Провадження № 1-кс/643/4013/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.2025 м. Харків

Слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 у режимі відеоконференції, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Салтівського районного суду міста Харкова скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 , від 26.06.2024 про закриття кримінального провадження №0000420 від 09.06.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених, ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 146-1 КК України, -

встановив:

18.07.2025 до слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 , від 26.06.2024 про закриття кримінального провадження № 0000420 від 09.06.2022, за ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 146-1 КК України.

В обґрунтування скарги заявник зазначає, що 01.07.2025 під час розгляду його скарги на рішення слідчого, згідно п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, було з`ясовано, що 26.06.2025 слідчий ОСОБА_4 виніс постанову про закриття кримінального провадження № 0000420 від 09.06.2022.

Зазначає, що його було фактично затримано 15.03.2022, чим скоєно кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 146-1 КК України арешт, затримання, викрадення або позбавлення волі людини в будь-якій іншій формі, вчинене представником держави, в тому числі іноземної, з подальшою відмовою визнати факт такого арешту, затримання, викрадення або позбавлення волі людини в будь-якій іншій формі або приховуванням даних про долю такої людини чи місце перебування.

Просив слідчого суддю відкрити за його скаргою провадження, в судове засідання викликати слідчого, котрого зобов`язати надати заявнику копії матеріалів кримінального провадження № 0000420 від 09.06.2022 для ознайомлення, в тому числі копію постанови про закриття кримінального провадження від 26.06.2025, забезпечити його участь в розгляді матеріалів скарги в залі суду.

Ухвалою слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова від 18.07.2025 відкрито провадження за скаргою, призначено дату та час судового розгляду в режимі відеоконференції між Салтівським районним судом міста Харкова та Державною установою «Харківський слідчий ізолятор», витребувано з Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, матеріали кримінального провадження кримінального провадження № 0000420 від 09.06.2022.

Витребувані матеріали надійшли до слідчого судді при супровідному листі, зареєстрованому канцелярією суду 21.07.2025 (вх. № 37073/25). У своєму листі слідчий зазначив, що на підставі п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження № 0000420 від 09.06.2022 було закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Просив розгляд скарги провести без участі слідчого, проти задоволення скарги заперечив, оскільки вважає таку безпідставною та необґрунтованою.

22.07.2025 через канцелярію суду надійшов лист Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» (вх. № 37397/25), у якому зазначалося про те, що забезпечити проведення судового засідання за участю ОСОБА_3 не вбачається можливим, оскільки останній вибув до Державної установи «Кам`янська ВК Запорізької обл. (№ 101)» через Державну установу «Дніпровська УВП №4» для відбування покарання за вироком, який набув чинності.

В судовому засіданні 22.07.2025 встановлено неявку всіх учасників, розгляд матеріалі скарги відкладено на 24.07.2025.

Ухвалою слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова від 22.07.2025 судове засідання, призначене на 24.07.2025 о 12:45, постановлено провести в режимі відеоконференції між Салтівським районним судом міста Харкова та Державною установою «Кам`янська ВК Запорізької обл. (№ 101)».

У судовому засіданні 24.07.2025 заявник скарги ОСОБА_3 наполягав на забезпеченні його явки до судової зали для розгляду матеріалів його скарги, про що висловив намір клопотати перед уповноваженою службовою свого поточного місця перебування, у зв`язку з чим в розгляді матеріалів оголошено перерву до 28.07.2025 о 12:45.

Захисник у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення повідомлявся належним чином, клопотань до слідчого судді не надходило.

У судовому засіданні 28.07.2025 заявнику ОСОБА_3 роз`яснено норму ст. 90 Кримінально-виконавчого кодексу України, відповідно до якої лише у разі необхідності провадження слідчих дій у кримінальному провадженні про кримінальне правопорушення, вчинене іншою особою або цією ж особою, за яке вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді може бути тимчасово залишений у слідчому ізоляторі або переведений з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора.

Відтак розгляд матеріалів скарги не підпадає під перелік зазначених умов залишення особи в слідчому ізоляторі.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_3 свою скаргу підтримав, просив задоволити, надавши пояснення, тотожні аргументам, викладеним у скарзі.

Слідчий суддя, в судовому засіданні, заслухавши учасника розгляду матеріалів скарги, ознайомившись зі скаргою, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, приходить до наступного.

Нормою ч. 3 ст. 26 КПК України врегламентовано, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Так, на досудовому провадженні за п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України може бути оскаржено рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

З метою виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, прийняттю слідчим рішення про закриття кримінального провадження має передувати вжиття ним всіх можливих заходів у передбаченому цим Кодексом порядку для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Закриття кримінального провадження відповідно до положень Глави 24 КПК України є формою закінчення досудового розслідування, яке здійснюється внаслідок наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження та оцінки слідчим всіх зібраних доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень (ч. 2 ст. 9 КПК України).

Однією із підстав закриття кримінального провадження є встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення (п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України).

Правова природа аналізованого виду оскарження процесуального рішення слідчого та прокурора передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими особами органів досудового розслідування, а й підстав його закриття.

Відповідно до вимог ст. 110 КПК України постанова слідчого, дізнавача, прокурора повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.

Тобто таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим досудовим розслідуванням, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які обумовлюють відмову, зазначене є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

У свою чергу слідчий суддя, на якого нормами кримінально-процесуального закону покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод і інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови.

