Справа № 357/4777/25
У Х В А Л А

10 квітня 2025 року слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 5 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000270 від 05.04.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України про арешт тимчасово вилученого майна, -

у с т а н о в и в:

07 квітня 2025 року до слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000270 від 05.04.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України про накладення арешту на майно, яке було вилучено 05.04.2025 під час огляду місця події, а саме: 7 риболовних сіток розміром L-82m, h-1,5m, вічко 35*35 см кожна, свіжу рибу виду карась сріблястий в кількості 447 шт, 4 металевих човна, які належать ОСОБА_4 ..

Клопотання мотивоване тим, що сектором дізнання Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000270, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КПК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 05.04.2025 близько 05 год. 30 хв. працівниками поліції спільно із представниками Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у м. Києві та Київські області на березі річки Протока поруч із провулком Рибальським, 2, в селі Саливонки Білоцерківського району Київської області виявлено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мав при собі 7 риболовних сіток та рибу виду карась сріблястий в кількості 447 шт.

З метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчим СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області 05.04.2025 в період часу з 06 год. 37 хв. по 07 год. 58 хв. проведено огляд земельної ділянки, що розташована біля будинку 2 по провул. Рибальському в с. Саливонки Білоцерківського району Київської області на березі річки Протока, за результатами якого виявлено та вилучено:

-7 риболовних сіток розміром L-82m, h-1,5m, вічко 35*35 см кожна;

-свіжу рибу виду карась сріблястий 447 шт.;

-4 металевих човна.

В подальшому, 7 вищевказаних риболовних сіток та водні біоресурси передано на відповідальне зберігання головному державному інспектору Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у м. Києві та Київській області ОСОБА_5 та 4 металевих човни передано для зберігання ОСОБА_6 .

Постановою старшого дізнавача сектору дізнання Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області капітаном поліції ОСОБА_7 від 05.04.2025 7 риболовних сіток розміром L-82m, h-1,5m, вічко 35*35 см кожна; свіжу рибу виду карась сріблястий 447 шт.; 4 металевих човна, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, вилучені 05.04.2025 під час огляду місця події об`єкти є речовими доказами по кримінальному провадженню, а саме: 4 металевих човни, 7 рибловних сіток є знаряддями вчинення кримінального правопорушення; риба виду карась сріблястий є предметом кримінального правопорушення, тому відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Отже, в даному випадку є необхідність в накладенні арешту на вищезазначене майно, оскільки є підстави обґрунтовано вважати, що воно відповідає вимогам ст. 98 КПК України щодо речового доказу, достатніх для вжиття на цьому етапі досудового розслідування заходів забезпечення кримінального провадження, а арешт на майно, що є речовим доказом у кримінальному провадженні за правилами ч. 3 ст. 170 КПК України може бути накладений на майно будь-якої фізичної чи юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Накладення арешту на вказане майно необхідно з метою забезпечення збереження речових доказів. Ненакладення арешту може призвести до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що виявлені в ході проведення огляду місця події від 05.04.2025 предмети та водні біоресурси мають важливе доказове значення для кримінального провадження, вказані речі визнано речовими доказами в кримінальному провадженні, оскільки вони є знаряддям та предметом кримінального правопорушення, існує потреба у подальшому їх дослідженні та оцінці, у тому числі проведенні експертизи, а тому існує необхідність в накладенні арешту без можливості розпорядження та користування.

У судове засідання прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 не прибула, натомість подала до суду заяву, якою просила проводити розгляд клопотання у її відсутності. Клопотання підтримує в повному обсязі.

Володілець майна ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомленим, в судове засідання не прибув, натомість надіслав до суду заяву, якою просить проводити розгляд клопотання у його відсутності, проти накладення арешту не заперечує.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Таким чином, враховуючи норми ст. 172 КПК України, слідчим суддею визнано за можливе провести судовий розгляд клопотання без участі прокурора та володільця майна.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалось, у зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх учасників, які беруть участь у судовому провадженні.

Дослідивши матеріали клопотання та додані копії документів, вважаю, що останнє підлягає задоволенню з наступних підстав.

Слідчим суддею встановлено, що до теперішнього часу жодній особі повідомлення про підозру не оголошено, тобто арешт на майно, яке тимчасово вилучене в ході обшуку є майном особи, яка не є підозрюваними, обвинуваченими у даному кримінальному провадженні, тобто є третьою особою, а тому з клопотанням про арешт майна третьої особи до слідчого судді повинен звертатися прокурор.

