Справа № 136/1777/19
Провадження №11-кп/801/461/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем судового засідання: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Липовецького районного суду Вінницької області від 03.02.2025 у кримінальному провадженні, відомості по якому внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000305 від 04.11.2017 року по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стара Прилука, Липовецького району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , освіта вища, одруженого, працюючого лікарем Липовецької ЦРЛ, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 140 КК України

за участю сторін кримінального провадження

прокурора: ОСОБА_8

захисника: ОСОБА_9

обвинуваченого: ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу на вирок Липовецького районного суду Вінницької області від 03.02.2025 року, просив вирок Липовецького районного суду Вінницької області від 03.02.2025 стосовно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 140 КК України скасувати у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України та на підставі ч. 5 ст. 74, п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України (в ред., яка діяла станом на 04.11.2017) звільнити від покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Витрати, пов`язані із залученням експерта в сумі 6496,5 грн стягнути із ОСОБА_7 на користь держави.

Медичну картку стаціонарного хворого № 2524 на ім`я ОСОБА_10 повернути до Липовецької ЦРЛ.

Вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 03.02.2025 року ОСОБА_7 визнано невинуватим та виправдано за пред`явленим обвинуваченням за ч. 1 ст. 140 КК України.

Судові витрати на залучення експертів Обласного бюро судово-медичної експертизи Житомирської обласної ради в сумі 6496 (шість тисяч чотириста дев`яносто шість) грн. 50 коп. віднесено на рахунок держави.

Вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку суду органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у наступному

ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що тому, що він, займаючи посаду лікаря-хірурга Липовецької центральної районної лікарні завідувача хірургічним відділенням, являючись лікуючим хірургом та лікарем під час проведення лікування хворого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не передбачаючи можливості настання негативних суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті останнього, хоча повинен був і міг їх передбачити, неналежно виконав професійні обов`язки медичного працівника за наступних обставин.

Так, 02.11.2017 о 11.40 год. до приймального відділення Липовецької ЦРЛ з підозрою на шлунково-кишкову кровотечу бригадою ШМД доставлений хворий ОСОБА_10 , який відразу був госпіталізованим у відділення хірургії. За результатами первинного огляду лікарем ОСОБА_7 постановлено діагноз: Гостра шлунково-кишкова кровотеча невстановленого генезису. Отруєння сурогатами алкоголю.

У подальшому 04.11.2017 о 06.40 год. незважаючи на проведені лікувальні та реанімаційні заходи черговим лікарем констатовано смерть ОСОБА_10 . У медичній картці стаціонарного хворого № 2524 Липовецької ЦРЛ зазначено, що заключний клінічний діагноз: Отруєння сурогатами алкоголю? Шлунково-кишкова кровотеча не уточненої локалізації та етіології. Ускладнення: гостра постгеморагічна анемія. Супутній: ендогенна інтоксикація не уточненої етіології».

Разом з цим встановлено, що смерть ОСОБА_10 настала внаслідок захворювання виразкової хвороби 12-палої кишки, яка ускладнилась кишковою кровотечею та масивною крововтратою.

При цьому ОСОБА_7 , займаючи посаду лікаря-хірурга Липовецької центральної районної лікарні завідувача хірургічним відділенням, являючись лікуючим хірургом та лікарем під час проведення лікування хворого ОСОБА_10 , на стаціонарному лікуванні при наданні йому медичної допомоги не дотримався вимог Наказу МОЗ України № 297 від 02.04.2010 «Про затвердження стандартів та клінічних протоколів надання медичної допомоги зі спеціальності «Хірургія», зокрема - ОСОБА_10 з діагнозтованими ще при поступленні до стаціонару ознаками кишкової кровотечі необхідно було провести фіброгастродуоденоскопію в перші 2-год, оцінкою ризику рецидиву кровотечі та проведенням будь-яких методів ендоскопічного гемостазу. У подальшому хворому потрібно було проводити повторні ендоскопії до досягнення повної зупинки кровотечі або ж при недосягненні зупинки кровотечі провести оперативне втручання.

Виявлені недоліки при лікуванні призвели до прогресування патологічного процесу, рецидиву кровотечі, наростання крововтрати, настання смерті і знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Вимоги апеляційної скарги прокурора мотивовано тим, що сторона обвинувачення не надала відомостей, які б підтверджували факт зайняття ОСОБА_7 посади хірурга у Липовецькій ЦРЛ на момент подій, які ставляться йому у вину, а також не надано посадової інструкції вказаного лікаря.

