печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3 ,

представника власника майна - адвоката (в режимі ВКЗ) ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора відділу організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення в обласних прокуратурах управління захисту інтересів держави у сфері охорони навколишнього середовища Спеціалізованої екологічної прокуратури Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001175 від 24.10.2024,-

В С Т А Н О В И В :

17.03.2025 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання прокурора відділу організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення в обласних прокуратурах управління захисту інтересів держави у сфері охорони навколишнього середовища Спеціалізованої екологічної прокуратури Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , згідно вимог якого просить суд накласти арешт (із забороною відчуження, розпорядження та користування будь-якими особами) на тимчасово вилучене майно в ході проведення 06.03.2025 обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

1.Мобільний телефон марки iPhone 12, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 з міс-карткою з номером НОМЕР_3 ;

2. Ноутбук «НР» №2СЕ3511НПN.

Мотивуючи подане клопотання прокурор вказує, що досудовим розслідуванням встановлено, що ТОВ «ЗАВОД «АРТУЗ АКВА» (), не маючи спеціальний дозвіл на користування надрами, здійснює видобування підземних вод питних для нецентралізованого водопостачання в м. Теплодар Одеської області з ділянки «Теплодарська» (свердловина № 1/7913).

Видобута корисна копалина (вода) розливається в пластикові ємності (пляшки, бутлі) під торговими марками: «Скіфська криниця», «МЕРІДА» (власник торгової марки - ТОВ «ЗАВОД «АРТУЗ АКВА») зі свердловини №1/7913 яка знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :01:002:0937 подальше бутилювання та зберігання води здійснюється у виробничих приміщеннях, що знаходяться за адресою: м. Теплодар, вул. Комунальна 4, кадастровий номер :01:002:0938.

Крім того, Державною службою геології та надр України у березні 2024 здійснювався продаж спеціального дозволу на користування надрами - Ділянка Теплодарська (свердловина № 1/7913) з метою геологічного вивчення, у тому числі дослідно-промислової розробки, підземних вод питних для нецентралізованого водопостачання з подальшим видобуванням (промисловою розробкою родовищ), проте аукціон не відбувся. Єдиним учасником вказаного електронного аукціону виступило ТОВ «ЗАВОД «АРТУЗ АКВА», зокрема й ініціатором його проведення.

Також, проведеним аналізом Єдиного реєстру податкових накладних встановлено, що ТОВ «ЗАВОД «АРТУЗ АКВА» упродовж 2023-2024 років здійснив реалізацію води питної в загальному об?ємі понад 15 млн літрів.

Встановлено, що до вчинення вказаного кримінального правопорушення можуть бути причетні:

- бенефіціарний власник ТОВ «ЗАВОД «АРТУЗ АКВА» () ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , використовує номер мобільного телефону НОМЕР_4 ; який що фактично координує дії інших учасників (підлеглих осіб);

- співзасновник ТОВ «ЗАВОД «АРТУЗ АКВА» () ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , яка є отримувачем грошових коштів від незаконної діяльності.

Таким чином у органу досудового розслідування наявні достатні підстави вважати, що представниками ТОВ «ЗАВОД АРТУЗ АКВА» вчинено та продовжується вчинятися злочин передбачений ч. 3 ст. 240 КК України.

В період часу з 07:35 по 10:36 годин 06.03.2024 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_9 справа №757/9893/25-к пр. 1-кс-10598/25/24 від 03.03, у відповідності до ст. ст. 223, 233, 234, 236 КПК було проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 .

В результаті проведення вищезазначеного обшуку було виявлено та вилучено:

1. Мобільний телефон марки iPhone 12, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 з міс-карткою з номером НОМЕР_3 ;

2. Ноутбук «НР» №2СЕ3511НПN.

07.03.2025 старшим слідчим відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_10 прийнято постанову про приєднання речей, вилучених в результаті проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , речей в якості речових доказів.

Вказані речові докази мають суттєве значення для розслідування кримінального провадження, оскільки можуть містити листування, файли, фото, -відеозаписи, які підтверджують незаконну діяльність ТОВ «ЗАВОД «АРТУЗ АКВА»», огляд яких є необхідним для повного, всебічного та неупередженого дослідження обставин кримінального правопорушення та причетних до нього осіб.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, здійснювалась фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів.

07.05.2025 до суду надійшли клопотання адвоката ОСОБА_4 , в яких адвокат просив відмовити у задоволенні клопотання вказуючи, що обшук проведено у особи, яка не має відношення до кримінального провадження.

Прокурор в судовому засіданні вимоги клопотання підтримав та просив задовольнити.

Адвокат в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання та просив відмовити у його задоволенні, вказуючи на його безпідставність.

Вивчивши клопотання, заслухавши позицію учасників розгляду, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Майнові права захищаються в Україні, як Конституцією, так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема частиною 1 і 5 статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Дана стаття Конституції України визначає, що конфіскація майна може бути заснована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Разом з цим, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001175 від 24.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 240 КК України.

В період часу з 07:35 по 10:36 годин 06.03.2024, на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_9 справа №757/9893/25-к пр. 1-кс-10598/25/24 від 03.03, у відповідності до ст. ст. 223, 233, 234, 236 КПК було проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 .

В результаті проведення вищезазначеного обшуку було виявлено та вилучено:

1. Мобільний телефон марки iPhone 12, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 з міс-карткою з номером НОМЕР_3 ;

2. Ноутбук «НР» №2СЕ3511НПN.

07.03.2025 старшим слідчим відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_10 прийнято постанову про приєднання речей, вилучених в результаті проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , речей в якості речових доказів.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно з частиною 1 статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно частини 5 статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Одночасно при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 172 КПК України, слідчий суддя не вирішує питання належності та допустимості доказів, отриманих в ході досудового розслідування, оскільки оцінка допустимості доказів має бути вирішена відповідно до вимог ст. 89 КК України під час ухвалення судового рішення при судовому розгляді кримінального провадження.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Так, у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Разом з тим, слідчий суддя зауважує, що утримання органом досудового розслідування речей, правомірно належних особі на праві приватної власності, має бути спрямоване виключно на досягнення завдань кримінального провадження.

Так, під час судового розгляду адвокат зазначив, що ОСОБА_6 не являється головним бухгалтером ТОВ "ЗАВОД "АРТУЗ АКВА" , закон не порушувала, на ТОВ "ЗАВОД "АРТУЗ АКВА" непрацевлаштована. Вилучені речі телефон iPhone, ноутбук Хьюлетт Паккард (НР), не мають відношення до кримінального провадження і до ТОВ "ЗАВОД "АРТУЗ АКВА" .

На підтвердження чого адвокатом надано довідки за формою ОК-5, ОК-7, де відомоісті про ТОВ "ЗАВОД "АРТУЗ АКВА" - відсутні.

Вказані доводи адвоката прокурором в судовому засіданні жодним чином не спростовано.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції, кожна фізична чи юридична особа має право на повагу до своєї власності. Жоден не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом та загальними принципами міжнародного права.

Положення даної норми КПК України узгоджуються із ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі "Бакланов проти Російської Федерації", Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі "Фрізен проти Російської Федерації", Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу №1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

У своєму рішенні від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (Заява № 19336/04) ЄСПЛ також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

Окрім цього, з наданих матеріалів, а саме заперечень адвоката ОСОБА_4 , вбачається, що вбачається, що обшук був проведений у житлі останнього та за місцем здійснення його діяльності, а саме за адресою: АДРЕСА_3 , під чого якого вилученого телефон з номером телефону НОМЕР_5 та за яким укладено контратк з ПрАТ «Київстар» з 03.04.2010 та ноутбук, що відповідно вказує, на те, що ОСОБА_6 відношення до вилученого майна.

За повідомленням адвоката, слідчий на його зауваження щодо обшуку за місцем проживання та місця діяльності не реагував, на підтвердження того, що ця квартира є місцем проживання та діяльності адвоката ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_3 , про що є відмітка у його паспорті, інформація з демографічного реєстру, судові повістки, конверти адресовані як адвокату, відповіді на адвокатські запити із зазначенням цієї адреси.

Окрім цього, не дивлячись на вказане, представника ради адвокатів регіону не було повідомлено про проведення обшуку за вказаною адресою.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, прийшов до висновку, що стороною обвинувачення не доведено, що вказане майно має належить особі, яка має відношення до кримінального провадження та, як наслідок, може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому слідчий суддя вважає, що у задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 2, 22, 26, 98, 100, 107, 117, 131, 132, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у задоволенні клопотання прокурора відділу організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення в обласних прокуратурах управління захисту інтересів держави у сфері охорони навколишнього середовища Спеціалізованої екологічної прокуратури Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001175 від 24.10.2024.

Ухвала про накладення арешту/відмову у ньому може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1