Справа № 202/6496/25
Провадження № 1-кс/202/5140/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпра ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Індустріального районного суду м. Дніпра клопотання старшого слідчого СВ ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та додані до клопотання матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №0000223 від 15.10.2024,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Дніпропетровська, який працює на посаді лікаря-психіатра у ВСП Ініверситетська лікарня ДДМУ, з вищою освітою, який має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, -

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором, звернулася до суду з клопотанням в якому просить застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів із визначенням розміру у розмірі 1387 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки він обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

В обґрунтування вказаного клопотання слідчий посилається на те, що лікар-психіатр Відокремленого структурного підрозділу Університетська лікарня Дніпровського державного медичного університету (надалі ВСП Університетська лікарня ДДМУ) ОСОБА_5 , всупереч установленим законодавством вимогам, у невстановлений органом досудового розслідування час, розробив механізм вимагання та одержання неправомірної вигоди для себе, за попередньою змовою групою осіб з завідувачем психіатричного відділення ВСП Університетська лікарня ДДМУ ОСОБА_7 , лікарем-психіатром Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради (надалі - КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР) ОСОБА_8 та лікарем-психіатром КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР) ОСОБА_9 , за вчинення в інтересах того хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використання наданого службового становища, встановлення діагнозу пов`язаного з психічними розладами кінцевим етапом якого буде зняття з військового обліку осіб чоловічої статі з числа військовозобов`язаних, на що останні надали свою згоду.

Так, у невстановлений досудовим розслідування час, але не пізніше 15.10.2025 ОСОБА_10 , звернувся до ОСОБА_7 з метою медичної консультації щодо ОСОБА_11 у якого протягом тривалого часу наявні психічні розлади і за симптомами у нього повинна бути група ІІ або III група інвалідності, але у зв?язку з необґрунтованою відмовою лікарських закладів останній не може її отримати, яка в ході розмови повідомила, що без залучення фінансів ОСОБА_11 ніякої інвалідності отримати не зможе, однак вона може допомогти вирішити це питання та надала контакт лікаря-психіатра ОСОБА_12 ( ОСОБА_5 ) до якого ОСОБА_11 потрібно прибути з направленням від сімейного лікаря до лікаря-психіатра.

Під час особистої зустрічі ОСОБА_10 та ОСОБА_5 останній повідомив, що для того, щоб встановити групу інвалідності, спочатку він надасть ОСОБА_11 направлення на стаціонарне лікування до КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР, вартість такого направлення складає 200 доларів США. У КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР ОСОБА_11 буде лікуватись на стаціонарному лікуванні впродовж двох тижнів після чого отримає виписку з медичної картки стаціонарного хворого з первинним діагнозом за яку також потрібно буде сплатити грошові кошти. В подальшому ОСОБА_11 повернеться з випискою до ОСОБА_5 і останній поставить ОСОБА_11 на облік до психіатричного відділення лікарні, та в подальшому, з метою «посилення» первинного діагнозу ОСОБА_11 , який буде у виписціз КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР, ОСОБА_11 без проходження лікування буде перебувати на стаціонарному лікуванні у психіатричному відділенніВСП Університетська лікарня ДДМУ, завідувачем якого є ОСОБА_7 , за що ОСОБА_11 повинен надати ОСОБА_5 1700 доларів США. Потім, після отримання виписки з «посиленим» діагнозом ОСОБА_11 буде направлений на лікарсько-консультаційну комісію, де в ході вивчення документів ОСОБА_11 комісією буде прийнято рішення про надання довідки відповідної форми про надання ІІ або ІІІ групи інвалідності. На підставі довідки ОСОБА_11 буде направлено на МСЕК Дніпропетровської області для присвоєння групи інвалідності. За лікування у КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР, висновок ЛКК та домовленість з головою МСЕК ОСОБА_13 ОСОБА_11 ще 2000 доларів США. Також ОСОБА_5 повідомив, що грошові кошти потрібно передавати через ОСОБА_10 .

Однак, в подальшому 01.01.2025 набув чинності закон №4170-IX щодо реформування медико-соціальної експертизи та впровадження оцінювання повсякденного функціонування особи.

Так, ОСОБА_5 , діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою отримання неправомірної вигоди для себе, у невстановлений досудовим розслідуванням точний час, залучив до протиправної схеми отримання неправомірної вигоди лікаря-психіатра

КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР ОСОБА_8 , яка в свою чергу залучила лікаря психіатра КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР ОСОБА_9 , які повинні забезпечити встановлення ОСОБА_11 необхідного діагнозу та подальше забезпечення визначення ОСОБА_11 непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.

