Справа № 157/1004/25
Провадження №1-кс/157/233/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2025 рокумісто Камінь-Каширський

Слідчий суддя Камінь-Каширського районного суду Волинської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , дізнавача СД Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , представника потерпілої ОСОБА_5 - ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції скаргу ОСОБА_5 , подану її представником ОСОБА_6 , на постанову дізнавача СД Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 від 12 серпня 2024 року про закриття кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000155 від 31 липня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

встановив:

ОСОБА_5 звернулася до слідчого судді із скаргою шляхом подання її в електронній формі через електронний кабінет, що підписана електронним цифровим підписом її представником - адвокатом ОСОБА_6 , у якій просить скасувати постанову дізнавача СД Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 від 12 серпня 2023 (2024) року про закриття кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000155 від 31 липня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та витребувати з СД Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області матеріали кримінального провадження. В обґрунтування скарги зазначає, що ОСОБА_5 проживала із ОСОБА_7 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 15 січня 2012 року по 26 січня 2023 року. З часу розірвання стосунків ОСОБА_7 неодноразово погрожував їй вбивством, нецензурно ображав, пошкоджував її майно тощо. З приводу вчинення ОСОБА_7 неправомірних дій щодо ОСОБА_5 останній неодноразово був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КпАП України. Крім того, відповідно до висновку експерта № 105 від 01.08.2024 року за результатами проведення судово-медичної експертизи щодо ОСОБА_5 по факту заподіяння їй 30 липня 2024 року ОСОБА_7 тілесних ушкоджень експертом констатовано наявність в неї тілесних ушкоджень, які належать до категорії легких тілесних ушкоджень. Зазначена судово-медична експертиза була проведена в межах кримінального провадження № 0000155, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31 липня 2024 року за заявою ОСОБА_5 по факту спричиненні їй ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, а саме нанесення їй удару по тілі. Про результати досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 нічого не відомо. В межах надання правничої допомоги ОСОБА_5 , на адвокатський запит старший дізнавач СД Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 через пошту надіслала постанову від 12 серпня 2023 року (напевно в даті постанови допущено описку щодо року її постановлення) про закриття кримінального провадження № 0000155 у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. У вказаній постанові про закриття кримінального провадження описані події та обставини нанесення ОСОБА_7 удару в область грудної клітки ОСОБА_5 , від якого вона впала та ще додатково отримала тілесні ушкодження, та разом з цим вказано, що від нанесеного удару, що сам по собі не спричинив їй тілесних ушкоджень, а під час падіння вона вже отримала зазначені у судово-медичній експертизі тілесні ушкодження, що свідчить про завдання ОСОБА_5 легких тілесних ушкоджень з необережності, що не охоплюється диспозицією жодного з кримінальних правопорушень, передбачених Кримінальним кодексом України. Разом з цим, закриваючи кримінальне провадження з підстав відсутності в даній події складу кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, дізнавач нічого не зазначила про причинний зв`язок отримання ОСОБА_5 тілесних ушкоджень при падінні та що спричинило її падіння. І взагалі складається враження, що дізнавач вважає дозволеним чинним законодавством в Україні нанесення ударів іншій людині, які самі по собі не спричиняють тілесних ушкоджень, але в подальшому настають обставини, від яких виникають тілесні ушкодження. Водночас, дізнавачем упущено диспозицію статті 126 КК України щодо умисного завдання удару, побоїв або вчинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень. Крім того, судово-медичний експерт у своєму висновку № 105 від 01.08.2024 констатував неможливим утворення у ОСОБА_5 всього переліку ушкоджень в результаті падіння її з висоти власного зросту на площині. Вважає, що рішення дізнавача про закриття даного кримінального провадження у зв`язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення є передчасним, а її постанова від 12 серпня 2023 (2024) року про закриття кримінального провадження - незаконною, необґрунтованою та підлягає скасуванню із наведених вище підстав. Копію постанови про закриття кримінального провадження від 12.08.2023 (2024) року він як представник ОСОБА_5 отримав 29 травня 2025 року простим поштовим листом, адресованим на його адресу від Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області, тому строк звернення зі скаргою на дане рішення не пропущено. Потерпіла ОСОБА_5 такого рішення про закриття кримінального провадження не отримувала взагалі.

Представник потерпілої ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні скаргу підтримав з викладених у ній підстав і пояснив, що дізнавачем не досліджено всіх обставин кримінального провадження, у постанові наведено показання потерпілої, однак цим показанням не надана належна оцінка, а саме не надана оцінка тому, що потерпіла ОСОБА_5 упала саме від нанесення їй ОСОБА_7 умисно удару у груди, тобто немає підстав вважати, що тілесні ушкодження отримані нею з необережності. Крім того, мало місце нанесення удару, від чого ОСОБА_5 було спричинено фізичний біль, за що кримінальний законом також передбачає кримінальну відповідальність. Враховуючи, що потерпілій умисно було нанесено удар, від якого вона отримала тілесне ушкодження, а тому наявний склад кримінального правопорушення, відповідальність за який встановлена ч. 1 ст. 125 КК України.