При цьому у матеріалах кримінального провадження міститься витяг з наказу № 78 по Липовецькій ЦРЛ від 08.09.1993, згідно з яким ОСОБА_7 починаючи з 06.09.1993 прийнято на посаду лікаря-хірурга стаціонару Липовецької ЦРЛ. Більш того при встановленні особи обвинуваченого ОСОБА_7 також підтвердив факт перебування ним у трудових відносинах із Липовецькою ЦРЛ.

Також з матеріалів медичної картки стаціонарного хворого № 2524 на ім`я ОСОБА_10 слідує, що лікуючим лікарем, а також завідувачем хірургічного відділення являється також ОСОБА_7 .

При складенні висновку експерта № 23 від 13.03.2024 комісія судових експертів Житомирського обласного бюро судово-медичної експертизи чітко зазначила нормативно-правовий акт, вимоги якого порушено під час надання медичної допомоги ОСОБА_10 , яким є наказ МОЗ України від 02.04.2010 за № 297 «Про затвердження стандартів та клінічних протоколів надання медичної допомоги зі спеціальності «Хірургія».

Крім того безпідставним є висновок суду про порушення процедури отримання органом досудового розслідування матеріалів медичної картки стаціонарного хворого № 2524 на ім`я ОСОБА_10 .

Посилання суду першої інстанції у вироку від 03.02.2025 відносно ОСОБА_7 на «доктрину плодів отруйного дерева» та застосування в частині визнання доказів, отриманих за наслідками дослідження медичної документації на ім`я ОСОБА_10 , за відсутності у мотивувальній частині вироку посилання на положення п.п. 1-3 ч. 1 ст. 87 КПК України, є таким, що істотно порушує вимоги кримінального процесуального закону.

Крім того, після зміни обвинувачення прокурором у відповідності до ч.2 ст. 338 КПК України суд не вжив достатніх заходів для роз`яснення потерпілій положень ч. 3 ст. 338 КПК України, і це призвело до неналежного забезпечення дотримання прав потерпілого, які визначені кримінальним процесуальним законом.

Недотримання судом першої інстанції вимог ч.3 ст.338 КПК України є істотним порушенням вимог КПК України.

Вирок суду від 03.02.2025 року відносно ОСОБА_7 є незаконним підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , який частково підтримав задоволити апеляційну скаргу прокурора, просив вирок Липовецького районного суду Вінницької області від 03.02.2025 року скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції, захисника ОСОБА_9 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просив вирок залишити без змін, обвинуваченого ОСОБА_7 ,який підтримав думку свого захисника, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Перевіряючи вирок суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції встановив істотні порушення кримінального процесуального закону, які він не може виправити в межах своїх повноважень, тому вирок Липовецького районного суду Вінницької області від 03.02.2025 року щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст. 140 КК України підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду.

Згідно ст. 338 КПК України з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення прокурор має право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.

Дійшовши до переконання, що обвинувачення потрібно змінити, прокурор після виконання вимог статті 341 цього Кодексу складає обвинувальний акт, в якому формулює змінене обвинувачення та викладає обґрунтування прийнятого рішення.

Копії обвинувального акту надаються обвинуваченому, його захиснику, потерпілому, його представнику та законним представникам, а також представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що під час судового розгляду прокурор в порядку ст.338 КПК України 22.07.2024 року подав до Липовецького районного суду Вінницької області обвинувальний акт зі зміненим обвинуваченням від 30.05.2024 року відносно ОСОБА_7 за ч.1 ст. 140 КК України, що підтверджується штемпелем вхідної кореспонденції суду №6561 від 22.07.2024 року.

Зі змісту обвинувального акту зі зміненим обвинуваченням відносно ОСОБА_7 вбачається, що прокурор змінив обсяг обвинувачення.

При первинному обвинуваченні ОСОБА_7 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України, як неналежне виконання професійних обов`язків медичним працівником, яке виразилось у невиконанні та неналежному виконанні медичним працівником своїх професійних обов`язків внаслідок недбалого до них ставлення, якщо це спричинило тяжкі наслідки для хворого.

Зі змісту обвинувального акту зі зміненим обвинуваченням від 30.05.2024 року ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України, а саме неналежне виконання професійних обов`язків медичним працівником, яке виразилось у невиконанні медичним працівником своїх професійних обов`язків внаслідок недбалого до них ставлення, якщо це спричинило тяжкі наслідки для хворого.

Таким чином стороною обвинувачення зменшено обсяг обвинувачення, пред`явленого ОСОБА_7 та виключено кваліфікуючу ознаку неналежне виконання.

