УХВАЛА

04 серпня 2025 року

м. Київ

справа № 461/5356/17

провадження № 51-1534ск18

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу судді Галицького районного суду м. Львова від 03 липня 2025 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 24 липня 2025 року,

встановив:

Суддя Галицького районного суду м. Львова ухвалою від 03 липня 2025 року відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_4 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Львівський апеляційний суд ухвалою від 24 липня 2025 рокуапеляційну скаргу ОСОБА_4 залишив без задоволення, а вказану ухвалу судді від 03 липня 2025 року - без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить переглянути в касаційному порядку вказані судові рішення. Посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_4 на відповідність вимогам статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), Суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.

Відповідно до вимог частини 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК.

Згідно з частиною 5 статті 427 КПК до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються.

У частині 1 статті 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Так, у вступній частині касаційної скарги ОСОБА_4 не погоджується з ухвалою Львівського апеляційного суду від 25 липня 2025 року, однак у прохальній частині своєї скарги просить скасувати ухвалу Львівського апеляційного суду від 24 липня 2025 року, чим допустив суперечність та неузгодженість своєї позиції.

Вказане позбавляє суд касаційної інстанції визначитись з предметом оскарження за касаційною скаргою та прийняти остаточне рішення за наслідками її розгляду.

Крім того, у своїй касаційній скарзі ОСОБА_4 , посилаючись, в тому числі, на рішення Конституційного Суду України № 5-рп(11) від 10 квітня 2024 року, постанову Верховного Суду від 07 травня 2025 у справі № 463/11488/20, вказує на незаконність оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції за результатом перегляду ухвали судді про залишення без задоволення його заяви про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 04 серпня 2017 року, оскільки вважає, що виконав вимоги статей 459, 462 КПК, однак не конкретизує таку позицію з урахуванням цього рішення Конституційного Суду України та змісту оскаржуваного судового рішення.

Також, скаржник вказує на порушення вимог статті 419 КПК судом апеляційної інстанції, при цьому не конкретизує, які саме порушення допущено цим судом та який вплив вони мали на постановлене судове рішення з урахуванням його змісту.

Крім того твердження ОСОБА_4 у касаційній скарзі, а саме: «… в ухвалі не вказано докази, що на час розгляду Галицьким районним судом м. Львова 04 серпня 2017 року про існування постанови Верховного Суду від 07 травня 2025 року по справі № 463/11488/20, провадження № 51-3142км21 було відомо мені, як скаржникові, та суду…», суперечить логічній послідовності подій. Тобто, очевидно, що ні скаржник, ні суд не могли знати в 2017 році про рішення, яке було постановлено в 2025 році, а тому таке твердження є незрозумілим, необґрунтованим та суперечливим.

Отже, у касаційній скарзі ОСОБА_4 має вказати на конкретні порушення закону, що можуть бути підставами для скасування судових рішень, які, на його думку, допущено судами першої та апеляційної інстанцій при постановленні, навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.

Водночас всупереч вимогам частини 5 статті 427 КПК ОСОБА_4 не долучив до касаційної скарги копії оскаржуваних судових рішень.

Вказані обставини перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до статті 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги та встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Згідно з вимогами частини 4 статті 429 КПК залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.

Колегія суддів роз`яснює, що усунення недоліків зазначеної скарги слід здійснити шляхом внесення нового тексту касаційної скарги з урахуванням вимог цієї ухвали та з дотриманням положень статті 427 КПК.

На підставі наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу судді Галицького районного суду м. Львова від 03 липня 2025 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 24 липня 2025 року залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3