КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 05 серпня 2025 року апеляційну скаргу прокурора третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 07 липня 2025 року,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

представників власника майна адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про накладення арешту на речі та документи, що були вилучені 25.06.2025 за результатом проведення обшуку у нежитлових приміщеннях за місцем розташування офісу та здійснення діяльності ТОВ «ІНТЕЛТЕК ТРЕЙД» () та ТОВ «Інтелтек Україна» () за адресою: м. Київ, вул. Старо-Київська, буд. 10, літера «Г».

Не погоджуючись з таким рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора та накласти арешт на тимчасово вилучене майно під час проведення обшуку 25.06.2025 у нежитлових приміщеннях за місцем розташування офісу та здійснення діяльності ТОВ «ІНТЕЛЕКТ ТРЕЙД» () та ТОВ «Інтелект Україна» () за адресою: м. Київ, вул. Старо-Київська, буд. 10, літера «Г», а саме:

- Відтиски печаток на 43 арк;

- Флеш-носій на 128 GBз скопійованою інформацією з ноутбука;

- Журнали вхідної/вихідної кореспонденції в кількості 6 штук;

Вважає оскаржувану ухвалу незаконною, через невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження.

Слідчим суддею в оскаржуваному рішенні не наведено, які саме ризики, визначені абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України не доведено прокурором, що слугувало підставою для винесення рішення про відмову у накладені арешту на майно. В оскаржуваному рішенні не відображено мотивів, якими слідчий суддя керувався під час прийняття рішення.

Звертає увагу на те, що слідчим суддею під час розгляду клопотання, до матеріалів судової справи долучено матеріали надані представниками ТОВ «ІНТЕЛТЕКТ ТРЕЙД» та ТОВ «ІНТЕЛТЕК УКРАЇНА» без надання прокурору можливості ознайомлення із вказаними документами та висловлення думки щодо них.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, пояснення представників власника майна, які заперечили щодо її задоволення, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів судового провадження, детективами другого відділу Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 28 січня 2025 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000015, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

У клопотанні прокурора зазначено, що службові особи Комунального підприємства «Центр організації дорожнього руху» () з метою привласнення коштів державного бюджету з використанням інтернет-платформи «Prozorro» розмістили оголошення щодо проведення процедури закупівлі «Шафи резервного живлення» із заздалегідь завищеною очікуваною вартістю предмету закупівлі в розмірі 45 094 999,00 UAH з ПДВ, за результатами проведення яких з переможцем, що відноситься до афілійованого підприємства - ТОВ «ІНТЕЛТЕК ТРЕЙД» () укладено договір на постачання №347/24 від 13.11.2024.

Проведеним аналізом укладеного договору встановлено, що предметом закупівлі стали шафи резервного живлення ITW ШРЖ 0,22-1,5-IP55-0-У-0000 у загальній кількості 150 штук, необхідних для виконання робіт по утриманню вулично-шляхової мережі міста Києва.

Згідно аналітичного продукту сума розтрати бюджетних коштів при закупівлі вказаних шаф становить 5 794 595 грн.

25 червня 2025 року на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 червня 2025 року проведено обшук у нежитлових приміщеннях за місцем розташування офісу та здійснення діяльності ТОВ «ІНТЕЛТЕК ТРЕЙД» () та ТОВ «Інтелтек Україна» () за адресою: м. Київ, вул. Старо-Київська, буд. 10, літера «Г», в ході чого виявлено та вилучено наступне:

Відтиски печаток на 43 арк;

Оригінали документації фінансово-господарської діяльності на 282 арк;

Флеш-носій на 128 GB з скопійованою інформацією з ноутбука;

Журнали вхідної/вихідної кореспонденції в кількості 6 штук.

Постановою старшого детектива Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України ОСОБА_9 від 25 червня 2025 року вилучені речі та документи, визнано речовими доказами у кримінальному провадження № 0001043 від 16 травня 2024 року.

27 червня 2025 року прокурор третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на вилучене під час проведення обшуку у нежитлових приміщеннях за місцем розташування офісу та здійснення діяльності ТОВ «ІНТЕЛТЕК ТРЕЙД» () та ТОВ «Інтелтек Україна» () за адресою: м. Київ, вул. Старо-Київська, буд. 10, літера «Г», майно, з метою збереження речових доказів.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 07 липня 2025 року у задоволенні клопотання прокурора відмовлено, з підстав недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власників майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження Колегія суддів погоджується із таким висновком слідчого судді з огляду на наступне.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з п. 1 ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, в тому числі збереження речових доказів.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слід переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення, які можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Як вбачається з матеріалів провадження, прокурор, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 171 КПК України, зазначив мету відповідно до положень ст. 170 КПК України, з якою пов`язує необхідність у накладенні такого арешту, - з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

Однак, колегія суддів вважає, що в клопотанні та долучених до нього матеріалах, не надано достатніх і належних доказів на підтвердження обставин, на які послався прокурор.

Слідчим суддею в оскаржуваному рішенні зазназначено, що посилаючись у клопотанні на необхідність накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження цього майна як речового доказу у кримінальному провадженні, прокурор повинен був зібрати та надати слідчому судді достатні на цьому етапі досудового розслідування докази на підтвердження існування правових підстав для арешту вказаного майна саме з тією метою, яку він привів у клопотанні.

Однак, жодних даних про те, що вилученні за результатом проведення обшуку документи можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, то будь-якого обґрунтування, якими саме можуть бути ці відомості, прокурором не приведено.

Окрім того, як зазначено представником власника майна у письмових запереченнях на апеляційну скаргу досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні триває з 28 січня 2025 року, жодній особі, яка за версією органу досудового розслідування, входить до злочинної групи або є організатором, письмове повідомлення про підозру не вручено, у тому числі і посадовим особам ТОВ «Інтелтек Україна» та ТОВ «ІНТЕЛТЕК ТРЕЙД».

Відтак, будь-яких правових підстав для застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження у клопотанні прокурора не зазначено та доказів на обґрунтування наведеного не подано.

Посилаючись у клопотанні на необхідність накладення арешту на вказане майно, що є речовими доказами у цьому кримінальному провадженні, прокурор повинен був зібрати та надати слідчому судді достатні на даному етапі досудового розслідування докази на підтвердження такого висновку.

За таких обставин, посилання у клопотанні прокурора про арешт майна, як на форму забезпечення доказів, не ґрунтуються на вимогах закону.

Слідчий суддя надав оцінку усім доказам, які наявні в матеріалах справи та які стосуються предмету кримінального провадження, з чим погоджується колегія суддів.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки за викладених у клопотанні обставин та доданих до нього матеріалах не доведено необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Відтак, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 132, 167, 170 - 173 КПК України, відмовив у задоволенні клопотання прокурора з підстав недоведеності та необґрунтованості необхідності застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді в матеріалах судового провадження і зі змісту апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Керуючись статтями 117, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 07 липня 2025 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу з доповненнями прокурора третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Єдиний унікальний № 761/27794/25 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_13

Провадження № 11сс/824/5529/2025 Доповідач ОСОБА_1

Категорія ст.170 КПК України