Провадження № 1-кс/127/6380/25
У Х В А Л А

Іменем України

15 травня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2

за участю:

прокурора: ОСОБА_3 ,

підозрюваного: ОСОБА_4 ,

захисників: адвокатів ОСОБА_5 та ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вороніж, Російської Федерації, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, командира військової частини НОМЕР_1 (740 регіональне санітарно-епідоміологічне управління Медичних Сил Збройних Сил України) у військовому званні «полковник медичної служби», одруженого, раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 191 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітан поліції ОСОБА_7 15.05.2025 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання мотивовано тим, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000078 від 22.01.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 191 КК України.

В межах даного кримінального провадження 14.05.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 191 КК України.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від п`яти до десяти років, а тому може в будь-який момент покинути місце проживання та під загрозою застосування суворої міри покарання, може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, в тому числі за межами України, тобто наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

На думку органу досудового розслідування, здобуті докази дають підстави вважати, що підозрюваний являючись командиром військових частин НОМЕР_1 та перебуваючи на волі без застосування дієвого запобіжного заходу, підозрюваний може незаконно впливати у кримінальному провадженні на свідків більшість частина із яких являються військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 , а також знищити, сховати, спотворити будь-яку із речей чи документів вилучених в ході проведення досудового розслідування або які в подальшому можуть бути вилучені, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, тобто наявні ризики, передбачені п. 2 та п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Отже, застосування жодного іншого більш м`якого запобіжного заходу, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти наявним ризикам.

На підставі викладеного слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до суду з вищевказаним клопотанням та просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав, просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, разом з тим просив, якщо суд дійде до висновку про необхідність визначення підозрюваному застави, просив визначити її у розмірі 660 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисники адвокати ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували, щодо поданого клопотання, посилаючись на відсутність обгрунтованої підозри та будь-яких ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Суд, дослідивши вказане клопотання, матеріали кримінального провадження №0000078, заслухавши думку прокурора, пояснення підозрюваного та його захисника, дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з часиною першою статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За приписами частини другої статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000078 від 22.01.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 191 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що під час проходження військової служби, у невстановлений слідством дату та час, але не пізніше 10.02.2025, у полковника медичної служби ОСОБА_4 виник злочинний умисел на самовільне залишення без поважних причин місця служби - територію Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону, який дислокується за адресою: м. Вінниця, вул. Князів Коріатовичів, будинок 185, де він проходив лікування та виїзду у період воєнного стану за межі Вінницької області (Вінницького гарнізону).

З метою створення підстав, які дадуть можливість виїзду за межі Вінницької області (Вінницького гарнізону), будучи обізнаним із нормативно правовими актами, полковник медичної служби ОСОБА_4 , 10.02.2025 був направлений на стаціонарне обстеження та лікування у Військово-медичний клінічний центр Центрального регіону у відповідності до направлення №1179/154/1, яке видано військовою частиною НОМЕР_1 .

В подальшому, 10.02.2025 о 16:50 год. полковник медичної служби ОСОБА_4 , прибув до Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону, якого було прийнято на лікування до кардіологічного відділення кардіологічної клініки ВМКЦ ЦР, з діагнозом: гіпертонічна хвороба 1 стадія, ступінь 2. Неускладнений гіпертонічний криз від 10.02.2025, CH0 стадія.

Реалізуючи свій злочинний умисел на самовільне залишення без поважних причин місця служби, в умовах воєнного стану, у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб, дату та час, але не пізніше 18 години 42 хвилин 10.02.2025, ОСОБА_4 залишив розташування кардіологічного відділення кардіологічної клініки ВМКЦ ЦР та в подальшому у порушення вищевказаних нормативно правових актів, без відповідного дозволу вищого керівництва залишив межі Вінницької області (Вінницького гарнізону).

Незаконно перебуваючи поза місцем служби по 09 годину 18 хвилин 19.02.2025, полковник медичної служби ОСОБА_4 проводив час вільно, на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Таким чином, полковник медичної служби ОСОБА_4 , у період з 18 години 42 хвилини 10.02.2025 по 09 годину 18 хвилин 19.02.2025, діючи умисно, в умовах воєнного стану, вчинив самовільне залишення місця служби, та проводив вказаний час на власний розсуд, не пов`язаний з проходженням військової служби.

Крім того, в ході досудового розслідування, встановлено що полковник медичної служби ОСОБА_4 в період часу із 10.02.2025 по 19.02.2025, офіційно перебував на лікарняному та лікування проходив у кардіологічному відділенні кардіологічної клініки Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону, який знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Князів Коріатовичів, буд. 185.

В подальшому, у не встановлений досудовим розслідуванням час та місці але не пізніше 18 години 42 хвилин 10.02.2025 у полковника медичної служби ОСОБА_4 , виник злочинний умисел на вчинення кримінального правопорушення, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 діючи з прямим умислом, корисливим мотивом, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи що обов`язки військової служби фактично не виконує, на території місця несення служби не перебуває, шляхом зловживання своїм службовим становищем, без поважних причин, близько 18 години 42 хвилин 10.02.2025, без поважних причин самовільно залишив місце служби - територію кардіологічного відділення кардіологічної клініки Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону, де останній перебував на лікуванні.

