Номер провадження: 11-кп/813/1709/25
Справа № 513/1247/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Саратського районного суду Одеської області від 14.03.2025року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Зоря Саратського району Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України,

установив

Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції

Вироком Саратського районного суду Одеської області від 14.03.2025 року, ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

Також даним вироком вирішено питання цивільного позову, речових доказів та судових витрат.

Згідно оскаржуваного вироку, 03 жовтня 2022 року у невстановлений досудовим слідством час, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, достеменно знаючи, що керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння заборонено, не маючи при собі посвідчення водія на право на керування транспортними засобами відповідної категорії, приступив до керування технічно справного автомобіля "ВАЗ 21061", реєстраційний номер НОМЕР_1 , діючи в порушення вимог п/п а) п. 2.1., п/п а) п. 2.9. Правил дорожнього руху України (далі Правила) (введені в дію 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001), яким передбачено:

п. 2.1."Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

а) посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії і талон, що додається до посвідчення";

п. 2.9. "Водієві забороняється:

а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп 'яніння або перебувати під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції".

В той же день, приблизно о 19:20 годині, у темну пору доби, водій ОСОБА_7 , керуючи зазначеним транспортним засобом, здійснював на ньому рух по проїзній частині вул. І.С. Боєва, з боку пров. Першотравневий в напрямку вул. Садова у с. Зоря Білгород-Дністровського району Одеської області, та перебуваючи під впливом алкоголю, позбавив себе можливості об`єктивно сприймати дорожню обстановку та вчасно реагувати на її зміну.

Продовжуючи рух в населеному пункті у вказаному напрямку поблизу розташування будівлі № 53 по вул. Боєва у с. Зоря на зазначеному автомобілі, водій ОСОБА_7 , виїхав на зустрічну смугу руху та частково на ліве узбіччя проїжджої частини автодороги (за ходом свого руху), де перебував малолітній пішохід ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Маючи об`єктивну можливість своєчасного виявлення на лінії руху транспортного засобу вказаної дитини ОСОБА_9 , водій ОСОБА_7 , проявляючи злочинну самовпевненість, тобто передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, був неуважним, своєчасно не зреагував на її зміну, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості руху аж до повної зупинки транспортного засобу, в результаті чого передньою лівою частиною кузова керованого автомобіля "ВАЗ 21061", реєстраційний номер НОМЕР_1 , допустив наїзд на малолітнього пішохода ОСОБА_9 , діючи тим самим у порушення вимог п. 1.5., 1.7., п/п б) п. 2.3., п. 12.2., п. 12.3. Правил, якими регламентовано:

п.1.5. "Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків";

п. 1.7. "Водії, пішоходи та пасажири зобов`язані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як діти, люди похилого віку та особи з явними ознаками інвалідності";

п.2.3. "Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі";

п. 12.2. "У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги".

п. 12.3. "У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху".

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди малолітній ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді поєднаної травми голови, тулуба, кінцівок:

а) відкрита черепно-мозкова травма у вигляді перелому луски лобової кістки справа, верхньої стінки правої орбіти, забою лобової частки головного мозку важкого ступеню з утворенням внутрішньомозкової гематоми, з наявністю саден та забійних ран лобової та правої щічної ділянок;

б) закрита травма грудної клітки: контузія лівої легені;

в) травма кінцівок: множинні садна, забої м`яких тканин кінцівок, забій лівого колінного суглоба.

Ушкодження голови неповнолітнього ОСОБА_9 утворилися по одному механізму, практично одночасно, таким чином, складають єдиний нерозривний морфологічний комплекс, який по критерію небезпеки для життя, згідно п. 2.1.3 "з", "б", "в", "г" Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (Наказ №6 МОЗ України від 17.01.1995р.) відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень. Ушкодження грудної клітки та кінцівок неповнолітнього ОСОБА_9 не були небезпечними для життя, мають незначні, скороминучі наслідки, що тривають не більше 6 днів, і за цим критерієм, згідно п.2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (Наказ №6 МОЗ України від 17.01.1995р.) відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Допущенні водієм ОСОБА_7 порушення вимог п. 1.5., 1.7., підпункту а) п. 2.1., підпункту б) п. 2.3., підпункту а) п. 2.9., п. 12.2., п. 12.3. Правил, знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння потерпілому ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 зазначає, що вважає вирок незаконним, необґрунтованим та просить його скасувати в чатині призначеного покарання.

До початку судового засідання апеляційного суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 звернулась із письмовим клопотанням про відмову від апеляційної скарги та закриття апеляційного провадження. Також захисник просила її клопотання про відмову від апеляційної скарги розглядати без її участі.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор не заперечував проти заявленої відмови від апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи заяви сторони захисту, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 403 КПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного розгляду.

Відповідно ч. 2 ст. 403 КПК України, якщо вирок або ухвала суду першої інстанції не були оскаржені іншими особами, або якщо немає заперечень інших осіб, які подали апеляційну скаргу, проти закриття провадження у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції своєю ухвалою закриває апеляційне провадження.

Враховуючи відсутність інших апеляційних скарг на вирок Саратського районного суду Одеської області від 14.03.2025року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України, апеляційний суд вважає за необхідне закрити апеляційне провадження.

Керуючись статтями 403, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

ухвалив

Прийняти відмову від апеляційної скарги захисника захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Саратського районного суду Одеської області від 14.03.2025року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України, та закрити апеляційне провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4