У Х В А Л А

Іменем України

№ 610/2262/25 № 1-кс/610/436/2025
м. Балаклія26 червня 2025 року

Слідчий суддя Балаклійського районного суду Харківської області ОСОБА_1

за участю

прокурора: ОСОБА_2 ,

підозрюваного: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4 (відеоконференція),

секретаря: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000021 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Балаклія Балаклійського району Харківської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ; громадянина України; з повною загальною середньою освітою; офіційно не працевлаштованого; розлученого; раніше судимого:

17.12.2024 Чугуївським міським судом Харківської області за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 р. обмеження волі (звільнений від покарання з випробуванням на 1 р. і покладенням обов`язків), кінець строку покарання 17.12.2025,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

в с т а н о в и в:

Погоджене з прокурором клопотання обґрунтовано повідомленням про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Саме цей вид запобіжного заходу необхідний для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

oпереховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

oнезаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні;

oвчинити інше кримінальне правопорушення.

Прокурор клопотання підтримав із наведених у ньому підстав.

Підозрюваний заперечував проти задоволення клопотання, просив застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту. Підозру визнає, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, зараз відбуває покарання з випробуванням.

Захисник просила відмовити у задоволені клопотання та застосувати більш м`який запобіжний захід - у виді домашнього арешту внаслідок недоведеності ризиків, наявності постійного місця проживання.

Судом встановлено, що слідчим відділенням ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000021 від 14.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

24.06.2025 ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут психотропних речовин або їх аналогів, вчинені за попередньою змовою групою осіб та особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 309 КК України.

Письмове повідомлення про підозру 24.06.2025 вручено йому особисто під підпис.

Він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин:

« ОСОБА_3 , будучи особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, діючи умисно та протиправно, за попередньою змовою та разом з ОСОБА_7 , з метою подальшого збуту психотропної речовини, в квітні 2025 року, більш точна дата та час в ході досудового розслідування не встановлена, придбали у невстановленому в ході досудового розслідування часі та місці, особливо небезпечну психотропну речовину PVP, після чого почали її незаконно зберігати з метою збуту, для подальшого розповсюдження на території м. Балаклія, Ізюмського району, Харківської області.

У подальшому ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливого мотиву, з метою наживи, разом з ОСОБА_7 , розфасували частину вказаної особливо небезпечної психотропної речовини PVP до безбарвного полімерного пакету з фіксатором та до безбарвного полімерного пакету з фіксатором, обгорнувши його липкою стрічкою з полімерного матеріалу чорного кольору, які ОСОБА_7 почала зберігати за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , з метою збуту.

Так, 29.04.2025 о 13:30 год. ОСОБА_7 , як учасник групи осіб, за відома ОСОБА_3 , знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , з корисливих мотивів, прийняла замовлення на придбання у неї психотропної речовини від ОСОБА_8 (анкетні дані змінено) під час проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки психотропної речовини на суму 3000,00 (три тисячі) гривень та після отримання грошових коштів, діючи умисно та протиправно, цього ж дня незаконно збула ОСОБА_8 безбарвний полімерний пакет з фіксатором, всередині якого знаходилася кристалоподібна речовина білого кольору та згорток, виготовлений з липкої стрічки з полімерного матеріалу чорного кольору, всередині якого знаходився безбарвний полімерний пакет з фіксатором з кристалоподібною речовиною білого кольору.

У подальшому 29.04.2025 о 17:47 год. ОСОБА_8 добровільно в присутності понятих та оперативного працівника Ізюмського РВ УСБУ в Харківській області видав безбарвний полімерний пакет з фіксатором з кристалоподібною речовиною білого кольору всередині, масою 0,3715 г., яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину PVP, масою 0,2977 г, та згорток, виготовлений з липкої стрічки з полімерного матеріалу чорного кольору, всередині якого знаходилася кристалоподібна речовина білого кольору масою 0,9200 г, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину PVP, масою 0,7417 г, обіг яких заборонено».

Надана стороною обвинувачення сукупність матеріалів кримінального провадження на даному етапі кримінального провадження, до моменту вирішення обвинувачення по суті, є достатньою для обґрунтованості повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, що підтверджується:

1)Даними протоколу допиту свідка ОСОБА_9 , який пояснив, що ОСОБА_3 майже щоденно бачить з ОСОБА_7 . Йому відомо, у т.ч. зі слів самого ОСОБА_3 , що вони займаються продажом психотропних речовин.

2)Даними протоколу допиту свідка ОСОБА_8 (анкетні дані якого змінено), який пояснив, що є наркозалежним, тривалий час купує психотропні речовини у ОСОБА_7 22.01.2025 на зустріч вона приїхала з таксистом ОСОБА_3 , придбав у неї психотропну речовину. Також купляв у неї вдома 02.02.2025. У ОСОБА_3 він також неодноразово купляв психотропну речовину. З його згоди виступив «закупним», зателефонував ОСОБА_3 та домовився про купівлю психотропної речовини. Працівники СБУ вручили йому гроші, прийшов додому до ОСОБА_10 та за ті гроші придбав у неї психотропну речовину, яку повернувшись видав і вона була вилучена. Трохи пізніше зателефонувала ОСОБА_7 і повідомила, що він може забрати залишок. Він знову сходив до неї додому, забрав у неї залишок психотропної речовини, яку повернувшись видав і вона була вилучена. З понятими складалися протоколу. Закупка фіксувалася прихованою відеокамерою.

3)Даними протоколів зняття інформації з електронних комунікаційних мереж з абонентського номеру оператора стільникового зв`зку НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 та з абонентського номеру оператора стільникового зв`язку НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_3 було отримано інформацію, яка становить інтерес в рамках вказаного кримінального провадження, а саме розмови щодо збуту психотропних речовин.

4)Даними протоколу огляду, копіювання та вручення грошових коштів, відповідно до якого «закупному» ОСОБА_8 вручені грошові кошти в сумі 3000 гривень для проведення заходів по отриманню фактичних даних щодо збуту психотропних речовин ОСОБА_3 та ОСОБА_7 .

5)Даними протоколу про результати контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 29.04.2025, відповідно до якого «закупний» ОСОБА_8 придбав у ОСОБА_7 два пакети речовини білого кольору, яку потім добровільно видав оперативному працівнику.

6)Даними висновку експерта про те, що придбана у ОСОБА_7 29.04.2025 під час проведення негласної слідчої (розшукової) дії контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки речовина білого кольору у двох пакетах містить у своєму складі - PVP, яку віднесено до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено. Вміст речовини в пакеті масою 0,3715 г. має масу PVP в складі речовини 0,2977 г., вміст речовини в пакеті масою 0,9200 г. має масу PVP в складі речовини 0,7417 г.

7)Даними протоколу затримання ОСОБА_3 в порядку ст. 208 КПК України, в ході якого проведено особистий обшук затриманого та вилучено: грошові кошти; зіп-пакет із кристалоподібною речовиною світлого кольору; ізоляційну стрічку синього кольору у середині якої знаходиться прозорий зіп-пакет із кристалоподібною речовино світлого кольору; банківські картки; сумка.

8)Даними протоколу обшуку транспортного засобу марки ВАЗ 21063 реєстраційний № НОМЕР_3 , яким користується ОСОБА_3 , на підставі ухвали слідчого судді, в ході якого було виявлено та вилучено: електронні ваги; 2 рулони ізоляційної стрічки; велика кількість зіп-пакетів; грошові кошти; банківські картки; 2 зіп-пакети із кристалоподібною речовиною світлого кольору; зіп-пакет із залишками речовини та мікро cд картою; 3 предмети із фольги; 2 предмети із фольги із залишками речовини; 2 мобільні телефони, чохол, сім-карта «Київстар»; 2 зіп пакети із залишками речовини; блокнот із рукописним текстом з чорновими записами тощо.

