КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-сс/824/3747/2025 Суддя - доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10 квітня 2025 року, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10 квітня 2025 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених посадових осіб Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відмовляючи у задоволенні скарги, слідчий суддя вказав, що заява ОСОБА_6 від 29.03.2025 про вчинення кримінальних правопорушень посадовими особами Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Хмельницькому та Вінницької обласної прокуратури, в розумінні ст. ст. 2, 11 КПК України не містить даних про вчинення діяння, яке містить ознаки злочину та є суспільно небезпечним.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновок суду є недостовірним та суперечить матеріалам справи, просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10 квітня 2025 року та задовольнити вимоги його скарги, поданої до суду першої інстанції.

Крім того, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10 квітня 2025 року, мотивуючи клопотання тим, що оскаржувану ухвалу ним було отримано 30 квітня 2025 року.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказує, що слідчий суддя, зазначивши, що подана заява не містить достатніх даних для внесення відомостей до ЄРДР, фактично не надав детального аналізу обставин, наведених у його заяві, та на основі лише загальних висновків, відмовив у внесенні відомостей до ЄРДР, не розглянувши в повній мірі можливі ознаки кримінальних правопорушень. Висновок судді ґрунтується на відсутності наявних доказів, однак він, як заявник, навів конкретні обставини, що можуть свідчити про злочини, вказані в ній.

Апелянт зазначає, що він, як заявник, не зобов`язаний доводити факт вчинення злочину, але він надав і опис фактів злочинів, їх наслідки, протиправність підтверджену законом та міжнародним правом. Вказує, що слідчий суддя не взяв до уваги, що подана заява має потенціал для подальшого розслідування, оскільки він, як потерпілий, виклав конкретні обставини щодо можливих зловживань, перевищення влади, підробки службової та втручання в судову діяльність тощо. Виходячи з цього, апелянт вважає, що відмова в реєстрації в ЄРДР є нелогічною, оскільки передчасно застосовано висновок про відсутність складу злочину, без надання змоги органам розслідування перевірити подані факти.

Крім того, апелянт вказує, що оскаржувана ухвала не містить мотивів, яких саме об`єктивних даних (час, місце, спосіб тощо) не містить його заява, оформлена відповідно до ст. 214 КПК України. В заяві про злочин, вказуючи на фактичне існування доказів що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину), апелянт чітко зазначав та виклав відомості про кримінальне правопорушення. Усі ці злочини спричинили істотну шкоду його правам та інтересах (свободам) та державі. Вищевказана злочинна протиправність призвела до настання істотних та тяжких, в т.ч. у формі немайнових що підлягають грошовій оцінці, злочинних вищевказаних наслідків, в т.ч. вплив на правосуддя, знижено довіру суспільства до правоохоронної системи, підірвано довіру до суду та авторитету держави, створено умови для безкарності, порушення прав людини та загальної дестабілізації правопорядку. В заяві вказано, що такими злочинними діяннями в діях яких вбачаються ознаки злочинів передбачених вказаними в заяві статтями КК України поряд з державою заподіяно мені як громадянину істотну шкоду в значних великих та особливо великих розмірах що призвела до вищевказаних суспільно небезпечних наслідків в т.ч. нематеріального характеру: порушення охоронюваних Конституцією України та іншими законами прав та свобод людини і громадянина, держави тощо.

ОСОБА_6 та представник ДБР, будучи належним чином повідомленими про день та час апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явились, причини неявки не повідомили. При цьому, ще в змісті апеляційної скарги ОСОБА_6 просив розгляд апеляційної скарги здійснювати у його відсутність. Враховуючи наведене, вимоги ч. 4 ст. 405 КПК України, апеляційний розгляд проведено у відсутність осіб, які не з`явились.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

З приводу клопотання про поновлення строків апеляційного оскарження слід зазначити, що враховуючи, те, що оскаржувана ухвала слідчого судді, хоч і була постановлена з викликом ОСОБА_6 , однак, зі змістом оскаржуваної ухвали останній ознайомився лише після її отримання через «Електронний суд» 30.04.2025 та 01.05.2025 подав апеляційну скаргу, а тому зважаючи на те, що виготовлення обґрунтованої апеляційної скарги потребує ознайомлення зі змістом оскарженого рішення, колегія суддів вважає, що строк апеляційного оскарження в даному випадку пропущений із поважних причин і підлягає поновленню.

Що стосується доводів апеляційної скарги по суті, то колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається зі скарги, ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва зі скаргою на бездіяльність уповноважених посадових осіб Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, в якій просив припинити бездіяльність та зобов`язати уповноважених осіб ДБР внести відомості до ЄРДР, відповідно до заяви про вчинення кримінального правопорушення від 29.03.2025.

Відмовляючи у задоволенні скарги, слідчий суддя виходив з того, що зміст заяви ОСОБА_6 від 29.03.2025, в розумінні ст. ст. 2, 11 КПК України не містить даних про вчинення діяння, яке містить ознаки злочину та є суспільно небезпечним.

З таким висновком погоджується і колегія суддів, виходячи з наступного.

В заяві від 29.03.2025 ОСОБА_6 , просив внести відомості в ЄРДР і розпочати кримінальне провадження щодо слідчого четвертного слідчого відділу ДУ ДБР у м. Хмельницькому ОСОБА_7 , в діях якого, у співучасті з іншими невідомими особами, в т.ч. прокурорами, як процесуальними керівниками (ступінь вини, роль та участь яких слід встановити слідчим шляхом), на переконання заявника, вбачаються ознаки злочинів, передбачених ст. 364, 365, 366, ч.2 ст. 343, 376, ч.3 ст. 282 КК України.

Згідно з ч. 1ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь - якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до п. 4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про, зокрема: 4) короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; 5) попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбачений цим Кодексом.

Як визначено у ст. 11 КК України, злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину. Не є злочином дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого цим Кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі.

Системний аналіз положень ч. 1 ст. 214 КПК України, статей 2, 11 КК України дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Отже, підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).

Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань і це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу

Вказане узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в постанові від 24.04.2019 по справі № 818/15/18, згідно яких при розгляді скарги слідчий суддя вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.09.2021 по справі №556/450/18 (провадження №51-4229км20).

Водночас, як вбачається із заяви про вчинення кримінального правопорушення від 29.03.2025, то в ній ОСОБА_6 фактично висловлює свою незгоду з процесуальними та слідчими (розшуковими) діями слідчого четвертного слідчого відділу ДУ ДБР у м. Хмельницькому ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, яке за результатами досудового розслідування було закрито.

При цьому, як вірно зазначив в ухвалі слідчий суддя, в заяві не наведено відомостей про конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, які б об`єктивно підтверджували реальність події злочину в розумінні положень ст. 2, 11 КК України, а викладення даних, щодо проведених слідчим процесуальних та слідчих (розшукових) дій під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні, з якими не погоджується ОСОБА_6 , а також власний аналіз і бачення дій, які необхідно було зробити слідчому, на переконання колегії суддів, дозволяє зробити висновок про відсутність правової підстави для виникнення обов`язку вчинити певні дії за такою заявою щодо початку досудового розслідування кримінального провадження відповідно до положень ст. 214 КПК України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 про те, що в його заяві від 29.03.2025 наведено об`єктивні дані, які свідчать про ознаки злочину, і дана заява підлягала реєстрації, шляхом внесення відомостей до ЄРДР, колегія суддів вважає безпідставними. При цьому, колегія суддів зауважує, що не будь-яка заява про вчинене кримінальне правопорушення, виключно з огляду на її назву, набуває статусу цього документа і її подання до ДБРне тягне за собою процесуальні наслідки у виді внесення відомостей до ЄРДР, оскількивносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, яких ОСОБА_6 наведено не було, а відтак, не було і бездіяльності по невнесенню відомостей до ЄРДР.

Отже, висновки слідчого судді про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 ґрунтуються на вимогах закону та підтверджуються матеріалами судового провадження, а тому доводи апелянта в цій частині є неспроможними.

Будь - яких істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване рішення, колегія суддів не вбачає.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість постановленої слідчим суддею ухвали за скаргою ОСОБА_6 та підстав для її скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

постановила:

Клопотання ОСОБА_6 - задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10 квітня 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10 квітня 2025 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених посадових осіб Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань - залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

__________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4