Згідно ч.3 ст. 338 КПК України якщо в обвинувальному акті зі зміненим обвинуваченням ставиться питання ро зменшення обсягу обвинувачення, головуючий зобов`язаний роз`яснити потерпілому його право підтримувати обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі.

Проте, на виконання вимог ст.338 КПК України копія обвинувального акту зі зміненим обвинуваченням від 30.05.2024 року потерпілій ОСОБА_11 , не була вручена, судом не з`ясовувалась її думка щодо обвинувального акту зі зміненим обвинуваченням, оскільки суд обвинувальний акт зі зміненим обвинуваченням потерпілій не направив, що підтверджується матеріалами кримінального провадження.

З матеріалів провадження вбачається, що після зміни обвинувачення прокурором потерпіла ОСОБА_11 у судових засіданнях участі не приймала, будь-яких заяв про те, чи погоджується вона з обвинувальним актом зі зміненим обвинуваченням, чи підтримує обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі не надавала.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 14.01.2025 року у справі №308/12144/15 кримінальний процесуальний закон покладає саме на суд функцію роз`яснення потерпілому права на підтримання обвинувачення у первинному обсязі. Таке роз`яснення є гарантією забезпечення прав потерпілого у кримінальному провадженні і забезпечення того, щоб останній був почутий судом. У разі якщо потерпілий прийме рішення підтримувати обвинувачення у первинному обсязі, тобто наполягатиме на притягненні особи до кримінальної відповідальності за вчинення більш тяжкого злочину, вочевидь матиме місце різниця у позиції прокурора та потерпілого щодо кримінально-правової оцінки вчиненого.

Саме з тих міркувань, що позиція потерпілого, який може висловити бажання про необхідність підтримання обвинувачення у більшому обсязі, порівняно зі зміненою кваліфікацією, яку підтримує прокурор, може не співпадати, закон покладає саме на суд, а не на прокурора обов`язок роз`яснити потерпілому його право, передбачене ч. 3 ст. 338 КПК України.

Таким чином, суд першої інстанції в порушення вимог ст.338 КПК України не забезпечив права потерпілої ОСОБА_11 на стадії зміни обвинувачення в суді.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що судом першої інстанції не було забезпечено право потерпілої ОСОБА_11 на доступ до правосуддя, не створено необхідних умов для використання інших прав, наданих як стороні процесу, і не забезпечено рівності прав сторін у судовому розгляді, чим порушено засади кримінального провадження, визначені у КПК України.

Враховуючи викладене апеляційний суд приходить до висновку, що допущені судом першої інстанції порушення закону є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, що перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, та є безумовною підставою для скасування судового рішення.

Згідно із ст.409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Виходячи з загальних засад кримінального провадження, а саме п.2, п.10 ч.1ст. 7 КПК України та ст.9, ст.17 КПК України, відповідно до яких верховенство права, законність, презумпція невинуватості, забезпечення доведеності вини служать гарантією правосуддя, забезпечення прав і свобод людини, є підгрунтям для тлумачення норм кримінального процесуального права та подолання прогалин у правовому регулюванні процесуальних правовідносин, приймаючи до уваги, що КПК України чітко визначені повноваження суду апеляційної інстанції при розгляді апеляційної скарги, порушення встановлені під час апеляційного розгляду в межах повноважень суду апеляційної інстанції не можуть бути усунуті, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що вирок відносно ОСОБА_7 за ч.1 ст. 140 КК України підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду.

У зв`язку зі скасуванням вироку Липовецького районного суду Вінницької області від 03.02.2025 року щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст. 140 КК України у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів, відповідно до вимог ч.2 ст.415 КПК України, не входить в обговорення доводів апеляційної скарги прокурора щодо доведеності чи недоведеності обвинувачення, достовірності або недостовірності доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Однак, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Верховний Суд суди повинні ретельно перевіряти версію сторони обвинувачення. У випадку, якщо суд після такої перевірки відхиляє доводи сторони обвинувачення, він має навести переконливі мотиви такого висновку, які не залишають розумного сумніву у невинуватості обвинуваченого.

Під час нового розгляду необхідно врахувати викладене, розглянути кримінальне провадження з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення, з урахуванням доводів апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409,415, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції

постановив :

Апеляційну скаргу прокурора задоволити частково.

Вирок Липовецького районного суду Вінницької області від 03.02.2025 року щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст. 140 КК України скасувати.

Призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_12