Дізнавач ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримала наведені нею у постанові про закриття кримінального провадження обставини та пояснила, що очевидців події не було, під час слідчого експерименту потерпіла зазначила, що мав місце поштовх у груди, від чого вона впала і отримала синець на руці, тому завданню останній фізичного болю нічим не підтверджено. З доказів є лише показання потерпілої проти показань ОСОБА_7 . Останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння домашнього насильства по зазначеному у постанові про закриття кримінальному провадженні факту, і потерпілій ОСОБА_5 про це відомо.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснила, що постанова дізнавача про закриття кримінального провадження є законною та обґрунтованою, прийнята на підставі усіх досліджених доказів. Після того як було виділено матеріали з кримінального провадження, ОСОБА_7 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КпАП України та накладено стягнення у виді громадських робіт, що підтверджується постановою Любешівського районного суду Волинської області від 17.09.2024, і, крім того, щодо ОСОБА_7 надіслано 06.06.2025 обвинувальний акт до Любешівського районного суду Волинської області, що затверджений прокурором ОСОБА_9 , за фактом вчинення домашнього насильства, та зазначений епізод став підставою для підтвердження систематичного вчинення домашнього насильства.

Заслухавши пояснення представника потерпілої та доводи дізнавача, прокурора, дослідивши матеріали досудового розслідування, слідчий суддя дійшов висновку, що скаргу належить задовольнити, зважаючи на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення дізнавача про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Встановлено, що СД Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області здійснювалося досудове розслідування кримінального провадження за ознаками складу кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Відомості про зазначене кримінальне правопорушення були внесені до ЄРДР 31 липня 2024 року за №000155 за заявою ОСОБА_5 з коротким викладом обстави про те, що 30.07.2024 біля 17 год ОСОБА_7 , перебуваючи на території подвір`я за місцем проживання заявниці, що по АДРЕСА_1 , під час сварки, що виникла на ґрунті тривалих особистих неприязних відносин, наніс удар по тілі ОСОБА_5 , внаслідок чого наніс їй тілесні ушкодження.

Постановою дізнавача СД Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 від 12 серпня 2024 року зазначене кримінальне провадження за ч. 1 ст. 125 КК України закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Таким чином, лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів є можливим закриття кримінального провадження з підстав відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Частиною 4 ст. 284 КПК України встановлено, що про закриття кримінального провадження слідчий, дізнавач, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом. Слідчий, дізнавач приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9, 9-1 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

Відповідно до ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Отже, постанова дізнавача має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема у ній мають бути викладено відповіді на всі питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Разом з тим, оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження не відповідає вищезазначеним вимогам КПК України.

Мотивуючи своє рішення про закриття кримінального провадження, дізнавач зазначила, що за механізмом нанесення тілесних ушкоджень потерпілій була втрата нею рівноваги від нанесення їй одного удару-поштовху, що сам по собі не спричини їй тілесних ушкоджень, а під час падіння остання вже отримала зазначені у судово-медичній експертизі тілесні ушкодження, що свідчить про завдання ОСОБА_5 тілесних ушкоджень з необережності, що не охоплюється диспозицією жодного з кримінальних правопорушень, передбачених чинним КК України, тому є підстави вважати про відсутність в даній події складу кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Як вбачається з висновку судово-медичної експертизи № 105 від 01 серпня 2024 року, на підставі результатів об`єктивного огляду ОСОБА_5 , консультаційного висновку спеціаліста КНП «Камінь-Каширська ЦРЛ» ОСОБА_10 і довідки № 10 про фіксацію тілесних ушкоджень лікаря КНП «Камінь-Каширська ЦРЛ» ОСОБА_11 на ім`я потерпілої від 31.07.2024, та приймаючи до уваги питання постанови про призначення судово-медичної експертизи, експерт прийшов до таких висновків: під час проведення судово-медичної експертизи у ОСОБА_5 було виявлено тілесні ушкодження у вигляді саден латеральних поверхонь ділянки лівого ліктьового суглобу та межі верхньої і середньої третин лівої гомілки. Дані тілесні ушкодження, згідно з їх морфологічними особливостями, утворилися внаслідок травмуючої дії тупого предмету (предметів) з обмеженою слідоутворюючою поверхнею, не виключається, що в термін, вказаний у фабулі постанови і потерпілою. Приймаючи до уваги характер та особливості анатомічної локації перерахованих вище тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_5 , вважається, що для утворення всього їх (ушкоджень) переліку було необхідно не менш, як два травматичні контакти з тупим предметом (предметами) вищеописаних властивостей. Враховуючи характер та особливості анатомічної локалізації вказаних вище тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_5 , неможливим вважається утворення всього їх (ушкоджень) переліку в результаті падіння потерпілої з висоти власного зросту на площині. При цьому не виключається ймовірність утворення обох зазначених вище тілесних ушкоджень внаслідок падіння потерпілої ОСОБА_5 на тупий предмет (предмети) з обмеженою виступаючою слідоутворюючою поверхнею. За ступенем тяжкості садна латеральних поверхонь ділянки лівого ліктьового суглобу та межі верхньої і середньої третин лівої гомілки, як кожне окремо, так й увесь їх перелік належать до категорії легких тілесних ушкоджень.

Умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження (ст. 125 КК) з суб`єктивної сторони, характеризується тільки умисною формою вини.

Відповідно до ст. 24 КК умисел поділяється на прямий та непрямий.

Прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Непрямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припустила їх настання.

Інтелектуальний момент непрямого умислу полягає в усвідомленні особою суспільно небезпечного характеру свого діяння та передбаченні його суспільно небезпечних наслідків. Непрямий умисел повністю збігається з прямим умислом за такою ознакою інтелектуального моменту, як усвідомлення. Однак інша ознака - передбачення суспільно небезпечних наслідків - значно відрізняється від подібної ознаки прямого умислу. Відповідно до закону при прямому умислі винний передбачає наслідки як можливий або неминучий результат свого суспільно небезпечного діяння, а при непрямому умислі він передбачає лише можливість настання таких наслідків.

Відповідно до положень ст. 25 КК необережність поділяється на злочинну самовпевненість та злочинну недбалість. Необережність є злочинною самовпевненістю, якщо особа передбачала можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), але легковажно розраховувала на їх відвернення. Необережність є злочинною недбалістю, якщо особа не передбачала можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), хоча повинна була і могла їх передбачити.

Отже, розмежування умисного заподіяння особі легкого тілесного ушкодження від необережного заподіяння такого ушкодження здійснюється як за об`єктивною, так і суб`єктивною сторонами цих діянь.

У постанові про закриття кримінального провадження не надано детальної оцінки усім показанням потерпілої, у тому числі у частині наявності на місці події щебеневого насипу, та не зазначено чи бачив його ОСОБА_7 , здійснюючи умисний удар у грудну клітку потерпілої, як про це дала показання остання, а відтак і не з`ясовано питання, чи передбачав ОСОБА_7 суспільно небезпечні наслідки свого діяння і бажав їх настання, або не бажав, але свідомо припустив їх настання.

Дізнавачем у постанові не зазначено доказів на підтвердження висновку про те, що легкі тілесні ушкодження, що отримані потерпілою внаслідок падіння, заподіяні їй з необережності.

Як правильно зазначає у скарзі представник потерпілої ОСОБА_6 , у постанові про закриття кримінального провадження дізнавач не зазначила про причинний зв`язок між отриманими ОСОБА_5 тілесними ушкодженнями при падінні та що спричинило їх.

Не надано дізнавачем у постанові також оцінки і показанням потерпілої у частині завдання потерпілій фізичного болю внаслідок нанесення їй умисного удару в область грудної клітки ОСОБА_7 .

Таким чином, у постанові про закриття кримінального провадження дізнавач не навів належним чином обґрунтування відсутності складу кримінального проступку, з відповідним аналізом усіх елементів складу кримінального проступку та мотивацією з посиланням на докази, зібраними в ході досудового розслідування, а саме не зазначено наявності або відсутності об`єктивної та суб`єктивної сторони кримінального проступку та інших ознак складу в цілому.

Зміст оскаржуваної постанови свідчить, що дізнавачем не вжито всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин, зазначених в заяві про скоєння кримінального правопорушення, внаслідок чого прийнято передчасне рішення щодо закриття кримінального провадження.

Посилання дізнавача та прокурора на ту обставину, що за вказаним потерпілою фактом щодо нанесення їй 30.07.2024 тілесних ушкоджень ОСОБА_7 вже притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння домашнього насильства, є безпідставними, адже згідно з постановою Любешівського районного суду Волинської області від 17 вересня 2024 року, про яку зазначає прокурор, ОСОБА_7 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 30.07.2024 року біля 17 год по вул. Янівка, 5 у с. Велика Глуша ображав ОСОБА_5 нецензурними словами, а не за нанесення умисного удару, що спричинив фізичний біль потерпілій та внаслідок чого потерпіла отримала тілесні ушкодження, як про це остання зазначає у своїх показаннях.

З огляду на вищенаведене, слідчий суддя дійшов висновку, що постанову дізнавача про закриття кримінального провадження належить скасувати та надіслати матеріали кримінального провадження для продовження досудового розслідування, під час якого необхідно перевірити усі доводи потерпілої та її представника, зазначені у заяві про вчинення кримінального правопорушення, протоколі допиту потерпілої та у скарзі на постанову про закриття кримінального провадження, визначивши та провівши повний обсяг слідчих дій, і всебічно та неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку, та, з урахуванням встановленого, прийняти мотивоване рішення, яке б містило зміст заяви потерпілої про вчинення кримінального правопорушення, відомості про проведені усі слідчі (розшукові) дії, здобуті докази та їх оцінку, доводи щодо неможливості проведення інших слідчих (розшукових) дій, вичерпання всіх можливостей, заходів для отримання інших доказів у кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 26, 303, 304, 306, 307 КПК України, -

постановив:

Скаргу задовольнити.

Скасувати постанову дізнавача СД Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 від 12 серпня 2024 року про закриття кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000155 від 31 липня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та матеріали досудового розслідування надіслати для продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Дата проголошення повного тексту ухвали - 15 год 00 хв 12 червня 2025 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1