Справа №463/6698/25
Провадження №1-кс/463/6608/25
У Х В А Л А

23 липня 2025 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові скаргу адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_5 про скасування повідомлення про підозру у кримінальному провадженні №0000391 від 26.03.2024 року,

встановив:

Скаржник ОСОБА_3 звернувся із скаргою та просить скасувати повідомлення про підозру від 28.03.2025 ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження № 0000391 від 26.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 425, ч. 5 ст. 191 КК України.

У судовому засіданні встановлено, що адвокат ОСОБА_3 вже звертався з аналогічною скаргою, яка зареєстрована справа №463/6698/25 провадження №1-кс/463/6606/25, а з даною провадження (справа №463/6698/25 №1-кс/463/6608/25) помилково звернувся вдруге через відключення електроенергії. Слідчим суддею встановлено і не заперечувалося захисником, що обидві скарги є тотожними, у розгляді другої із них немає необхідності.

Слідчий суддя, розглянувши скаргу, заслухавши представника скаржника адвоката ОСОБА_3 , дослідивши надані документи, приходить до наступного.

Згідно з положеннями ст. 303 КПК України оскарження до суду рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування це право особи.

Правилами ч.ч. 1,3 ст. 26 КПК України затверджено принцип диспозитивності, за яким сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

З аналізу положень ст. 26 КПК України слідчий суддя приходить до висновку, що звертатися до слідчого судді під час досудового розслідування зі скаргою є правом сторони кримінального провадження.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу, якими серед інших є засади змагальності та диспозитивності, в тому числі і принцип аналогії закону.

За змістом принципу диспозитивності кримінального провадження сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України.

Положеннями КПК України не врегульовано наслідки відмови скаржника від поданої ним скарги або залишення без розгляду. Водночас, враховуючи, що використання громадянином його прав, наданих чинним законодавством України, у тому числі прав, передбачених КПК України, є його правом, а не обов`язком, який реалізовується ним на його власний розсуд, відмова від поданої скарги або залишення без розгляду за його клопотанням не призводить до порушення прав та інтересів скаржника та не порушує прав та інтересів інших осіб.

З огляду на викладене, беручи до уваги, що особа, яка подала скаргу адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 подав її помилково, слідчий суддя вважає за можливе залишити дану скаргу без розгляду.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 26, 303-307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_5 про скасування повідомлення про підозру у кримінальному провадженні №0000391 від 26.03.2024 року залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_6