Як вбачається із постанови слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 , від 26.06.2024, кримінальне провадження № 0000420 від 09.06.2022, за ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 146-1 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України закрито.

Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається у разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

До такого висновку слідчий дійшов з огляду на результати слідства.

Встановлено, що 17.02.2023 Київським районними судом м. Харкова, за наслідками розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, винесено обвинувальний вирок. 02.06.2025 Харківським апеляційним судом вирок Київського районного суду м. Харкова від 17.02.2023 по суті обвинувачення залишено без змін.

Судом першої та апеляційної інстанції, в тому числі досліджувались обставини, на які посилається у своїй скарзі заявник ОСОБА_3 .

Зокрема, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_5 затриманий 22.03.2022 року, про що складено відповідний протокол. При затриманні ОСОБА_3 забезпечено право на захист і призначено адвоката. У протоколі про затримання від 22.03.2022 року жодних заяв і зауважень від нього та його захисника подано не було, в тому числі і щодо його незаконного затримання, фізичного примусу, безпідставного утримання. Водночас незважаючи на спростування обставин затримання ОСОБА_3 під час проведення слідчої дії допиту, з метою недопущення погіршення становища обвинуваченого, суд апеляційної інстанції зробив висновок про недоцільність зміни дати затримання ОСОБА_3 з 15.03.2022 на 22.03.2022, оскільки апеляційне провадження відкрите за апеляційними скаргами обвинуваченого та захисника.

Нормою ст. 90 КПК України визначено, що рішення національного суду або міжнародної судової установи, яке набрало законної сили і ним встановлено порушення прав людини і основоположних свобод, гарантованих Конституцією України і міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, має преюдиціальне значення для суду, який вирішує питання про допустимість доказів.

Відповідно до ч.1 ст.94 КПК України, слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ч.2 ст.9 КПК України, слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Виходячи із закріплених у ст. 2 КПК України завдань кримінального провадження, держава не наділяє заявників правом припису до правоохоронних органів щодо конкретних норм кримінального матеріального або процесуального законів, у межах яких, на їх думку, повинно здійснюватися провадження.

Також слід зауважити, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, діючи в межах дискреції, з урахуванням засад спеціально дозвільного принципу, при якому дозволено лише те, що прямо встановлено законом, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється (ч. 5 ст. 40 КПК України).

При цьому навіть способи судового контролю обмежені визначеною кримінальним процесуальним законом процедурою, яка передбачає, в тому числі, чіткий розподіл повноважень і недопустимість заміщення слідчим суддею, як і судом, функцій органів державного обвинувачення та досудового розслідування (див. постанову ВП ВС від 04.04.2019 у провадженні № 11-945сап18).

Наведене цілком узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який у рішенні по справі «Аль Фаєд проти Франції» (заява № 38501/02) від 02.10.2007 зазначив, що розбіжності, що виникали між слідчими та заявником, не вказували на існування недоліків чи перешкод, які б завадили компетентним органам з`ясувати ці обставини. Окрім того, невдоволення заявника рішеннями, схвалюваними суддями, слідчими під час провадження, не були достатньою підставою для визнання несправедливості процесу у контексті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У силу ч. 2 ст. 92 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Основним засобом збирання доказів, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, досягнення його завдань є проведення слідчих (розшукових) дій.

Нормами ч. 1 і 2 ст. 223 КПК України визначено, що слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Виходячи з наведеного, незгода особи з проведеними слідчими (розшуковими) діями під час досудового розслідування, їх видом (видами) та обсягом не є безумовним свідченням неповноти чи неправильності слідства.

Із врахуванням наведеного, слідчий суддя приходить до переконання, що доводи скаржника про незаконність оскаржуваної постанови є безпідставними та необґрунтованими, тоді як рішення слідчого є законним, обґрунтованим, таким що ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, а висновки слідчого відповідають обставинам кримінального провадження.

Окрім цього, сам скаржник не зазначає, які конкретні дії, особи, час та обставини дають підстави вважати, що могло мати місце скоєння кримінального правопорушення. Не зазначає скаржник і які додаткові слідчі чи процесуальні дії, котрі були не проведені, мали б бути вчинені в межах кримінального провадження, невчинення яких перешкоджає встановлення істини у справі. Невчинення дій, про які зазначає заявник, спростовується матеріалами кримінального провадження.

Нормами статті 23 КПК України врегламентовано, що суд досліджує докази безпосередньо. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, слідчий суддя, розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на його розгляд, з урахуванням наведеного вище, беручи до уваги загальні засади кримінального провадження, з метою виконання його завдань в рамках належної правової процедури, прийшов до висновку, що скарга є необґрунтованою, доводи скарги спростовуються матеріалами кримінального провадження, у зв`язку з чим скарга не підлягає задоволенню, а постанова слідчого не підлягає скасуванню.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 2, 7, 8, 26, 91, 93, 110, 117, 284, 303, 304, 306, 307 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 , від 26.06.2024 про закриття кримінального провадження № 0000420 від 09.06.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 146-1 КК України - відмовити.

Матеріали кримінального провадження № 0000420 від 09.06.2022 повернути до Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 30.07.2025 о 14:45.

Слідчий суддя ОСОБА_1