Справа № 308/5369/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , про скасування арешту майна в частині в рамках кримінального провадження № 0000002, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.01.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України,

встановив:

адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна у рамках кримінального провадження № 0000002, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.01.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

В обґрунтування клопотання представник власника майна посилається на те, що ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.04.2025 року у справі №308/5369/25 проведено обшук за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 в ході якого виявлено та вилучено: ноутбук марки «Asus», VIN- НОМЕР_1 та зарядний пристрій до нього; медичну документацію на ім`я ОСОБА_5 на 63 арк.; копію повістки до ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_2 ; мобільний телефон марки «Samsung», моделі Galaxy S24», ІМЕН: НОМЕР_3 ; мобільний телефон марки «Apple» модель «Iphone 16 Pro», ІМЕН: НОМЕР_4 , з паролем логічного захисту НОМЕР_5 .

У подальшому 12.05.2025 року слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду по справі 308/5369/25; 1-кс/308/2703/25 було накладено арешт на всі речі та документи які були вилучені під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

ОСОБА_6 зазначає, що вказане рішення було прийнято на підставі того, що вказані речі мають значення речового доказу.У межах вказаного кримінального провадження ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були допитані в якості свідків та надали органу досудового розслідування показання.

Адвокат вказує, що з моменту вилучення вищевказаних речей пройшло біля двох місяців. Вважає, що в органу досудового розслідування було достатньо часу для того щоб провести необхідні огляди та відповідні дослідження вилучених речей, зокрема мобільних телефонів, ноутбуку та тимчасового посвідчення військовозобов`язаного.

Мобільні телефони, ноутбук та тимчасове посвідчення не зберегли на собі сліди злочину та не є знаряддями вчинення злочину, а тому такі не можуть бути використанні, як докази у вказаному кримінальному провадженні і підлягають поверненню їх власнику. Зокрема в разі необхідності орган досудового розслідування може використовувати, як доказ - інформацію яка зберіглась на вилучених телефонах та ноутбуку.

На підставі наведеного, просить скасувати арешт на ноутбук марки «Asus», VIN- НОМЕР_1 та зарядний пристрій до нього; тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_2 ; мобільний телефон марки «Samsung», моделі Galaxy S24», ІМЕН: НОМЕР_3 ; мобільного телефону марки «Apple» модель «Iphone 16 Pro», ІМЕІ: НОМЕР_4 .

Представник власника майна подав заяву про розгляд клопотання без його участі та без участі власників майна. Клопотання підтримує в повному обсязі та просить його задовільнити.

Прокурор подав заяву про розгляд клопотання без його участі.

Дослідивши матеріали поданого клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000002, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.01.2025 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області № 308/5369/25 (провадження 1-кс/308/2703/25) від 12.05.2025, накладено арешт на майно, а саме: ноутбук марки «Asus», VIN- НОМЕР_1 та зарядний пристрій до нього; медичну документацію на ім`я ОСОБА_5 на 63 арк.; копію повістки до ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_2 ; мобільний телефон марки «Samsung», моделі Galaxy S24», IMEI1: НОМЕР_3 ; мобільний телефон марки «Apple» модель «Iphone 16 Pro», IMEI1: НОМЕР_4 , з паролем логічного захисту 2631.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 41 Конституції України зазначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч. 3 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Згідно ч.1 ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», а саме частиною 3 пункту 1 зазначено, що за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявляти клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, в справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 р., для з`ясування наявності порушення цього положення ЄСПЛ має встановити, чи було забезпечено справедливу рівновагу між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід`ємним принципом всієї Конвенції, що відбито в структурі ст. 1 Протоколу №1 Європейської конвенції з прав людини.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях в тому числі щодо України констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. п. 46 рішення у справі " Устименко проти України", п.п. 51,52 рішення у справі "Рябих проти Росії", п. 61 рішення у справі "Брумареску проти Румунії").

Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (рішення у справах Sperrong and Lonnroth v Sweden» від 23.09.82, «Новоселецький проти України» від 11.03.2003, «Федоренко проти України» від 1.06.2006).

Беручи до уваги, що доказів проведення будь-яких процесуальних дій з арештованим майном слідчому судді не надано, слідчий суддя вважає, що на даний час відпала потреба у подальшому застосуванні арешту майна, та про відсутність обставин, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння та розпорядження майном, а також обумовлювали б подальший арешт майна, а відтак, наявні достатні підстави для скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 12.05.2025 року.

Слідчим суддею встановлено, що на даний час необхідність в арешті майна, а саме: ноутбук марки «Asus», VIN- НОМЕР_1 та зарядний пристрій до нього; тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_2 ; мобільний телефон марки «Samsung», моделі Galaxy S24», ІМЕІ: НОМЕР_3 ; мобільний телефон марки «Apple» модель «Iphone 16 Pro», ІМЕІ: НОМЕР_4 відпала.

Виходячи із вищезазначеного, враховуючи зміст клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя вважає клопотання про скасування арешту майна обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: зокрема, у разі скасування арешту.

Керуючись ст.ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя

постановив:

задовольнити клопотання адвоката адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , про скасування арешту майна в частині в рамках кримінального провадження № 0000002, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.01.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.05.2025 року (справа № 308/5369/25 провадження 1-кс/308/2703/25), а саме: ноутбук марки «Asus», VIN- НОМЕР_1 та зарядного пристрою до нього; тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_2 ; мобільного телефону марки «Samsung», моделі Galaxy S24», ІМЕН : НОМЕР_3 ; мобільного телефону марки «Apple» модель «Iphone 16 Pro», ІМЕН: НОМЕР_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1