Справа № 287/1117/25
провадження 1-кс/287/182/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 року м. Олевськ

Слідчий суддя Олевського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заступника начальника СВ ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лопатичі, Олевського району, Житомирської області, українця, громадянина України, студента, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000118 від 12.05.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Олевського районного суду Житомирської області від заступника начальника СВ відділення поліції № 2 Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Олевського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_4 , надійшли матеріали клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

Клопотання слідчий обґрунтовує тим, що ОСОБА_5 , діючи умисно, сприяв у незаконному переправленні осіб через державний кордон України за наступних обставин.

Так, 09.05.2025 близько 11 години ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою, приїхав на власному автомобілі марки «Toyota» модель «Camry» державний номерний знак НОМЕР_1 до раніше визначеного невстановленою особою місця зустрічі з особами, які мають намір незаконно перетнути державний кордон України, а саме на вул. Володимирську в м. Київ, де ОСОБА_5 , зустрівся із ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Розуміючи протиправність дій ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , з корисливих мотивів мав намір здійснити перевезення даних осіб до державного кордону України з метою їх подальшого переправлення через кордон, надаючи власний транспортний засіб, тим самим сприяючи вчиненню кримінального правопорушення.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на сприяння у незаконному переправленні осіб через державний кордон України шляхом надання власного транспортного засобу, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно з корисливих мотивів, близько 15 години, того ж дня, посадив їх до свого вказаного автомобіля для подальшого перевезення до державного кордону України, які за послуги перевезення до державного кордону України заплатили ОСОБА_5 , грошові кошти у сумі 15 000 гривень.

В той же час, перед виїдом, ОСОБА_8 ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , поклали свої речі, що були підготовлені для перенаправлення через державний кордон України до другого автомобіля марки «Skoda» модель «Oktavia» державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керувала невстановлена органом досудового розслідування соба, що сприяла вказаним особам здійснити незаконний перетин кордону України, шляхом надання транспортного засобу, а також прослідковуванням перешкод у вигляді блок-постів на маршруті руху та уникнення працівників ДПСУ.

В подальшому ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки «Toyota» модель «Camry» державний номерний знак НОМЕР_1 , перевозячи ОСОБА_8 ОСОБА_9 , та ОСОБА_7 , виїхав з м. Київ та направився до державного кордону України у напрямку с. Устинівка, Коростенського району, Житомирської області з метою незаконного переправлення через державний кордон України, рухаючись за узгодженим маршрутом, діючи за вказівками невстановленої особи, яка рухалась на автомобілі марки «Skoda» модель «Oktavia» державний номерний знак НОМЕР_2 , попереду надаючи в телефонному режимі інформацію про перешкоди на маршруті руху.

Того ж дня, близько 15.00 години, ОСОБА_5 привіз зазначених осіб до прикордонного району, а саме до с. Рудня Замисловська, Коростенського району, Житомирської області, де зупинився на грунтовій дорозі у лісовому масиві, очікуючи невстановлену особу, яка на автомобілі марки «Skoda» модель «Oktavia» державний номерний знак НОМЕР_2 , перевезла речі, які були необхідними для здійснення незаконного перетину державного кордону України у лісовий масив з метою приховування протиправних дій, поблизу с. Устинівка, Коростенського району, Житомирської області, що є кінцевим місцем доставлення зазначених осіб. Після здійснення перевезення речей невстановлена особа, перевіривши відсутність перешкод для перевезення вказаних осіб, які мають намір перетнути державний кордону України, повернулась до с. Рудня Замисловська, Коростенського району, Житомирської області, де її очікував ОСОБА_5 , який виконав всі дії щодо сприяння даним особам у незаконному перенаправленні їх через державний кордон України.

В подальшому ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , та ОСОБА_7 , пересіли до автомобіля «Skoda» модель «Oktavia» державний номерний знак НОМЕР_2 та під керуванням невстановленої особи приїхали до лісового масиву поблизу с. Устинівка, Коростенського району, Житомирської області, у місце де невстановлена особа попередньо залишила їхні речі. Після чого ОСОБА_8 ОСОБА_9 , та ОСОБА_7 пішли у напрямку державного кордону України, де були затриманні працівниками правоохоронних органів.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 та заступник начальника СВ ОСОБА_3 клопотання підтримали та просили застосувати домашній арешт щодо підозрюваного ОСОБА_5 з підстав, наведених у клопотанні.

Захисник обвинуваченого з клопотанням прокурора не погодився, вважає, що наведені у клопотанні ризики є необґрунтованими, крім того клопотання з доданими до нього матеріалами не містить вагомих доказів про вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, останній не має наміру порушувати процесуальні обов`язки, у зв`язку з чим, а також з урахуванням особи ОСОБА_5 , відсутні підстави для обрання відносно нього запобіжного заходу.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника.

Заслухавши сторони, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України.

Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення.

Відповідно до положень статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

За приписами ч. 3 ст. 184 КПК України до клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу додаються: 1) копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання; 2) перелік свідків, яких слідчий, прокурор вважає за необхідне допитати під час судового розгляду щодо запобіжного заходу; 3) підтвердження того, що підозрюваному, обвинуваченому надані копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу.

Згідно статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Поряд з цим, судом встановлено, що в матеріалах клопотання відсутня копія письмового повідомлення про підозру про яку було повідомлено ОСОБА_5 .

Слідчим та прокурором у судовому засіданні слідчому судді копію відповідної підозри ОСОБА_5 також не надано, відповідно зазначений документ судом не досліджено.

Таким чином слідчим і прокурором не дотримано вимог законодавства, які викладено вище, що свідчить про необгрунтованість заявного клопотання про обрання запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

За приписами ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на встановлені обставини, беручи до уваги мету і підстави застосування запобіжних заходів, що передбачені ст. 177 КПК України, суд дійшов висновку, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 є необґрунтованим, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 194, 196, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання заступника начальника СВ відділення поліції № 2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно підозрюваного ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000118 від 12.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1