Справа № 731/209/17
Провадження 1-в/731/13/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2025 року с-ще Варва

Варвинський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань № 1 Варвинського районного суду Чернігівської області клопотання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Варвинського районного суду Чернігівської області від 23 червня 2017 року у справі № 731/209/17 до покарання у виді штрафу у розмірі 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень, про звільнення від відбування спеціальної конфіскації у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, -

В С Т А Н О В И В:

11 серпня 2025 року до суду надійшло вказане клопотання.

Справа розподілена судді ОСОБА_1 після виходу з відпустки.

В обґрунтування клопотання ОСОБА_4 зазначає, що вироком Варвинського районного суду Чернігівської області від 23 червня 2017 року його визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України, і призначено йому покарання, застосувавши ст. 69 КК України, у виді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень. При цьому речовий доказ, металобрухт вагою 610 кілограм, що знаходиться в камері схову Варвинського ВП Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області, звернено в дохід держави.

08 вересня 2017 року Варвинським РВ ДВС ГТУЮ у Чернігівській області було відкрито виконавче провадження № 54669546 щодо виконання спеціальної конфіскації металобрухту. На сьогоднішній день виконавче провадження триває, оскільки ДВС майже 8 років не може продати конфіскований металобрухт. При цьому сам металобрухт перебуває у володінні органу Національної поліції.

Відомості про ОСОБА_4 досі містяться в Єдиному реєстрі боржників. Він вже не має судимості, але перебування в Єдиному реєстрі боржників істотно обмежує його право на мирне володіння майном. Зокрема, він не може продати свої транспортні засоби.

Вважає, що строки давності виконання обвинувального вироку, установлені ст. 80 КК України, стосуються також і спеціальної конфіскації.

При цьому подальше виконання обвинувального вироку щодо ОСОБА_4 у статусі боржника та засудженого понад встановлений ст. 80 КК України строк та з порушенням будь-якого розумного строку не може бути виправданим, не переслідує жодної легітимної мети, не є пропорційним, порушує його право на мирне володіння майном та принцип правової визначеності.

На підставі ст. 8 Конституції України, ст. 80 КК України, ст. ст. 8, 537, 539 КПК України просить звільнити його від відбування спеціальної конфіскації металобрухту вагою 610 кілограмів у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

Заявник ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку належним чином (а.с. 194). У клопотанні просив розглянути справу за його відсутності.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні проти заявленого клопотання заперечила, оскільки вважала, що спеціальна конфіскація не є видом покарання.

Представник Варвинського відділу державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку належним чином (а.с. 193), надав суду матеріали виконавчого провадження № 54669546 за виконавчим листом № 731/209/17 від 23 червня 2017 року для дослідження в судовому засіданні та просив розглядати клопотання за його відсутності.

Суд, з`ясувавши позицію прокурора та доводи клопотання, дослідивши матеріали кримінального провадження та виконавчого провадження № 54669546, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання.

Судом встановлено, що вироком Варвинського районного суду Чернігівської області від 23 червня 2017 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України, і призначено йому покарання, застосувавши ст. 69 КК України, у виді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень. При цьому речовий доказ, : металобрухт вагою 610 кілограм, що знаходиться в камері схову Варвинського ВП Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області, звернено в дохід держави.

Вирок суду оскаржувався прокурором в апеляційному та касаційному порядку, в результаті чого залишений без змін ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 16 серпня 2017 року та постановою Верховного Суду від 12 лютого 2019 року.

З матеріалів виконавчого провадження № 54669546 за виконавчим листом № 731/209/17 від 23 червня 2017 року вбачається, що виконавче провадження відкрито 08 вересня 2017 року. Протягом 2017-2025 років металобрух описано та арештовано, декілька разів проведено експертизу для визначення його вартості. Після цього металобрухт неодноразово виставлявся не електронні торги, які так і не відбулися, оскільки не знайшлося покупця, який би виявив бажання придбати вказане майно.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що заявник діючи черз своїх захисників звертався про виключення його з реєстру боржників, однак отримав відмову. Доказів на підтвердження фактів відмови у здійснені реєстраційних дій з майном (автомобілями) заявник не надав.

Аналізуючи правові підстави обгрунтування клопотання ОСОБА_4 суд зазначає наступне.

Редакція Кримінального кодексу України від 21.06.2017 (чинна на момент ухвалення вироку) ч.1 статті 213 передбачала караність - здійснення прийому брухту кольорових і чорних металів фізичними особами, здійснення операцій з брухтом кольорових і чорних металів посадовими особами суб`єктів господарської діяльності, відомості про яких не включено до переліку суб`єктів господарювання, що здійснюють операції з металобрухтом, надання приміщень та споруд для розташування незаконних пунктів прийому, схову та збуту металобрухту, організація незаконних пунктів прийому, схову та збуту металобрухту, та передбачала покарання у виді штрафу від тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або обмеження волі на строк до одного року.

В той же час, норми статті 96-1 КК України вказували, що спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.

Аналізуючи положення цих статей вбачається, що спеціальна конфіскація не могла бути застосована до обвинуваченого. Більш того, очевидним є й висновок про те, що вирок суду не містить посилання на застосування механізму спеціальної конфіскації до засудженого. Натомість, у резолютивній частині вироку вирішено долю речових доказів в порядку ст. 100 КПК України.

Крім того, посилання ОСОБА_4 на застосування в даному випадку положень ст. 80 КК України суд сприймає критично, адже за сплином строків давності засуджений звільняється саме від основного або додаткового покарання.

Однак, види покарань викладені у розділі десятому КК України (ст. 50-64), а спеціальна конфіскація у розділі чотирнадцятому КК України «Інші заходи кримінально-правового характеру» (ст.96-1), що не дає підстав для віднесення цього заходу до поняття кримінального покарання, та відповідного застосування ст. 80 КК України.

Аналогічну позицію можливо вбачати і в рішенні Конституційний Суд України 30 червня 2022 року у справі за конституційним поданням 47 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України статей 961, 962 Кримінального кодексу України (далі КК України), який наголошував зокрема на тому, що спеціальна конфіскація не є видом кримінального покарання.

Застосування в даному випадку закону про кримінальну відповідальність за аналогією суд вважає неможливим.

Зважаючи на наведене, суд вважає клопотання засудженого ОСОБА_4 таким, що не підлягає задоволенню.

Питання щодо виключення боржника з реєстру може бути вирішено на підставі відповідного рішення суду.

Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, на підставі ст. 80, 96-1, 537, 539 КК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Варвинського районного суду Чернігівської області від 23 червня 2017 року у справі № 731/209/17 до покарання у виді штрафу у розмірі 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень, про звільнення від відбування спеціальної конфіскації у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Варвинський районний суд Чернігівської області протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1