В подальшому, у порушення вимог ст. ст. 66-67 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, не повідомивши вище керівництво, та не отримавши відповідного дозволу, полковник медичної служби ОСОБА_4 залишив територію Вінницької області (Вінницького гарнізону) та був відсутній до 9 години 18 хвилин 19.02.2025, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з обов`язками військової служби, при цьому за час відсутності, полковник медичної служби ОСОБА_4 на власний картковий (банківський) рахунок без наявних на те законних підстав отримав грошове забезпечення (грошові кошти) в розмірі 36 658 грн. 10 коп. від Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону, якими ОСОБА_4 у подальшому незаконно заволодів та розпорядився на власний розсуд.

14 травня 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч. 5 ст. 407 КК України, - самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану;

- ч. 4 ст. 191 КК України, - тобто у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, суд зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Також, суд звертає увагу на те, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування (рішенні у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984).

Проаналізувавши зміст клопотання про застосування запобіжного заходу, а також доданих до клопотання доказів, а саме: витягу з ЄДРД за №0000078 від 22.01.2025; повідомлення про виявлення ознак кримінального правопорушення; протоколів огляду; протоколів тимчасового доступу до речей і документів; протоколів допитів свідків; протоколу обшуку; повідомлення про підозру від 14.05.2025; інших матеріалів кримінального провадження у їх сукупності; пояснень підозрюваного наданих в судовому засіданні, слідчий суддя дійшов висновку, що на час розгляду даного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_4 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 191 КК України обґрунтована.

У відповідності з пунктом 4 частини другої статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При цьому, відповідно до частини восьмої статті 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто виключно тримання під вартою.

В судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, одружений, командир військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) у військовому званні «полковник медичної служби», раніше не судимий.

В той же час, органом досудового розслідування ОСОБА_4 оголошено про підозру у вчиненні тяжких злочинів (ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 191 КК України), за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років та від п`яти до восьми років відповідно.

Таким чином, враховуючи обставини кримінальних правопорушень, його наслідки в умовах сьогодення, а саме те, що злочин вчинено під час правового режиму воєнного стану у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації проти України, тяжкість покарання за злочин по якому оголошено підозру, особу підозрюваного, суд, аналізуючи положення ч. 8 ст. 176 КК України, під час розгляду клопотання, дійшов висновку, що підозрюваний ОСОБА_4 перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та інших осіб у даному кримінальному провадженні, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Суд також враховує вік та стан здоров`я підозрюваного та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

При вирішенні питання щодо обґрунтованості клопотання слідчий суддя враховує, що слідчим та прокурором доведено, що встановлені під час розгляду клопотання обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, а тому дійшов висновку про доцільність задоволення клопотання та застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, слідчим суддею врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Вирішуючи питання можливості визначення підозрюваному застави та її розмір слідчий суддя враховує наступне.

Відповідно до вимог частини третьої статті 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених названим Кодексом.

В той же час, абзацом 8 частини четвертої статті 183 КПК України передбачено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Як зазначено вище, відповідно до частини восьмої статті 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто виключно тримання під вартою.

Конституційний суд України у рішенні від 19.06.2024 по справі № 3-111/2023(207/23, 315/23) зазначив, що виходячи зі змісту приписів статей 3, 8, частин першої, другої статті 29, частини першої статті 55, частини першої статті 62, частини першої статті 64 Конституції України під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за частиною шостою статті 176 Кодексу є можливість, за певних підстав та обставин, визначених статтями 177, 178 Кодексу, застосувати заставу як більш м`який запобіжний захід. Отже, за частиною шостою статті 176 Кодексу запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не визначено як безальтернативний винятковий запобіжний захід.

Таким чином, вирішення питання про визначення підозрюваному застави або ж застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави відноситься до повноважень слідчого судді, який приймає відповідне рішення за наслідками розгляду клопотання та встановлення наявності чи відсутності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України.

Відповідно до статті 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Отже, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення та особу підозрюваного (одружений, має на утриманні дітей, позитивно характеризується за місцем проживання та служби, має численні нагороди та відзнаки) слідчий суддя дійшов висновку про необхідність визначення підозрюваному ОСОБА_4 застави, як альтернативного запобіжного заходу.

Згідно з частиною четвертою статті 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Пунктом 2 частини п`ятої статті 182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно. (абз. 2 ч. 5 ст. 182 КПК).

Слідчий у клопотанні та прокурор у судовому засіданні просили у разі якщо суд дійде до висновку про необхідність визначення підозрюваному застави, як альтернативного запобіжного заходу, визначити її розмірі 660 (шістсот шістдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Однак, в чому полягає виключність випадку для визначення ОСОБА_4 застави в розмірі 660 (шістсот шістдесят) прожиткових мінімумів для працездатних клопотання не містить, та таких мотивів не наведено прокурором в судовому засіданні.

З огляду на вищевикладене, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, особу підозрюваного, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави з урахуванням вимог статті 182 КПК України, а саме вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240,00 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 184, 186, 193, 196, 197, 400 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Затримати підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в залі суду, відразу після проголошення даної ухвали слідчого судді.

Строк тримання під вартою діє протягом 60 (шістдесят) днів з моменту затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто до 13 липня 2025 року (час рахувати відповідно до протоколу затримання).

Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 13 липня 2025 року.

Одночасно визначити ОСОБА_4 заставу в розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240,00 грн. (двісті сорок дві тисячі двісті сорок гривень), яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленим Кабінетом Міністрів України.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , у разі внесення застави, наступні обов`язки:

- прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатись за межі Вінницької області, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- утриматись від спілкування із особами, які являються свідками, спеціалістами, експертами у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків покладених судом, у разі внесення застави визначити на час дії ухвали суду.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

У разі невиконання ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Організацію затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та складання протоколу затримання покласти на слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_9 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя