Справа №229/6273/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2025 року м. Кривий Ріг

Покровський районний суд міста Кривого Рогу

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

секретар ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду у міст Кривий Ріг криминальне провадження № 00002788 від 03.09.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця с. Передільське, Станично-Луганського району Луганської області, громадянин України, раніше не судимий, одружений, який має на утриманні неповнолітніх дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований та який фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Новоайдарським РС УДМС України в Луганській області 06.01.2015, РНОКПП НОМЕР_2 . у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111 та

ч. 7 ст. 111-1 КК України ,-

В С Т А Н О В И В :

Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки 24.08.1991 схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної державиУкраїни.

У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

Положеннями статей 1 та 2 Основного Закону України - Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Відповідно до ч. 1 ст. 17, ч. 1 ст. 65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

Статтями 132, 133 Конституції України визначено, що територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. До системи адміністративно-територіального устрою України входить АР Крим, області, зокрема, Донецька область, а також райони, міста, райони у містах, селища і села.

Всупереч положенням ст. 51 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949, ст. 23 Гаазької конвенції про закони та звичаї війни на суходолі від 18.10.1907, Загальної декларації про права людини,вказаним нормам міжнародного гуманітарного права Президент РФ, а також інші представники влади РФ, досудове розслідування та судовий розгляд щодо яких здійснюється в інших кримінальних провадженнях, діючи всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів ЗС РФ на територію України.

Військовослужбовці Збройних Сил Російської Федерації, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, на виконання вищевказаного наказу 24.02.2022 незаконно вторглись на територію України через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

На підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 у зв`язку з військової агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», на всій території України введено воєнний стан, який діє до теперішнього часу.

Громадянин України ОСОБА_7 , який відповідно до ст. 65 Конституції України має своїм обов`язком здійснювати захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який у відповідності до частин 2, 3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» може бути реалізований шляхом проходження військової служби виключно у Збройних Силах України, інших утворених відповідно до законів України військових формуваннях, а також правоохоронних органах спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями,свідомо порушуючи свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, діючи в період збройного конфлікту, в умовах військового стану, умисно, з особистих мотивів, з метою заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, добровільно погодився взяти участь у бойових діях на боці держави, що здійснює збройну агресію проти України Російської Федерації.

04.06.2024, перебуваючи у м. Луганську Луганської області, громадянин України ОСОБА_7 , з метою участі в мобілізаційних заходах та проходження військової служби прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 , розташованого за адресою:

АДРЕСА_2 . Після складання військово-облікових документів та проходження військово-медичної комісії ОСОБА_7 , підписав контракт із ЗС РФ та вступив до окремого взводу снайперів НОМЕР_3 ОМСБр ЗС РФ, в/ч НОМЕР_4 ( АДРЕСА_1 ) на посаду снайпера з присвоєнням військового звання «рядовий» та наданням позивного «Принц» (рос. - «Принц»). Крім того, ОСОБА_7 , було забезпечено військовою формою одягу, вогнепальною автоматичною зброєю АК-74 та призначено грошове забезпечення.

Продовжуючи реалізовувати злочинний умисел, спрямований на вчинення державної зради, у не встановлений досудовим розслідуванням дату та час, але не пізніше 05.06.2024 ОСОБА_7 , в складі окремого взводу снайперів НОМЕР_3 ОМСБр ЗС РФ, в/ч НОМЕР_4 , направили до населеного пункту Успенка, Лутугинського району, Луганської області, де перебуваючи на території військового полігону, протягом приблизно 28 діб, він відпрацьовував навички з ведення бою, тактики, вогневої підготовки, готуючись до ведення різного роду бойових та штурмових дій.

