1 .

У подальшому, ОСОБА_3 03 лютого 2025 року поставив бойовий припас у кишеню власного одягу та вийшов на АДРЕСА_1 , де його неподалік господарства № 27 зупинили працівники Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області.

Після чого у ОСОБА_3 під час поверхневої перевірки виявлено та вилучено бойовий припас, а саме: корпус наступальної осколкової ручної гранати GHO-1 із запалом AF11 ( FD 1), який являється бойовим припасом.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю. Суду пояснив, що вказану ручну гранату привіз в 2024 році з Донецької області та зберігав за місцем проживання. 03 лютого цього року він мав її при собі, перебуваючи на вулиці с. Джурин Чортківського району. Там був зупинений працівниками поліції, які виявили та вилучили у нього цей бойовий припас. Він добровільно не здав цю гранату в поліцію, оскільки, боявся. У вчиненому щиро розкаюється, просить його суворо не карати.

Крім власного визнання вини, обвинувачений ОСОБА_3 повністю погодився зі всіма доказами у кримінальному провадженні, що були зібрані в процесі досудового розслідування і підтверджують його винність у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, відмовившись від їх дослідження в ході судового розгляду.

Оскільки, фактичні обставини справи не оспорюються учасниками судового провадження, показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, з`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим фактичних обставин справи, не маючи сумнівів у добровільності його позиції, суд приходить до висновку, що у відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України, дослідження фактичних обставин кримінального провадження слід обмежити допитом обвинуваченого, дослідженням даних у справі, що характеризують особу обвинуваченого.

Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченого і його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 263 КК України, як придбання, носіння, зберігання бойового припасу без передбаченого законом дозволу.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 Кримінального кодексу України, суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В той же час суд зазначає, що згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад кримінального правопорушення та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело права. Зокрема, у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року, де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

З врахуванням таких вимог закону, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує вимоги ст. ст. 50, 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 вищевказаного Кодексу є тяжким злочином та обирає щодо обвинуваченого покарання в межах санкції ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі.

Однак, враховуючи особу обвинуваченого, який вперше притягається до кримінальної відповідальності, визнав вину, у вчиненому щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, є військовослужбовцем, відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд приходить до переконання про можливість виправлення обвинуваченого без відбуття покарання, а тому до нього слід застосувати ст. ст. 75, 76 КК України, звільнивши його від відбування призначеного покарання із встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків.

Суд вважає, що дане покарання є справедливим, необхідним та достатнім для

виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлений.

Питання речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

У межах кримінального провадження органом досудового розслідування заявлено судові витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні для проведення вибухотехнічної експертизи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 Кримінального процесуального кодексу України, витрати на проведення такої експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 ( три) роки.

Відповідно до ст. 75 Кримінального кодексу України ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком 1 (один ) рік та з покладенням відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 Кримінального кодексу України обов`язків :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Речовий доказ по справі: корпус наступальної осколкової ручної гранати GHO-1 із запалом AF11 ( FD 1) - передати у власність держави в особі Міністерства оборони України для потреб Збройних Сил України після набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави витрати за проведення вибухотехнічної експертизи № СЕ-19/120-25/1760-ВТХ від 13.02.2025 в сумі 2387 (дві тисячі триста вісімдесят сім) гривень 70 копійок.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду через Чортківський районний суд.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Згідно з оригіналом

Суддя /підпис/

Вирок набрав законної сили «____» __________________ року.

Оригінал вироку знаходиться в Чортківському районному суді Тернопільської області в матеріалах справи № 608/575/25.

Суддя: ОСОБА_1

Копію вироку видано «_____» _____________________року

Секретар: