ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1407/25 Справа № 203/4476/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Дніпра від 30 червня 2025 року у кримінальному провадженні №0001837 від 27.06.2025 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, щодо:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Богданівка Павлоградського району Дніпропетровської області, не працевлаштованого, утриманців не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, -

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А:

За ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Дніпра від 30 червня 2025 року часткового задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 27 серпня 2025 року включно, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, що підтверджується долученими до клопотання слідчого процесуальними документами у їх сукупності. Відповідно визнано доведеним ризики переховування, незаконного впливу на потерпілого та свідків, а також вчинення іншого правопорушення. Вказано, що про вагомість заявлених ризиків свідчить той факт, що ОСОБА_6 неодноразово допускав порушення Правил дорожнього руху та був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, та вчинив інкримінований злочин будучи особою, яка позбавлена права керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

При цьому, слідчим суддею зазначено, що прокурором не в повній мірі доведені ризики, які достатні для застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В апеляції:

- прокурор просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на наявність вагомих ризиків у виді переховування та вчинення іншого злочину, та незаконного впливу на свідків, зауважив, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить його належної процесуальної поведінки.

Вважає, що судом не враховано, дані про особу підозрюваного, який раніше неодноразово вчиняв адміністративні правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, крім того інкримінований злочин вчинив в стані алкогольного сп`яніння, будучи позбавленим права керування транспортним засобом, що свідчить про те, що він є особою схильною до протиправної поведінки та може в подальшу вчинити аналогічний злочин.

Прокурор зауважує на вагомості та суспільному інтересі заявлених ризиків та вважає, що підозрюваний розуміючи невідворотність можливого покарання може переховуватись від слідства та суду.

На переконання прокурора, застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти існуючим ризикам.

Заслухавши сторони кримінального провадження: прокурора, який підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити з викладених в ній підстав; підозрюваного та його захисника, які кожен окремо заперечували проти доводів апеляції прокурора та просили залишити її без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно до вимог ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Відповідно до приписів ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби і може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді клопотання слідчого зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею дотримані, а доводи прокурора щодо незаконності ухвали слідчого судді не є достатньо переконливими для застосування виняткового запобіжного заходу.

Так, клопотанням слідчого та доданими до нього доказами підтверджується, що в СВ Дніпровського РУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001837 від 27 червня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

28 червня 2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Колегія суддів не вважає за доцільне вдаватися до детального обговорення обґрунтованості підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення з огляду на те, що вона достатньою мірою підтверджується доказами, доданими до клопотання слідчого, та не оспорюється прокурором в апеляційній скарзі.

Що стосується висновку слідчого судді про наявність щодо підозрюваного ОСОБА_6 ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, то його колегія суддів вважає обгрунтованим, оскільки останній небезпідставно підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії нетяжких злочинів, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі строком до 3 років, що може спонукати останнього до здійснення спроб переховування.

Разом з цим, звертається увага на те, що ризик вчиненні іншого кримінального правопорушення чи продовження злочинної діяльності є мінімальним, з огляду на те, що в матеріалах справи відсутні та прокурором не надані дані про те, що ОСОБА_6 пред`явлено нову підозру чи вчинено ним інше кримінальне правопорушення.

Отже, вказані ризики хоча і існують, однак можуть бути мінімізованими, шляхом покладання на підозрюваного відповідних обов`язків, які полягають у забороні цілодобового залишення його житла та обов`язку за першою вимогу з`явитися до слідчого, прокурора або суду, що з огляду на стадію досудового розслідування здатне забезпечити участь ОСОБА_6 у слідчих діях та потреби сторони обвинувачення.

Також оцінюється як такий, що відповідає встановленим фактичним обставинам і відомостям про особу підозрюваного, висновок слідчого судді про можливість усунення цих ризиків шляхом застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, з покладенням на нього відповідних обов`язків.

Доводи прокурора щодо необхідності застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою колегія суддів не вважає достатньо переконливими і такими, що у сукупності свідчать про можливість усунення встановлених щодо останнього ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК лише у такий спосіб.

При цьому, звертається увага, що ОСОБА_6 пред`явлено підозру у вчиненні саме нетяжкого кримінального правопорушення, за яке санкцією статті ч. 1 ст. 286-1 КК України, передбачене максимальне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, а тому за таких обставин прокурор відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 183 КПК України має довести, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і те, що перебуваючи на волі ця особа буде переховуватись, перешкоджати кримінальному провадженню або їй повідомлення про підозру у вчиненні іншого злочину.

Твердження прокурора щодо притягнення ОСОБА_6 до адмінстративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП та вчинення інкримінованого кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння є доречними, однак останні не слугують самодостатньою підставою для застосування виняткового запобіжного заходу, оскільки доказів порушення підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків прокурором не надано, а обтяжуючим обставинам повинна бути надана належна правова оцінки під час розгляду справи по суті.

Колегією враховано правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12 січня 2012 р. у справі «Тодоров проти України», відповідно до якої «для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою».

Також, у рішенні ЕСПЛ «Єлоєв проти України» від 6 листопада 2008 р., зазначено про те, що «навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину, тяжкість обвинувачення не можуть бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого.»

При цьому враховується, що ризик незаконного впливу на свідків даному у кримінальному провадженню, як слушно зазначено слідчим суддею ґрунтується лише на припущеннях прокурора, оскільки будь-які докази щодо здійснення спроб незаконного тиску на свідків стороною обвинувачення не надані та в матеріалах справи відсутні.

Враховується, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, соціальні зв`язки, офіційно не працевлаштований.

Також приймається до уваги, що на час апеляційного розгляду ОСОБА_6 фактично перебуває під домашнім арештом більше двадцяти днів і стороною обвинувачення не надані відомості про вчинення ним у цей період будь-яких дій на шкоду досудовому розслідуванню з числа передбачених ст. 177 КПК, та здійснення спроб переховування, або про те, що з будь-яких інших міркувань застосований до нього запобіжний захід виявися недостатньо дієвим.

Таким чином, слідчим суддею дотримано принципу призначення альтернативного запобіжного заходу, викладеного у рішенні ЕСПЛ «Летельє проти Франції».

З урахуванням наведеного колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Керуючись статтями 176-178, 181, 404, 405, 407 КПК колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Дніпра від 30 червня 2025 року у кримінальному провадженні №0001837 від 27.06.2025 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, щодо ОСОБА_6 ,підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4