9)Частині вилучених грошей за їхнім номіналом, унікальною серією та номерами мають повне співпадіння з купюрами грошових коштів, які були використані «закупним» ОСОБА_8 під час проведення негласної слідчої (розшукової) дії контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, під час якої він 29.04.2025 придбав у ОСОБА_7 психотропну речовину.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ: у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14 березня 1984 року № 9627/81 Суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» від 23 жовтня 1994 року № 14310/88 «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

До того ж у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007 Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року № 42310/04, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року № 12244/86, 12245/86, 12383/86 «Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року № 14310/88 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1(c), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» від 13 листопада 2007 року № 35615/06).

Встановлено, що надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать про: наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України - переховуватися від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.

У розумінні Європейського суду з прав людини тяжкість покарання не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року № 33977/96 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Суттєвим є той фактор, що про підозру ОСОБА_3 повідомлено 24.06.2025, що стало початком притягнення його до кримінальної відповідальності, тому ризик втечі фактично виник лише з цієї дати і в подальшому лише збільшується внаслідок наближення моменту можливого призначення передбаченого суворого покарання.

Кримінальним процесуальним кодексом України встановлено процедуру отримання показань у кримінальному провадженні - спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від них та дослідження їх судом.

Вказане надає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони зацікавлених осіб з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань тощо.

Оскільки підозрюваний ОСОБА_3 вже має кримінальний досвід внаслідок попереднього притягнення до кримінальної відповідальності, будучи звільненим від відбування покарання з випробуванням по 17.12.2025, можливо вчинив нове кримінальне правопорушення, що буде свідчити про його виняткову зухвалість, стійку злочинну, антисоціальну спрямованість, вперте небажання безповоротно відмовитись від злочинного способу життя і стати на шлях виправлення та перевиховання, тому є обґрунтований підвищений ризик вчинення ним іншого кримінального правопорушення.

Підозрюваний раніше судимий 1 раз, відбуває покарання з випробуванням, має повну загальну середню освіту, офіційно не працевлаштований, розлучений, неповнолітніх дітей, утриманців, інвалідності не має, не обліках у нарколога і психіатра не знаходиться, за місцем проживання характеризується позитивно, за недоведеністю протилежного. Постійного місця проживання, міцних соціальних зв`язків, постійного місця проживання, позитивної репутації не має.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Переконання про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним ризикам ґрунтується на: тяжкості кримінального правопорушення і тяжкості покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, а це тяжкий злочин, у сфері незаконного обігу психотропних речовин, за який передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, вчинений в умовах воєнного стану, у тяжкий для держави та людей час.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Із урахуванням конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення, яке інкримінується підозрюваному, слідчий суддя вважає, що у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

Це рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини («Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України»), згідно з якою суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Тому обставини, на яких ґрунтуються заперечення сторони захисту проти клопотання, не є достатніми для запобігання зазначеним ризикам, які є підвищеними.

Інші позитивні дані про особу підозрюваного цього висновку не спростовують.

Даних, про те, що підозрюваний за станом здоров`я не може утримуватися під вартою матеріали справи не містять.

Застосування запобіжного заходу необхідно для забезпечення здійснення досудового розслідування, яке з об 'єктивних причин не закінчено на даний час.

Обставин, що могли б свідчити про можливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосування інших запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, натепер не встановлено.

На цьому етапі кримінального провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, остаточної правовій кваліфікації інкримінованого кримінального правопорушення тощо.

На підставі викладеного, керуючись ст. 176-201 КПК України,

п о с т а н о в и в:

1)Клопотання задовольнити повністю.

2)Застосувати до підозрюваного ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування - по 16.45 годину 22 серпня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

3)Строк дії ухвали по 16.45 годину 22 серпня 2025 року.

4)Зобов`язати слідчих, які здійснюють досудове розслідування у даному кримінальному провадженні, негайно повідомити близького родича підозрюваного ОСОБА_3 про тримання під вартою останнього.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення, може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1