Крім цього слідчим суддею встановлено, що клопотання про арешт майна, яке було вилучено 05.04.2025, наступного робочого дня 07.04.2025 було подано до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області. Таким чином, достеменно встановлено, що прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, в порядку, передбаченим ч. 5 ст. 171 КПК України.

У відповідності до п. 1, 3, 4 ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим майном може бути майно, що підшукане, виготовлене, пристосоване чи використане як засіб чи знаряддя кримінального правопорушення та (або) зберегло на собі його сліди, є предметом кримінального правопорушення або ж одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення, або є предметом кримінального правопорушення.

У відповідності до вимог до ч. 2 ст. 168 КПК, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

За викладеного, вилучені під час огляду місця події речі вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів (ч. 2 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 3 ст.170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Слідчий суддя накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України.

Слідчим суддею встановлено, що сектором дізнання Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000270, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України.

05.04.2025 близько 05 год. 30 хв. працівниками поліції спільно із представниками Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у м. Києві та Київські області на березі річки Протока поруч із провулком Рибальським, 2, в селі Саливонки Білоцерківського району Київської області виявлено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мав при собі 7 риболовних сіток та рибу виду карась сріблястий в кількості 447 шт.

Постановою дізнавача сектору дізнання Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області від 05.04.2025 тимчасово вилучені речі визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Отже у слідчого судді існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що вказане майно, відповідає критеріям, зазначеним устатті 98 КПК України, тобто є речовими доказами у справі, а саме: 4 металевих човни та 7 рибловних сіток є знаряддями вчинення кримінального правопорушення; риба виду карась сріблястий є предметом кримінального правопорушення.

За змістом ст.173 КПК України особа, яка подала клопотання про арешт майна, має довести необхідність такого арешту. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, серед іншого: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 4 ст. 170 КПК України заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання, приходить до переконання, що є підстави вважати, що вилучене під час огляду місця події майно може бути використанне як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Слідчий суддя зазначає, що у разі ненакладення арешту на тимчасово вилучене майно, воно може бути приховане, пошкоджене, зіпсоване, знищене або передано іншій особі, для чого слід забезпечити наявність вилученого майна, так як відсутність майна, яке являється речовим доказом у справі, може перешкодити кримінальному провадженню, і тільки у випадку накладення арешту на вказане майно може бути виконане завдання щодо забезпечення доведення факту вчинення кримінального правопорушення. Обмеження права власності на це майно є розумним і співмірним, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речового доказу.

Відповідно з ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, втручання у власність (користування) це вимушений захід, який держава застосовує тимчасово для досягнення певного результату. Втручання держави у володіння майном є виправданим, якщо воно здійснюється для задоволення суспільного інтересу, у визначенні якого суд надає державам право користуватися значною свободою розсуду з огляду на те, що національні органи влади краще знають потреби власного суспільства і перебувають у кращому становищі, ніж міжнародний суддя для оцінки того, що становить суспільний інтерес. Правомірним є арешт за умови одночасного існування критерії в правомірності цього втручання (зокрема, законності, суспільного інтересу та справедливого балансу).

Таким чином, на переконання слідчого судді, з метою запобігання можливості приховування, знищення або перетворення речових доказів у кримінальному провадженні, на даному етапі кримінального провадження досліджені матеріали свідчать про наявність правових підстав для накладення арешту на майно, а потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси користувача майна для забезпечення збереження речових доказів, тому слідчий суддя доходить висновку про накладення арешту на майно шляхом заборони володіння, користування та розпорядження ним. Прокурором доведено необхідність накладення арешту на майно, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

За викладених обставин клопотання прокурора слід задовольнити.

З урахуванням наведеного та керуючись статтями 98,100, 167,170-173,175,309,392,532 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

Задовольнити клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000270, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, про арешт тимчасово вилученого майна.

Накласти арешт на тимчасово вилучене в ході проведення 05.04.2025 огляду місця події майно, а саме:

1)7 риболовних сіток розміром L-82m, h-1,5m, вічко 35*35 см кожна;

2)свіжу рибу виду карась сріблястий в кількості 447 шт.;

3)4 металевих човна.

Уповноваженим службовим особам, для досягнення цілей кримінального провадження дозволити користування та розпорядження зазначеним майном.

Роз`яснити особам, які не були присутні під час розгляду клопотання, що вони мають право звернутись до суду з клопотанням про скасування арешту майна в порядку, встановленому ст.174 КПК України.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити прокурору та особі, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддяОСОБА_8