В подальшому, у не встановлений досудовим розслідуванням дату та час, але не пізніше 04.07.2024 ОСОБА_7 , в складі окремого взводу снайперів НОМЕР_3 ОМСБр ЗС РФ, в/ч НОМЕР_4 , було передислоковано до населеного пункту Врубівка Сєвєродонецького району Луганської області для здійснення обладнання фортифікаційних споруд та здійснення продовольчого забезпечення підрозділів ЗС РФ.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на вчинення державної зради, у не встановлений досудовим розслідуванням дату та час, але не пізніше 27.08.2024 ОСОБА_7 , виконував від невстановлених в ході досудового розслідування осіб наказ на зайняття та утримання бойових позицій НОМЕР_3 ОМСБр ЗС РФ, в/ч НОМЕР_4 , розташованих поблизу населеного пункту АДРЕСА_3 , де, в подальшому, 30.08.2024 при спробі зайняття бойової позиції, ОСОБА_7 , був захоплений у полон підрозділами Збройних Сил України.

Крім того, Декларацією Генеральної Асамблеї ООН від 09.012.1981 № 36/103 про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав та резолюціями - від 21.12.1965 № 2131 (XX), що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав та про захист їх незалежності та суверенітету; від 24.10.1970 № 2625 (XXV), що містить Декларацію про принципи міжнародного права, що стосуються дружніх відносин і співробітництва між державами відповідно до Статуту ООН; від 16.12.1970 № 2734 (XXV), що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки, та від 14.12.1974 № 3314 (XXIX), що містить визначення агресії, установлено, що жодна з держав не має права здійснювати інтервенцію чи втручання у будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Цими ж міжнародними документами закріплено обов`язок держав: утримуватися від озброєної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації, здійснення сприяння, заохочення чи підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербовки найманців чи засилання таких найманців на територію іншої держави.

Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 17 Конституції України на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією України та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та іншим міжнародно-правовим актами, є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Військовослужбовці Збройних Сил Російської Федерації, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, на виконання наказу на вторгнення підрозділів ЗС РФ на територію України вищевказаного наказу 24.02.2022 незаконно вторглись на територію України через державні кордони України та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

На підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 у зв`язку з військової агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», на всій території України введено воєнний стан, який діє до теперішнього часу.

04.06.2024, громадянин України ОСОБА_7 , перебуваючи у м. Луганськ, Луганської області, з метою участі в мобілізаційних заходах та проходження військової служби прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Після складання військово-облікових документів та проходження військово-медичної комісії ОСОБА_7 , підписав контрактіз ЗС РФ та вступив до окремого взводу снайперів 123 ОМСБр ЗСРФ,в/ч40463 (м. Луганськ), на посаду снайпера з присвоєнням військового звання «рядовий» та надано позивний « ОСОБА_10 » (рос. - «Принц»), тим самим почав приймати добровільну участь в збройних формуваннях держави-агресора.

Крім того, ОСОБА_7 , було забезпечено військовою формою одягу, вогнепальною автоматичною зброєю АК-74 та призначено грошове забезпечення.

Продовжуючи реалізовувати злочинний умисел, спрямований на добровільну участь громадянина України в збройних формуваннях держави-агресора, у не встановлений досудовим розслідуванням дату та час, у період з 05.06.2024 по 03.07.2024 ОСОБА_7 , у складі окремого взводу снайперів НОМЕР_3 ОМСБр ЗС РФ, в/ч НОМЕР_4 , перебував у населеному пункті Успенка, Лутугинського району, Луганської області, де на території військового полігону, відпрацьовував навички з ведення бою, тактики, вогневої підготовки, готуючись до ведення різного роду бойових та штурмових дій.

В подальшому, у не встановлений досудовим розслідуванням дату та час, але не пізніше 04.07.2024 ОСОБА_7 , в складі окремого взводу снайперів НОМЕР_3 ОМСБр ЗС РФ, в/ч НОМЕР_4 , було передислоковано до населеного пункту АДРЕСА_4 для здійснення обладнання фортифікаційних споруд та здійснення продовольчого забезпечення підрозділів ЗС РФ.

У не встановлений досудовим розслідуванням дату та час, але не пізніше 27.08.2024 ОСОБА_7 , виконував від невстановлених в ході досудового розслідування осіб наказ на зайняття та утримання бойових позицій НОМЕР_3 ОМСБр

ЗС РФ, в/ч НОМЕР_4 , розташованих поблизу населеного пункту АДРЕСА_3 , де в подальшому 30.08.2024 при спробі зайняття бойової позиції, ОСОБА_7 , був захоплений у полон підрозділами Збройних Сил України.

Обвинувачений ОСОБА_7 не визнав себе винним у пред`явленому обвинувачені тому ,що держава Україна не захистила його під час військової агресії рф ,не було оголошено евакуацію і в цих умовах він змушений був так зробити.Також пояснив , що в обвинувальному акті обставини вчинення ним злочину відображені вірно. Дійсно, він 04.06.2024 року у м. Луганск уклав контракт на проходження військової сслужби на посаду снайпера.Його було забезпечено військовою формою ,зброєю та йому сплачували за військову службу гроші.В подальшому його підрозділ був передіслакований до населеного пунтку Врубівка для здійснення обладнання фортифікаційних споруд та здійснення продовольчого забечпечення військових підрозділів ЗС РФ. Далі він виконував наказ на зайняття та утримання бойових позицій біля населенного пункту Берестове Бахмутського району, де 30.08.2024 року при спробі зайняття бойових позіцій його було захоплено у полон підрозділами збройних сил України.

Вина обвинуваченого у скоєнні злочину при викладених вище обставинах, підтверджується дослідженими судом доказами, а саме: протоколом огляду від 03.09.2024 року статті Інтернет ресурсу щодо НОМЕР_5 окремої мотострілецької бригади в/ч НОМЕР_4 2-го армійського корпусу окупаційних військ РФ на Домбасі(арк.с51-53), протоколом огляду від 03.09.2024 року статті Інтернет ресурсу щодо так званого н.з.ф. народна міліція ЛНР (арк.с.54-57), протокол проведення слідчого експеременту від 06.09.2024 за участю пдозрюваного ОСОБА_7 з якого вбачається ,що він розповів щодо обставин скоєного ним злочину(арк.с.69-70),протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознимками,з якого вбачається ,що свідок ОСОБА_11 опізнала ОСОБА_7 ,якого було взто у полон штурмовою групою у складі якої діяв свідок ОСОБА_11 (арк.с.71-74),

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що доведена вина обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні злочину передбаченого ч.2ст.111 КК України та його діі кваліфікуються як державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, вчинений в умовах воєнного стану.

Суд також дійшов висновку про те, що доведена вина обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні злочину передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України КК України та його діі кваліфікуються як колабораційна діяльність, тобто добровільна участь громадянина України в збройних формуваннях держави-агресора.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 згідно зі ст. 66 КК України, судом не встановлено

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Суд, призначаючи ОСОБА_7 покарання, також враховує вимоги ч.2 ст.61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

З урахуванням обставин справи та особи обвинуваченого ОСОБА_7 який не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, суд приходить до висновку про доцільність призначення покарання, необхідного і достатнього для виправлення у виді позбавлення волі в межах санкції, передбачених ч.2 ст.111 ,ч.7ст.111-1КК України, зконфіскацією всього належного йому на праві власності майна, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах влади, установах, підприємствах та організаціях незалежно від форми власності строком на 15 (п`ятнадцять) років, оскільки саме це покарання найбільше відповідатиме меті його призначення відповідно до ст.50 КК України. Таке покарання обвинуваченому ОСОБА_7 на думку суду, є справедливим, а також необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_7 в ході досудового розслідування не обирався. Під час судового провадження клопотання від прокурора про застосування запобіжного заходу не надходило.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373-376 КПК України,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України і визначити покарання:

-за ч. 2 ст. 111 КК України у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі з конфіскацію всього належного йому на праві власності майна;

-за ч. 7 ст. 111-1 КК України у виді 13 (тринадцять) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах влади, установах, підприємствах та організаціях незалежно від форми власності строком на 15 (п`ятнадцять) років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах влади, установах, підприємствах та організаціях незалежно від форми власності строком на 15 (п`ятнадцять) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з дати звернення вироку до виконання.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили не обирати.

Строк додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах влади, установах, підприємствах та організаціях незалежно від форм власності рахувати з моменту відбуття основного покарання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді

ОСОБА_2

ОСОБА_3