Так, реалізуючи свій злочинний умисел на організацію отримання неправомірної вигоди, за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , тобто за попередньою змовою групою осіб, діючи умисно, 16.01.2025 ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_10 200 доларів США за видачу направлення ОСОБА_11 до КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР на стаціонарне лікування.

Так, в подальшому, 05.02.2025, перебуваючи на території КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР за адресою: м. Дніпро, вул. Данила Самойловича, буд. 1 ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел на отримання неправомірної вигоди, за попередньою змовою з ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , тобто за попередньою змовою групою осіб, діючи умисно, проінструктувала ОСОБА_11 щодо того, як йому потрібно себе поводити, та повідомила, що за виставлення діагнозу психопатія імпульсивного типу потрібно сплатити 500 доларів США, за що 06.02.2025 ОСОБА_10 передав ОСОБА_8 грошові кошти у зазначеній сумі.

За результатами лікування в КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР 27.02.2025 ОСОБА_11 отримав виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №1253/2025 1 відділення із діагнозом емоційно-нестійкий розлад особистості, імпульсивний тип. F-60.30, підписаний ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 .

Таким чином, встановивши первинний діагноз для ОСОБА_11 , наступним кроком було «погіршення» діагнозу під час проходження лікування ОСОБА_11 у ВСП Університетська лікарня ДДМУ.

Так, реалізуючи свій злочинний умисел на отримання неправомірної вигоди, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , за попередньою змовою з ОСОБА_8 , тобто за попередньою змовою групою осіб, діючи умисно, 11.03.2025 та 19.03.2025 отримали від ОСОБА_10 кошти в сумі 1700 доларів США та 1000 доларів США відповідно, за поміщення ОСОБА_11 до психіатричного відділення та отримання «погіршеного» діагнозу під час проходження лікування у психіатричному відділенні ВСП Університетська лікарня ДДМУ ОСОБА_11 .

11.04.2025 ОСОБА_11 за результатами лікування в ВСП Університетська лікарня ДДМУ отримав виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №221п із «погіршеним» діагнозом F-60.30 - емоційно-нестійкий розлад особистості, імпульсивний тип, стан декомпенсації зі стійкою інсомнією та суїцидальною налаштованістю, підписаний ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_16 .

Таким чином, отримавши «погіршений» діагноз для ОСОБА_11 , наступним кроком було «посилення» діагнозу під час проходження лікування ОСОБА_11 в КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР у ОСОБА_8 .

Так, в подальшому, 16.04.2025, перебуваючи на території КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР за адресою: м. Дніпро, вул. Данила Самойловича, буд. 1 ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел на отримання неправомірної вигоди, за попередньою змовою з ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , тобто за попередньою змовою групою осіб, діючи умисно, отримала від ОСОБА_10 кошти у сумі 300 доларів США за «посилення» раніше встановлених діагнозів згідно виписок із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №1253/2025 під час лікування у КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР та їх медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №221п під час лікування у ВСП Університетська лікарня ДДМУ.

За результатами лікування в КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР 02.06.2025 ОСОБА_11 отримав виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №4807/2025 1 відділення із діагнозом емоційно-нестійкий розлад особистості, імпульсивний тип, стан тривалої фармакорезістентності зі стійкою інсомнією та суїцидальною налаштованістю. F-60.30, підписаний ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 .

Таким чином, отримавши виписку з КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР наступним кроком перед направленням документів ОСОБА_11 до експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи для встановлення групи інвалідності або списання з військового обліку було встановлення лікарями кінцевого діагнозу для ОСОБА_11 .

Так, реалізуючи свій злочинний умисел на отримання неправомірної вигоди, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , за попередньою змовою з ОСОБА_8 , тобто за попередньою змовою групою осіб, діючи умисно, 24.06.2025 зустрілись з ОСОБА_10 у приміщенні кабінету ОСОБА_5 у ВСП Університетська лікарня ДДМУ за адресою: м. Дніпро, вул. Незалежності, 29, де в ході зустрічі ОСОБА_7 та ОСОБА_5 поспілкувавшись з ОСОБА_8 по телефону погодили діагноз, який повинні поставити лікарі ВСП Університетська лікарня ДДМУ ОСОБА_11 , з яким останній зможе отримати інвалідність або списатись з військового обліку, за що потрібно сплатити 3000 доларів США.

Отже, погодивши кінцевий діагноз ОСОБА_11 наступним кроком було забезпечення визначення ОСОБА_11 непридатним до військової служби з подальшим виключенням з військового обліку.

Реалізуючи свій злочинний умисел на отримання неправомірної вигоди, ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , тобто за попередньою змовою групою осіб, діючи умисно, залучила лікаря-психіатра КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР ОСОБА_9 , та 30.06.2025, повідомила ОСОБА_10 , що після того, як ОСОБА_11 отримає медичну виписку з ВСП Університетська лікарня ДДМУ йому необхідно пройти ВЛК під час проходження якої ОСОБА_8 допоможе, оскільки в неї є знайома лікар-психіатр « ОСОБА_17 », яка вирішує такі питання. Домовившись про зустріч ОСОБА_10 з ОСОБА_9 , остання під час особистої зустрічі повідомила, що за забезпечення підтвердження раніше встановленого діагнозу ОСОБА_11 при проходженні ВЛК потрібно надати 2000 доларів США.

Так, 09.07.2025 у невстановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше 11 год. 40 хв., перебуваючи у службовому кабінеті на територіїВСП Університетська лікарня ДДМУ за адресою: м. Дніпро, вул. Незалежності, буд. 29 ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел на організацію отримання неправомірної вигоди службовою особою, за попередньою змовоюз ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 тобто за попередньою змовою групою осіб, діючи умисно, отримав від ОСОБА_10 кошти в сумі 3000 доларів США за отримання кінцевого діагнозу, з яким ОСОБА_11 може бути виключений з військового обліку, які останні повинні були розподілити між собою.

В подальшому, 09.07.2025 у невстановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше 12 год. 50 хв., ОСОБА_9 , реалізуючи злочинний умисел на отримання неправомірної вигоди, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , тобто за попередньою змовою групою осіб, діючи умисно, отримала від ОСОБА_10 грошові коштив сумі 2000 доларів США за забезпечення визначення ОСОБА_11 непридатним до військової служби з подальшим виключенням з військового обліку при проходженні ВЛК, які останні повинні були розподілити між собою.

Умисні дії ОСОБА_5 , які виразились в одержанні службовою особою неправомірної вигоди, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням свого службового становища, кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Підозра ОСОБА_5 , у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення обґрунтовується наступними доказами, зібраними під час досудового розслідування.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

Водночас, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 запобігання продовженню злочинної діяльності та можливого ухилення від досудового слідства виникла необхідність в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: Переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Злочин, який інкримінується ОСОБА_5 є тяжкими і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років з конфіскацією майна. Отже, очікування можливого суворого вирку може мати значення при визначення ризику переховування. При цьому, таке покарання може бути призначено без можливості застосування пільгових інститутів кримінального права. Співставлення можливих негативних для ОСОБА_5 наслідків переховування у невизначеному майбутньому, із можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі за тяжкі корупційні злочини у найближчій перспективі робить цей ризик достатньо високим. Відтак, тяжкість можливо скоєного злочину не є єдиною визначальною умовою при встановленні ризику, проте разом з іншими обставинами повинна враховуватись під час вирішення розгляду клопотання про обрання особі запобіжного заходу.

Вищевказані обставини є передумовами та можливістю для втечі

ОСОБА_5 з метою ухилення від кримінальної відповідальності

та переховування від органі досудового розслідування та суду. Отже, наведені вище фактичні дані цього кримінального провадження, особисті обставини підозрюваного та тяжкість можливого покарання в сукупності дають підстави про існування ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, як на території України так і поза її межам .

Незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста

у кримінальному провадженні. У ході досудового розслідування існує імовірність залученості або обізнаності великої кількості осіб, які на цій стадії досудового розслідування не допитані, однак їм можуть бути відомі обставини розслідуваного злочину. Наведене дає підстави обґрунтовано припускати про те, що ОСОБА_5 може розробляти заходи щодо здійснення впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Крім того, ОСОБА_5 володіє інформацією стосовно характеризуючих, в тому числі біографічних даних, свідка, який надав органу досудового розслідування викривальні покази стосовно нього, у зв`язку з чим останній, перебуваючи на волі, не будучи обмеженим у вільному спілкуванні, матиме можливість вступати у поза процесуальні відносини із свідками, впливати на учасників процесу шляхом підкупу, примусу, погроз з метою зміни або відмови їх від показів, схиляти їх до зміни даних слідству показань іншим чином.

Ризик незаконного впливу на інших осіб об`єкти візується також з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК).

Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду, до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. За таких обставин заборона спілкуватися з певними визначеними особами як наслідок встановлення ймовірного впливу на них - це об`єктивна необхідність забезпечення недоторканості показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказову цінність. У зв`язку з чим достатня вірогідність ризику впливу на свідків, оскільки, не будучи обмеженим у вільному доступі до інших осіб, підозрюваний ОСОБА_5 , може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі.

Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. У випадку засудження ОСОБА_5 за вчинення тяжкого злочину,до нього може бути застосовано покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років з конфіскацією майна.

Отже є підстави вважати, що ОСОБА_5 маючи широке коло знайомств, авторитет та вплив серед працівників правоохоронних органів, перебуваючи на волі до вирішення питання про виявлення майна з метою його конфіскації та накладення на нього арешту, та використовуючи свої особисті зв`язки, швидко та ефективно вчинить активні дії щодо приховання такого майна, перешкоджаючи таким чином виконанню завдань кримінального провадження.

Крім того, ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання.

Ураховуючи характер вчиненого підозрюваним злочину та тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, є всі підстави вважати, що підозрюваний може залишити місце свого постійного проживання та виїхати з території України, де буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконними засобами через залякування впливати на свідків у кримінальному провадженні, які володіють інформацією щодо обставин вчинення ним зазначеного злочину, а також знищити, сховати або спотворити будь-які із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інші злочини, з метою запобігання вказаним ризикам, об`єктивно необхідним є застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Підставою застосування підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під варту, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний матиме можливість: переховуватися від слідства та суду, незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Вивченням особи підозрюваного на даний час встановлено, що він працездатний, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його триманню під вартою, не хворіє. Даних, які б вказували на неможливість застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу, не встановлено.

Відповідно до ст. 178 КПК України, у ході досудового розслідуванняу кримінальному провадженні встановлено наступне: зібрані під час досудового розслідування докази є вагомимита підтверджують причетність ОСОБА_5 до вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України; підозрюваний ОСОБА_5 , вчинив тяжке кримінальне правопорушення (злочин), за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, з конфіскацією майна, тож тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні (злочині), у вчиненні якого вона підозрюється, є достатньою та спів розмірною для обрання останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою; вік та стан підозрюваного ОСОБА_5 дозволяють йому перебувати в слідчому ізоляторі під час досудового розслідування, що є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Зазначені ризики з урахуванням особистих характеристик підозрюваного ОСОБА_5 свідчать, що менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з тимчасовою ізоляцією підозрюваного, може негативно відобразитися на здійсненні швидкого та ефективного досудового розслідування, якого можливо досягнути лише за умов нівелювання ризиків кримінального провадження.

Ймовірно вчинене кримінальне правопорушення за ч. 3 ст. 368 КК України, у якому він підозрюється, має високий ступінь суспільної небезпеки, за обставинами провадження наявні передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, при цьому рішення суду за результатами розгляду питання щодо можливості застосування запобіжного заходу повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Оцінюючи можливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, необхідно використовувати стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена п. 1-5 ч. 1 ст.177 КПК України, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

При вирішенні цього питання слід виходити з того, що інші, менш суворі, запобіжні заходи не забезпечать належну процесуальну поведінку підозрюваного з огляду на обставини та тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, встановлені ризики.

З огляду на викладене, на цьому етапі кримінального провадження лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою буде необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та зможе запобігти встановленим ризикам.

За викладених обставин, з урахуванням обґрунтованості підозри та фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, його тяжкості, а також інших обставин у сукупності, сторона обвинувачення вважає, що застосування запобіжного заходу у виді тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваним покладних на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_5 не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

З огляду на викладене, на цьому етапі кримінального провадження лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою буде необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та зможе запобігти встановленим ризикам.

Крім того, тримання під вартою підозрюваного не є для нього безальтернативним запобіжним заходом, адже передбачає в якості альтернативи заставу.

Необхідність визначення розміру застави саме у такому розмірі обґрунтовується тим, що діюче кримінальне процесуальне законодавство не встановлює обов`язку розкривати джерело походження коштів для сплати застави.

Також необхідно врахувати, що розслідуваний злочин, до якого ймовірно причетний підозрюваний, та обставини його вчинення, створили високі репутаційні ризики як для держави у період захисту держави від збройної агресії, так і для системи прокуратури України загалом, оскільки ставить під загрозу розвиток правової практики. Більше того, виявлені факти розслідуваної корупції значно знижують рівень довіри суспільства до правоохоронних органів та ставить під сумнів доброчесність представників органів прокуратури.

Указане свідчить про виключність обставин справи, а тому розмір застави є виправданим та обґрунтованим.

На підставі викладеного, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні під час дії воєнного стану в Україні тяжкого корупційного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а також наявності ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, з метою їх запобігання та забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного, слідчий за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді з даним клопотанням.

В ході розгляду клопотання прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав, посилаючись на викладені у ньому обставини та наявність обґрунтованої підозри та обґрунтованих ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, також, з урахуванням специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , просив визначити розмір застави в розмірі 1387 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Захисник в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на необгрунтованість підозри та недоведеність ризиків, просив врахувати міцні соціальні зв`язки підозрюваного, який має вищу освіту, працює лікарем, одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. Просив застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід, або визначити помірний розмір застави.

Підозрюваний в судовому засідання заперечував проти задоволення клопотання, просив врахувати міцність її соціальних зв`язків, наявність на утриманні трьох неповнолітніх дітей. Просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід.

Вислухавши доводи сторін, дослідивши надані докази, слідчий суддя прийшов до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст.ст. 183, 184 КПК України, а вручення письмового повідомлення про підозру у вчинені кримінального правопорушення та копії клопотання і матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу здійснено з дотриманням строків, передбачених ч. 2 ст. 278 КПК України та ч. 2 ст. 184 КПК України відповідно.

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам ст.ст. 183, 184 КПК.

Згідно ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених статтею 177 КПК України,на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства", запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри, слідчий суддя враховує рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», відповідно до якого для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно із рішенням Європейського суду з прав людини від 30 серпня 1998 року у справі «Фокс, Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Як вбачається з наданих до клопотання матеріалів, обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується низкою доказів, наявних в кримінальному провадженні, а саме: протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 07.02.2025; протоколами додаткового допиту свідка ОСОБА_10 від 26.03.2025; протоколами огляду та вручення грошових коштів від 11.03.2025 та від 19.03.2025, від протоколом допиту свідку ОСОБА_10 ; протоколами негласних слідчих (розшукових) дій; протоколом затримання ОСОБА_5 від 09.07.2025 в порядкуст. 208 КПК України; протоколом затримання ОСОБА_9 від 09.07.2025 в порядку

ст. 208 КПК України; протоколом обшуку від 09.07.2025 та речовими доказами вилученими під час обшуку; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

При цьому на етапі досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вирішувати питання, які підлягають вирішенню судом під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, з`ясовувати наявність складу кримінального правопорушення в діях підозрюваної особи, правильність кваліфікації цих дій, оцінювати докази у справі з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину.

Отже, на початковій стадії розслідування оцінка обґрунтованості підозри не повинна пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як під час формулювання остаточного обвинувачення та обґрунтування засудження.

При цьому слідчий суддя враховує, що, згідно із рішенням Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.

Таким чином на думку слідчого судді, стороною обвинувачення доведено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України одержання службовою особою неправомірної вигоди, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням свого службового становища, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких кримінальних правопорушень.

Крім того, слідчим та прокурором доведено існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні.

Так, про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, в саме: можливості підозрюваної переховуватись від органів досудового розслідування, відповідно до ч.1 ст.178 КПК України, свідчить тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна, та у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у справі «Панченко проти Росії» (Panchenko v. Russia) п. 102 від 08.02.2005 р. тяжкість вчиненого кримінального правопорушення є суттєвим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, незаконно впливати на свідків, на думку слідчого судді, є доведеним, оскільки підозрюваний знаходячись на свободі, будучи обізнаним у доказах, які на теперішній час наявні в матеріалах кримінального провадження та анкетними даними свідків, може шляхом вмовлянь, погроз впливати на свідків з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Разом з тим, суд зазначає, що посилання сторони обвинувачення на наявність ризику, передбаченого п.4 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема щодо можливості підозрюваного іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, не є обґрунтованими належними та допустимими доказами. На час розгляду клопотання стороною обвинувачення не подано жодного фактичного підтвердження того, що підозрюваний дійсно вчиняв або має намір вчинити будь-які дії, спрямовані на перешкоджання досудовому розслідуванню іншим чином, а отже заявлений ризик має лише гіпотетичний характер та не можуть слугувати належним обґрунтуванням застосування запобіжного заходу, а також не відповідають критеріям доведеності та необхідності, визначеним практикою Європейського суду з прав людини та положенням статті 178 КПК України.

Слідчий суддя також враховує доводи сторони захисту, викладені на користь підозрюваного ОСОБА_5 , але у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому досудовому розслідуванні кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення запобіганню процесуальних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим, у відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Окремо необхідно зазначити, що згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1)вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення підозра достатньо обґрунтована;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких кримінальних правопорушень;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_5 є особою молодого віку, має задовільний стан здоров`я;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців підозрюваний одружений, має на утриманні трьох дітей;

5) наявність у підозрюваного постійного місця роботи - підозрюваний працює, має стабільний дохід.

6) репутацію підозрюваного - даних щодо негативної репутації підозрюваного не надано;

7) майновий стан підозрюваного даних не надано;

8) наявність судимостей у підозрюваного раніше не судима;

9) дотримання підозрюваним, умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше відомості відсутні;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення дані відсутні;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини розмір майнової шкоди на момент повідомлення про підозру не встановлено.

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї не встановлено.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Слідчий суддя вважає неможливим застосувати до підозрюваного жодного більш м`якого запобіжного заходу, виходячи з наступного.

З урахуванням особи підозрюваного, який раніше не судимий, але ж підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, слідчий суддя вважає неможливим застосувати до підозрюваного жодного більш м`якого запобіжного заходу, оскільки застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, фактично не зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим ч.ч. 1,3 ст. 177 КПК України.

Таким чином, враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини, а також встановлений судом ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який на переконання слідчого судді є найбільш вагомим, що в свою чергу приводить слідчого суддю до переконання, що прокурором доведено наявність підстав, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме що застосування запобіжного заходу у відношенні підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою відповідає конкретній меті, визначеній у КПК України, та застосовується при наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема, можливості ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на інших та свідків, та є необхідним та достатнім для запобігання існуючим ризикам і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, у зв`язку з чим вважає, що клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні. Розмір застави повинен визначатися виходячи з особи обвинуваченого, його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховувати той факт, чи буде втрата забезпечення чи дії проти поручителів у випадку неявки обвинуваченого в суд достатнім стримуючим фактором для обвинуваченого, щоб не здійснити втечу.

При вирішенні питання про визначення розміру застави слідчий суддя враховує відомості про особу підозрюваного ОСОБА_5 , який раніше не притягувалася до кримінальної відповідальності, є несудимим, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, зокрема одружений та має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, офіційне працевлаштування та позитивно характеризується за місцем проживання і роботи. Разом з цим, суд бере до уваги, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України, яке відноситься до категорії корупційних злочинів та має підвищений рівень суспільної небезпеки. З огляду на вищевикладене, а також враховуючи положення пункту 2 частини п`ятої статті 182 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя вважає за доцільне та обґрунтоване визначити підозрюваній розмір застави у максимально можливому розмірі, передбаченому вказаною нормою, а саме в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що на момент ухвалення судового рішення становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень 00 копійок. Слідчий суддя приходить до переконання, що саме вказаний розмір застави, з урахуванням особи підозрюваного, обставин кримінального провадження та характеру інкримінованого злочину, є достатнім та необхідним для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також для запобігання можливим порушенням з його боку умов досудового провадження.

Керуючись ст.ст.110, 131, 132, 176-178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 369-372 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання про застосування запобіжного заходу задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів по 07 вересня 2025 року включно.

Встановити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у розмірі 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн. 00 коп., які необхідно внести у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому КМУ, отримувач коштів: ТУ ДСА України в Дніпропетровській області, банк отримувача: Держказначейська служба України м. Київ, рахунок отримувача: UA0017442, призначення платежу: застава, № ухвали суду, П.І.Б. платника застави, , Код банку отримувача (МФО) 820172.

У разі внесення застави, уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_5 з-під варти та повідомити про це слідчого, прокурора, слідчого суддю або суд.

З моменту звільнення ОСОБА_5 з-під варти у зв`язку з внесенням застави він буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- не відлучатися з Дніпропетровської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, яким здійснюється досудове розслідування, прокурора або суду;

Вказані обов`язки в разі внесення застави покладаються на ОСОБА_5 строком на 2 місяці, який починається з моменту звільнення з-під варти після внесення застави.

У разі невиконання вище перелічених обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України використовуються у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.

Ухвала слідчого судді діє по 07 вересня 2025 року включно та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1