Справа № 372/2136/19 Головуючий в 1 інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/758/2025 Доповідач: ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

11 червня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

суддів: ОСОБА_2 (головуюча), ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар - ОСОБА_5

за участю:

прокурора - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0000161 від 01.03.2018 року за апеляційною скаргою прокурора відділу Київської обласної прокуратури на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 грудня 2022 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 грудня 2022 року

ОСОБА_7 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ухта Республіки Комі Російської Федерації, громадянина Росії, офіційно непрацюючого, з вищою освітою, перебуваючого у цивільному шлюбі, добровольця Вишневої міської територіальної громади, відрядженого до військової частини НОМЕР_1 ЗСУ, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на території України не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та призначено йому покарання:

- за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України до покарання у виді арешту строком на 3 (три) місяці;

- за ч. 4 ст. 358 КК України до покарання у виді арешту строком на 1 (один) місяць;

на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 призначено покарання за вчинення кримінальних правопорушень у виді 3 (трьох) місяців арешту;

на підставі ст. 49 КК України ОСОБА_7 звільнено від виконання покарання за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України у виді 3 (трьох) місяців арешту у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності;

ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України та призначено йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;

зараховано ОСОБА_7 в строк відбування покарання термін попереднього ув`язнення і перебування під вартою в період з 05.02.2019 року по 18.12.2019 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі;

на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки, з покладенням на нього, відповідно до п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи;

іспитовий строк ОСОБА_7 визначенорахувати з моменту проголошення вироку.

цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 на суму 917 315 грн. 91 коп. про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди залишено без розгляду;

вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати.

Відповідно до вироку, 26.01.2018 приблизно о 10 год. 00 хв., ОСОБА_7 за попередньою змовою та діючи спільно з ОСОБА_10 , матеріали щодо якого виділено в окреме провадження, маючи єдиний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом вчинення розбійного нападу, пройшли до приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого на АДРЕСА_2 , в якому перебував ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, перебуваючи в приміщення кафе «Нуши Джан», ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , матеріали щодо якого виділено в окреме провадження, діючи з корисливих мотивів, переслідуючи мету особистого протиправного збагачення, скориставшись відсутністю сторонніх осіб в приміщені, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, вчинили розбійний напад на ОСОБА_9 , застосовуючи до нього насильство, небезпечне для життя та здоров`я, яке виразилося у нанесенні ударів кулаками рук та ступнями ніг в різні частини голови та тулубу та спричиненні тяжких тілесних ушкоджень, і відкрито заволоділи проектором «NEC ME301X 3LCDXGA 3000 ANSI Lm», вартістю 9333,33 грн. та мікшерним пультом «Behringer VMX300», вартістю 1800,00 грн.

Після чого ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , матеріали щодо якого виділено в окреме провадження, зникли з місця вчинення злочину у невідомому напрямку, викраденим майном розпорядилися на власний розсуд, чим завдали ОСОБА_9 матеріального збитку на загальну суму 11133,33 грн.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 100Е від 02.07.2018 у ОСОБА_9 мали місце пошкодження у вигляді: лінійного перелому потиличної кістки зліва з наявністю субдуральної гематоми над правою гемісферою головного мозку, забою головного мозку в обох лобових долях, а також забою м`яких тканин. Описані пошкодження утворилися від дії тупого/их предмету/ів, по давності можуть відповідати строку та обставинам, викладеним в постанові, і відносяться до категорії тяжких тілесних пошкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення. Вищеописані пошкодження у гр. ОСОБА_9 могли утворитися внаслідок падіння з висоти власного зросту з прискоренням (від ударів в ділянку голови та тулубу потерпілого).

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у нападі з метою заволодіння чужим майном (розбої), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаному із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , матеріали щодо якого виділено в окреме провадження, вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 187 КК України.

Крім того, відповідно до вироку, ОСОБА_7 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України за таких обставин.

У невстановлений час у ОСОБА_7 у зв`язку з переховуванням від кримінальної відповідальності за вчинення злочину на території російської федерації, з метою зміни своїх анкетних даних та легалізації на території України, виник умисел на підроблення офіційного документа - посвідчення водія. У невстановленому місці ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел на підроблення офіційного документу, у невстановленої особи замовив собі посвідчення водія та передав невстановленій особі свою фотографію для внесення в подальшому до підробленого водійського посвідчення.

Після цього, невстановлена особа, перебуваючи в невстановленому місці, в невстановлений час, внесла неправдиві відомості до посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 29.04.2014 на офіційному бланку ВАН № 581764 ТОВ «Знак» Консорціуму «ЄДАПС» Зам.0130-2012:04, а саме невстановленим способом додала до посвідчення водія фотографію ОСОБА_7 та внесла інші анкетні дані власника на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В подальшому невстановлена особа, перебуваючи в невстановленому місці, в невстановлений час, передала ОСОБА_7 посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 29.04.2014, виданого на офіційному бланку ВАН № 581764 ТОВ «Знак» Консорціуму «ЄДАПС» Зам.0130-2012:04, заповненого на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з фотозображенням ОСОБА_7 , який достовірно знаючи, що не проходив установленого законом порядку отримання посвідчення водія, залишив дане посвідчення в себе, та в подальшому почав його використовувати для посвідчення своєї особи.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у пособництві в підробленні посвідчення, яке видається та посвідчується установою, організацією, і яке надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем або іншою особою, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України.

Крім того, не зупиняючись на вчиненому, 05.02.2019 об 11 год. 00 хв. ОСОБА_7 , маючи при собі підроблене посвідчення водія, видане на ім`я ОСОБА_11 , в слідчому управлінні ГУ НП в Київській області за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 15-А під час складання протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, а саме у вчиненні розбійного нападу за попередньою змовою групою осіб, поєднаному із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, представився ОСОБА_11 та пред`явив працівникам поліції завідомо підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_2 , яке було видане 29.04.2014 ВРЕВ ДАІ № 2 ГУМВС в м. Києві, на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виготовлене на офіційному бланку серії ВАН № 851764 ТОВ «Знак» Консорціуму «ЄДАПС» Зам.0130- 2012:04.

Відповідно листа регіонального сервісного центру МВС в Київській області посвідчення водія на офіційному бланку серії НОМЕР_3 було видане 06.07.2013 ВРЕВ ДАІ з обслуговування м. Красний Луч Луганської області, на ім`я ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та значиться як загублене.

Такими своїми злочинними діями, які виразились у використанні завідомо підробленого документа, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію дії обвинуваченого та доведеність його вини, вважає, що вирок суду першої інстанції є незаконним та підлягає скасуванню у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість. В обґрунтування мотивів поданої апеляційної скарги вказав, що суд першої інстанції не навів достатніх мотивів щодо необхідності застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України, поклавши в основу такого рішення ті самі доводи, що і були підставою для застосування до нього ст. 69 КК України, що є неприпустимим. Вважає, що призначене судом ОСОБА_7 покарання за ч. 4 ст. 187 КК України із застосуванням ст. 69, 75 КК України не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, враховуючи тяжкість вчинених ним діянь. Крім того, зазначив, що призначаючи ОСОБА_7 покарання за ч. 4 ст. 187 КК України, суд мав призначити також і додаткове покарання у виді конфіскації майна, як того вимагала санкція статті на момент вчинення злочину та ухвалення вироку, або належним чином обґрунтувати на яких підставах, зазначених у ст. 69 КК України ним прийнято рішення про не призначення такого покарання, чого судом зроблено не було. Просив оскаржуваний вирок скасувати в частині призначеного ОСОБА_7 покарання за ч. 4 ст. 187 КК України та ухвалити новий вирок, яким призначити йому покарання за ч. 4 ст. 187 КК України у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві приватної власності майна, а також розглянути цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 . В іншій частині вирок залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; пояснення прокурора, який апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити; пояснення обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вирок суду просили залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції в частині фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 , правильності кваліфікації його дій за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 187 КК України учасниками судового провадження не оспорюються. Вид та розмір призначеного ОСОБА_7 покарання за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та призначене на підставі ст. 70 КК України покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, а також його звільнення від відбування покарання за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України у виді 3 (трьох) місяців арешту на підставі ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності,учасниками судового провадження також не оспорюється. Підстав для виходу за межі апеляційних вимог в порядку ч. 2 ст. 404 КПК України в цій частині колегія суддів не знаходить.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора про безпідставне застосування судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч. 4 ст. 187 КК України положень ст. 69 КК України, то вони, на думку колегії суддів, є необґрунтованими.

За змістом ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Відповідно до мотивувальної частини вироку, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покаранняза ч. 4 ст. 187 КК України, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, наявність пом`якшуючих покарання обставин, якими суд визнав добровільне відшкодування завданого збитку та усунення заподіяної шкоди здоров`ю потерпілого, надання потерпілому іншої допомоги після вчинення кримінального правопорушення, неправильна поведінка потерпілого, відсутність обставин, що обтяжують покарання винного. Крім цього, судом враховано дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше не судимий; має місце постійного проживання, де протягом тривалого часу проживає разом зі своєю цивільною дружиною; має вищу освіту; згідно з наданими дільничним інспектором поліції відомостями характеризується з посередньої сторони, однак зі змісту цієї характеристики слідує, що він спиртними напоями не зловживає, підтримує дружні відносини із сусідами, скарг на його поведінку не надходило, тобто будь-яких негативних даних щодо обвинуваченого зазначена характеристика не містить, що вказує на її позитивний зміст; на обліку у лікарів психіатра та нарколога за місцем проживання не перебуває; працевлаштований на підставі цивільно-правового договору та за місцем роботи характеризується виключно із позитивної сторони як справжній професіонал, відповідальний та ініціативний працівник, який володіє високими організаторськими здібностями; займається суспільно корисною працею, а саме: має позитивну характеристику від ГО «Спортивний клуб Крюківщини», оскільки приймав активну участь в організації спортивних заходів, пропаганді здорового способу життя серед молоді, проводив виховні роботи та розважальні програми з учнями шкіл; має позитивну характеристику від ГО «Крюківщинський клуб рибалок» за те, що підтримує рух щодо збереження навколишнього середовища (контроль від браконьєрів), займається волонтерською діяльністю, а саме є учасником благодійної організації «Надійний щит», де надавав безпосередню допомогу мешканцям Чернігівської області в найгарячіші дні окупації, зокрема ліки, одяг тощо, має подяку від начальника ОЗСП «Азов» в/ч НОМЕР_4 за надану гуманітарну допомогу для матеріального забезпечення полку « ІНФОРМАЦІЯ_5 »; відповідно до копії контракту добровольця територіальної оборони від 20.03.2022 року та копії посвідчення добровольця територіальної оборони обвинувачений ОСОБА_7 зарахований до складу ДФТГ, та в подальшому був прикомандирований до в/ч НОМЕР_5 , на якого поширюється дія статутів Збройних Сил України, а за час несення військової служби характеризується лише позитивно як особа, яка сумлінно та відмінно виконує свої обов`язки та поставлені завдання, а також судом враховано те, що ОСОБА_7 , незважаючи на громадянство держави-агресора, з перших днів війни добровільно вступив до ДФТГ м. Вишневе, з метою захисту незалежності та збереження територіальної цілісності України, боронячи життя кожного із нас, та як доброволець, ризикуючи власним життям, їздив у відрядження в гарячі точки Херсонської та Запорізької області, приймаючи участь в активних бойових діях, що на думку суду першої інстанції свідчить про наявність високих моральних та соціальних цінностей, почуття патріотизму, хоча останній є громадянином іншої держави-агресора, умінь співпереживати оточуючим та співчувати іншим людям, що характеризує його виключно із позитивної сторони та істотно знижує ступінь небезпечності винної особи для суспільства. Також судом першої інстанції враховано те, що потерпілий ОСОБА_9 примирився із обвинуваченим, завдана йому шкода як матеріальна, так і моральна шкода, внаслідок вчинення на нього розбійного нападу, повністю відшкодована, будь-яких претензій до обвинуваченого він не має. Наявність вказаних обставин у поєднанні із даними про особу обвинуваченого дали суду першої інстанції обґрунтовані підстави для застосування до призначеного за ч. 4 ст. 187 КК України покарання положень ст. 69 КК України шляхом призначення обвинуваченому покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 4 ст. 187 КК України.

Доводи апеляційної скарги прокурора в частині необґрунтованого застосування ст. 69 КК України не ґрунтуються ні на матеріалах справи, ні на вимогах закону.

За наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, із урахуванням даних про його особу, відношення обвинуваченого до вчиненого ним кримінального правопорушення та його наслідків, а також його поведінка після вчинення кримінального правопорушення, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, позиція потерпілого, який вказав про те, що заподіяну йому шкоду відшкодовано, жодних матеріальних або інших претензій до обвинуваченого він не має, а тому просив його суворо не карати, висновки суду першої інстанції про застосування ст. 69 КК України є такими, які ґрунтуються на вимогах закону та на матеріалах кримінального провадження, що указує на необґрунтованість апеляційної скарги прокурора в цій частині.

Також колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду про можливість застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України.

Питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання як такого, що включає не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому, з огляду на положення ст. 75 КК, законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання, як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні покарання, у тому числі у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Так, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має вищу освіту, постійне місце проживання, за яким проживає разом зі своєю цивільною дружиною, що свідчить про наявність в нього міцних соціальних зв`язків, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, працює, хоч і не офіційно, та за місцем роботи характеризується виключно позитивно, є добровольцем територіальної оборони, приймав участь у активних бойових діях, а також наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого та істотно знижують ступінь його суспільної небезпеки, відсутність обставин, які обтяжують покарання, поведінка обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, його відношення до наслідків вчиненого, позиція потерпілого, приводять колегію суддів до переконання щодо обґрунтованості висновків суду про можливість виправлення ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства та звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

При цьому, доводи апеляційної скарги прокурора про те, що суд безпідставно не призначив ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 187 КК України додаткове покарання у виді конфіскації майна, або належним чином не обґрунтував на яких підставах, зазначених у ст. 69 КК України, ним прийнято рішення про не призначення такого покарання, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки з оскаржуваного вироку вбачається, що судом першої інстанції прийнято рішення про не застосування до обвинуваченого додаткового покарання у виді конфіскації майна відповідно до ст. 69 КК України, яке суд першої інстанції належним чином обґрунтував з посиланням на встановлені ним обставини справи, дані про особу обвинуваченого, позицію потерпілого. Крім того, у випадку звільнення особи від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України додаткове покарання у виді конфіскації майна не застосовується, що узгоджується з положеннями ст. 77 КК України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 грудня 2022 рокущодо ОСОБА_7 є законним, обґрунтованим та вмотивованим, а тому залишає його без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора відділу Київської обласної прокуратури залишити без задоволення.

Вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 грудня 2022 рокущодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвалу може бути оскаржено у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою - в той же строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4