Справа № 138/1617/25
Провадження №:1-кс/138/540/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2025 м. Могилів-Подільський

Слідчий суддя Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000292 від 16.06.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України,

ВСТАНОВИВ:

30.06.2025 до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області надійшло вказане клопотання, яке мотивоване тим, що ухвалою слідчого судді Могилів-Подільського міськрайонного суду від 16.06.2025 накладено арешт на транспортний засіб марки «ГАЗ 66» із державним номерним знаком « НОМЕР_1 » з причепом та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 видане Могилів-Подільським ВРЕР УДАІ УМВС у Вінницькій області. На даний час у кримінальному провадженні мали би бути проведені всі необхідні процесуальні дії з арештованим майном, зокрема, проведені всі експертизи, а тому необхідність перебування належного ОСОБА_4 майна під арештом на сьогоднішній день відпала. За таких підстав представник просить скасувати арешт накладений на транспортний засіб марки «ГАЗ 66» із державним номерним знаком « НОМЕР_1 » з причепом та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 видане Могилів-Подільським ВРЕР УДАІ УМВС у Вінницькій області.

У судове засідання ОСОБА_4 та його представник адвокат ОСОБА_3 , не з`явились. Адвокат ОСОБА_3 подав заяву, в якій клопотання підтримав, просив задовольнити та розглянути без його участі та участі ОСОБА_4 . Також зазначив, що ОСОБА_4 є пенсіонером та інвалідом ІІІ групи. Має в користуванні пилораму по розпилу деревини, що є його єдиним джерелом доходу після мінімального розміру пенсії, яку він отримує. Так як він є людиною похилого віку та особою з інвалідністю йому потрібно постійно купувати ліки, які на даний час коштують чималі кошти. Транспортний засіб, який у нього вилучили допомагає йому в доставці сировини, а також на ньому облаштований підйомник, який навантажує та розвантажує сировину та складає її на розпилювання. Без даного транспортного засобу ОСОБА_4 не може виконувати зазначену вище діяльність та відповідно позбавлений засобів до існування. Зважаючи на викладене, уточнив, вимоги заяви та просив скасувати арешт лише частково, а саме в частині права на користування транспортним засобом та без права на його відчуження.

Прокурор ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання адвоката, оскільки вказаний транспортний засіб є речовим доказом у справі та у випадку повернення майна його може бути приховано, а також використано з метою перевезення незаконно порубленої деревини.

Слідчий в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений завчасно та належним чином.

Дослідивши зміст клопотання та додані до нього документи слідчий суддя приходить до такого висновку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема , збереження речових доказів.

Арешт майна скасовується у встановленому КПК України порядку. Зокрема, абзац 2 частини 1 статті 174 КПК України визначає, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвалою слідчого судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 16.06.2025 встановлено, що стороною обвинувачення доведено, що вказані вище речі можуть бути використані як докази обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, оскільки могли зберегти на собі сліди кримінального правопорушення або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та у випадку не накладення арешту на вказане майно, це може призвести до подальшого його відчуження або знищення. З метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні, оскільки незастосування арешту може призвести до знищення такого майна.

Статтею 214 КПК України визначено, що досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а така процесуальна заборона як арешт майна застосовується до вичерпного кола суб`єктів указаного у ст. 170 КПК України.

Відповідно до цієї норми така заборона стосується підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру. Крім того, арешт може бути накладено за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.

Відповідно до п. 2.6 Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року при накладенні арешту на майно слід перевіряти наявність: належних підстав для арешту майна; доказів, що вказують на вчинення особою чи особами, на майно яких слідчий просить накласти арешт, кримінального правопорушення; встановлення розміру шкоди та питання щодо наявності цивільного позову, та співрозмірність обмеження права власності; відповідність клопотання слідчого вимогам ст. 171 КПК; чи накладається арешт на майно особи, яка не є підозрюваним у кримінальному провадженні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "ОСОБА_5 та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Так, слідчим суддею встановлено, що на даний час в межах досудового розслідування кримінального провадження постановою слідчого призначено інженерно-екологічну експертизу для встановлення розміру екологічного збиту. Разом з тим, відомості про необхідність огляду вказаного вище транспортного засобу для проведення експертизи у постанові слідчого відсутні. Так само в матеріалах кримінального провадження відсутні відомості щодо необхідності проведення будь-який дій щодо вказаного транспортного засобу, окрім як його уже визнано речовим доказом та накладено арешт.

Обґрунтовуючи своє клопотання про скасування арешту адвоката зазначив, що вилучений у ОСОБА_4 транспортний засіб з причепом є засобом отримання доходу, так як він є особою з інвалідністю, пенсіонером та отримувана ним мінімальна пенсії не може забезпечити належне його утримання та лікування. На підтвердження зазначеного надав суду копію довідки МСЕК №365901 від 07.08.2023, а також пенсійне посвідчення № НОМЕР_3 від 05.05.2021. Про вказані обставини слідчому судді при постановлені ухвали про накладення арешту відомо не було та про такі власник майна не заявляв.

Також, до самого клопотання про скасування арешту майна представник надав лише лист директора СО «Могилів-Подільського ЕМ» АТ «Вінницяобленерго» №СО-61-735 від 03.12.2024, однак такий лист пред`являвся слідчому судді і прокурору в судовому засіданні під час розгляду клопотання про арешт майна. Разом з тим, даний лист сам по собі не підтверджує необхідність повного скасування арешту.

Зважаючи на те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні ще триває, транспортний засіб вилучений у ОСОБА_4 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для повного скасування арешту майна.

Разом з тим, за встановлених вище обставин, зокрема, те, що ОСОБА_4 є особою з інвалідністю ІІІ групи та пенсіонером, вилучений у нього транспортний засіб, як стверджує представник, та як слідує з письмових пояснень самого ОСОБА_4 він використовував для роботи, а також за відсутності відомостей у матеріалах кримінального провадження про необхідність залучення транспортного засобу до проведення будь-якого виду експертиз, суд не вбачає підстав для збереження подальшої заборони на користування ним особою в якої його вилучено.

За таких підстав клопотання, з урахуванням уточнених його вимог, слід задовольнити в частині заборони права користування арештованим майном.

Керуючись ст. 98, 170, 174, 369-372 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000292 від 16.06.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України задовольнити.

Скасувати арешт накладений на транспортний засіб марки «ГАЗ 66» із державним номерним знаком « НОМЕР_1 » з причепом та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 видане Могилів-Подільським ВРЕР УДАІ УМВС у Вінницькій області, застосований ухвалою слідчого судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 16.06.2025, в частині заборони користування транспортним засобом з причепом та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

Матеріали кримінального провадження № 00000292 від 16.06.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України повернути до Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвалу може бути подано під час підготовчого провадження у суді.

Суддя: ОСОБА_1