В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження № 0000377 від 03.04.2025 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, не маючого на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, з середньою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, востаннє вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 27.07.2027 за п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 194, ч. 1, ч. 4 ст. 70 КК України до 12 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

01.04.2025 у невстановлений час ОСОБА_4 перебував поблизу приміщення «Автовокзалу Житомир», що за адресою: м. Житомир, вул. Київська 93, де на дорозі помітив банківську платіжну картку АТ «Пумб» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_6 .

У цей же день, час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_4 виник умисел, направлений на привласнення офіційного документу, а саме вищевказаної банківської платіжної картки з корисливих мотивів.

Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_4 , не вживаючи будь-яких заходів для повернення знайденого ним майна, усвідомлюючи те, що знайдена ним банківська картка належить іншій особі та є офіційним документом, з корисливих мотивів, взяв зазначену пластикову банківську платіжну картку АТ «Пумб» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_6 та яка згідно ст. 1 Закону України «Про інформацію», п.п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку, є безконтактною технологією оплати, забезпечує швидкі розрахунки без вводу PIN-коду, та таким чином привласнив її.

Після чого, утримуючи вищевказаний офіційний документ при собі, місце вчинення кримінального правопорушення залишив.

У подальшому, 01.04.2025, утримуючи при собі раніше привласнену банківську платіжку картку у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, а саме: грошових коштів із банківської платіжної картки АТ «Пумб» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_7 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 01.04.2025 у період часу з 06 год. 45 хв. по 13 год. 00 хв., використовуючи раніше привласнену банківську платіжну картку та проводячи оплату через посттермінали у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований за адресою: м. Житомир, вул. Небесної Сотні, 12, у магазині «Продукти», що знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Вільський Шлях, 27, у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що розташований за адресою: м. Житомир, вул. Покровська, 20, у магазині «Квартал», що розміщений за адресою: м. Житомир, вул. Покровська, 20А, у магазині «Продукти», що розташований за адресою: м. Житомир, вул. Хлібна, 24, у магазині «Власна Ферма», що знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Хлібна, 28, у магазині «Житомир», що розташований за адресою: м. Житомир, вул. Хлібна, 40, у магазині «Торговельний павільйон», що розміщений за адресою: АДРЕСА_2 , у магазині ФОП « ОСОБА_8 », що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , у магазині «Київський м?ясокомбінат», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , у магазині «Розетка», що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що розміщений за адресою: АДРЕСА_4 , у магазині «Продукти», який розташований за адресою: м. Житомир, вул. Домбровського, 70, у магазині «Єврокошик», що знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Домбровського, 79, у магазині «У Санича», що розташований за адресою: м. Житомир, вул. Домбровського, 79, у магазині «Продукти», що розміщений за адресою: м. Житомир, вул. Домбровського, 79, у магазині «Подільський Фермер», що розташований за адресою: м. Житомир, вул. Покровська, 18, у магазині «Продукти», що знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Покровська, 22, у магазині «Господар», що розташований за адресою: м. Житомир, вул. Домбровського, 9, у магазині «Їжачок», що знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Домбровського, 3, у магазині «Капітан», що розташований за адресою: м. Житомир, вул. Домбровського, 3, в магазині «АТБ», що розміщений за адресою: м. Житомир, вул. Домбровського, 3, у магазині «Каваті», що знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Домбровського, 3, у магазині «Капітан», що розташований за адресою: м. Житомир, вул. Домбровського, 3, у магазині «Капітан», що розміщений за адресою: м. Житомир, вул. Домбровського, 3, у магазині «Продукти», що за адресою: м. Житомир вул. Покровська, 2-А, служба таксі «Еко48», що за адресою: м. Житомир вул. Домбровського, 3, у магазині «Емоджі», що знаходиться за адресою: м. Житомир вул. Домбровського, 3, у магазині «Бліск», що розташований за адресою: м. Житомир вул. Домбровського, 3, у магазині «Емоджі», що роміщений за адресою: м. Житомир вул. Домбровського, 3, таким чином, викрав із банківської картки АТ «Пумб» № НОМЕР_1 грошові кошти на загальну суму 17 622 гривні 50 копійок.

31.07.2025 між прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 , у приміщенні Житомирської окружної прокуратури (м. Житомир, вул. Леха Качинського, 2) на підставі статтей 468, 469, 470, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до якої ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення.

Дії ОСОБА_4 сторонами угоди кваліфіковано за ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, як привласнення офіційного документа, вчиненому з корисливих мотивів та таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно в умовах воєнного стану.

Сторони угоди дійшли згоди, що ОСОБА_4 слід призначити покарання: за ч. 1 ст. 357 КК України у виді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 510 грн; за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

При цьому, сторони вважають за можливе застосувати ст. 75 КК України та звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку, тривалість якого визначить суд із покладенням на останнього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений беззастережно у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, у вчиненому розкаявся і підтвердив, що йому цілком зрозумілі його права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, суть обвинувачення, а також вид покарання, що буде застосоване до нього у разі затвердження угоди судом. Просив суд затвердити угоду, при цьому вказав, що угода укладена добровільно, без будь-якого тиску та примусу.

Захисник обвинуваченого підтвердив позицію свого підзахисного, заявив про відсутність будь-якого впливу на його підзахисного, добровільність укладення ним угоди в його ж інтересах, просив затвердити вказану угоду у кримінальному провадженні та визначити іспитовий строк у мінімальному розмірі, зважаючи на відомості про особу обвинуваченого та обставини вчиненого ним злочину.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні вважала за можливе затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання.

Потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Письмово підтвердив свою добровільну згоду на укладення угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Вирішуючи питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості у порядку ст. 474 КПК України, враховуючи думку обвинуваченого, його захисника, позицію прокурора та потерпілого, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні, суд має право, зокрема затвердити угоду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468, ч. 4 ст. 469 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Інкриміновані ОСОБА_4 діяння правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 357, як умисні дії, які виразились у привласненні офіційного документа, вчиненому з корисливих мотивів та за ч. 4 ст. 185 КК України, як умисні дії, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненого повторно в умовах воєнного стану.

Судом встановлено, що кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 357 КК України відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України відноситься до умисного кримінального проступку, за ч. 4 ст. 185 КК України згідно з ч. 5 ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину проти власності.

Можливість застосування угоди про визнання винуватості щодо вказаних кримінальних правопорушень передбачена законом; угоду укладено після повідомлення ОСОБА_4 про підозру у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень; потерпілим надано письмову згоду на укладення цієї угоди.

Таким чином, сторони при укладенні угоди дотримались вимог частин 4 та 5 ст. 469 КПК України. Зміст угоди відповідає вимогам, встановленим ст. 472 КПК України, угода містить передбачені ст. 473 КПК України наслідки її укладення та затвердження.

При цьому суд переконався, що обвинувачений цілком розуміє свої права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України та погоджується на призначення узгодженого сторонами покарання, укладення угоди є добровільним, без застосування насильства, примусу, погрози або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Судом встановлено, що сторони розуміють наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ст. 473 КПК України, зокрема, обмеження в праві на оскарження вироку суду та наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Обвинувачений зобов`язався відшкодувати потерпілому заподіяну злочином майнову шкоду у сумі 17 622 грн 50 коп. щомісячними платежами, починаючи з серпня 2025 року по 1500 грн на банківський рахунок ОСОБА_6 до повного погашення.

Умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін та інших осіб. Для визнання винуватості ОСОБА_4 наявні фактичні підстави.

Суд враховує, що обвинувачений раніше судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, офіційно непрацевлаштований, розлучений, на утриманні неповнолітніх дітей не має.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, є рецидив злочинів.

Узгоджені сторонами угоди вид і міра покарання, що визначені у межах санкцій ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, а також звільнення обвинуваченого від його відбування з випробуванням відповідають ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, на переконання суду будуть достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень. Очевидної неможливості виконання ОСОБА_4 взятих на себе зобов`язань судом не встановлено.

Виходячи із викладеного вище, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 31.07.2025 між ОСОБА_4 та прокуророром ОСОБА_3 у присутності захисника ОСОБА_5 та призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Питання стосовно речових доказів суд вирішує згідно зі ст. 100 КПК України.

Арешт на майно обвинуваченого не накладався.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні на залучення експерта Житомирського НДЕКЦ для проведення комплексної судово-портретної та фототехнічної експертизи № КСЕ-19/106-25/13348-ФП становлять 7 131 гривень 20 копійок, які у порядку ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не обирався та підстав для його застосування судом не встановлено.

Керуючись ст. ст. 314, 369-371, 373-374, 394, 472-475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Затвердити у кримінальному провадженні № 0000377 від 03.04.2025 угоду про визнання винуватості, укладену 31.07.2025 між прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника - адвоката ОСОБА_5 у приміщенні Житомирської окружної прокуратури.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 357 КК України у виді штрафу у розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн;

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, у разі працевлаштування - роботи.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 не обирати.

Відповідно до положення ст. 165 Кримінально - виконавчого кодексу України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів для проведення судових експертиз, у сумі 7 131 (сім тисяч сто тридцять одна) гривня 20 копійок.

Речові докази - 2 CD-R диски з відеозаписом із камер спостереження магазину - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок на підставі угоди може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому. Захисник та потерпілий мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя