Справа №592/6723/25 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/263/25 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - застосування запобіжних заходів
УХВАЛА

Іменем України

18 червня 2025 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 592/6723/25 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 28.04.2025 про застосування запобіжного заходу у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги,

учасників кримінального провадження:

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

установила:

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою передати ОСОБА_8 на піклування батькам з обов`язковим лікарським наглядом, оскільки заявлені ризики є недоведеними, ОСОБА_8 постійно проживає в м. Суми, характеризується виключно позитивно, через стан здоров`я не працює, має дві вищі освіти, батьків пенсійного віку та сестру, які здійснюють нагляд за ним, є інвалідом 3- ї групи з дитинства безстроково, переніс інсульт, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків та постійного місця проживання, а сама по собі тяжкість злочину не може бути безумовною підставою для обрання щодо цієї особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту. Є необґрунтованим ризик вчинити інші кримінальні правопорушення, так як ОСОБА_8 раніше він не був судимим і має гарну репутацію, після затримання ОСОБА_8 в його квартирі був проведений обшук, під час якого вилучені усі речі та документи, які мають значення для кримінального провадження. ОСОБА_8 має розлад здоров`я, регулярно проходив лікування у закладі охорони здоров`я, добровільно звернувся до лікаря-психіатра і був госпіталізований до закладу з надання психіатричної допомоги.

28.04.2025 до Ковпаківського районного суду м. Суми з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги, погодженим з прокурором Окружної прокуратури м. Суми, звернувся слідчий СВ РУП ГУНП в Сумській області, яке обґрунтовував тим, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні суспільно небезпечних діянь, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 345 КК, за фактом проникнення у інше сховище, вчиненого в умовах воєнного стану, а також насильстві щодо працівника правоохоронного органу.

24.04.2025 до ЄРДР за № 0001202 були внесені відомості про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 345 КК, а 25.04.2025 ОСОБА_8 був повідомлений про підозру у їх вчиненні.

Згідно медичної документації ОСОБА_8 має психіатричний діагноз «F07.8». Інші органічні розлади особистості та поведінки внаслідок захворювання, травми та дисфункцій головного мозку. Афективний розлад, пов`язаний з органічним ушкодженням правої півкулі головного мозку», а з 17.10.2024 до 24.10.2024 проходив лікування у закладі з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом, йому рекомендовано нагляд лікаря психіатра та прийняття препаратів.

Зважаючи, що існують ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, з метою запобігання спробам підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків в даному кримінальному провадженні або вчинити інше кримінальне правопорушення, тому слідчий просив застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги.

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 28.04.2025 застосовано до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку. Своє рішення слідчий суддя суду першої інстанції умотивував тим, що прокурором під час судового розгляду наведено існування передбачених кримінальним процесуальним законом підстав для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 .

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчого судді, доводи захисника ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з таких підстав.

Зокрема, завданнями кримінального провадження, крім іншого, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК).

Порядок здійснення кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру регламентований главою 39 КПК.

За змістом ст. 131, 132 КПК, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно ч. 1-3 ст. 508 КПК, до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, можуть бути застосовані судом такі запобіжні заходи: 1) передання на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом; 2) поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку. Передбачені ч. 1 цієї статті запобіжні заходи застосовуються судом до особи з моменту встановлення факту розладу психічної діяльності чи психічної хвороби. Застосування передбачених запобіжних заходів здійснюється згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК).

Згідно ст. 177 КПК підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті, тобто: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу фактичних обставин суспільно небезпечних діянь та особи, її поведінки під час досудового розслідування вчинених діянь. Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. При цьому КПК не вимагає доказів того, що особа обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Так, при вирішенні питання про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, слідчим суддею суду першої інстанції в повній мірі враховані всі суттєві обставини кримінального провадження, як того і вимагають положення ст. 194 КПК, а саме наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 345 КК, яка підтверджується протоколами допиту потерпілого, свідків, затримання особи в порядку ст. 208 КПК, відповідною медичною документацією, а також існування ризиків переховування від органів досудового розслідування, впливу на потерпілих та можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, на які вказував слідчий у своєму клопотанні.

Згідно медичної документації ОСОБА_8 . З 17.10.2024 до 24.10.2024 проходив лікування у закладі з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом та йому встановлено діагноз «F07.8». Інші органічні розлади особистості та поведінки внаслідок захворювання, травми та дисфункцій головного мозку. Афективний розлад, пов`язаний з органічним ушкодженням правої півкулі головного мозку», рекомендовано нагляд лікаря психіатра та прийняття препаратів.

Тримання особи, яку вважають психічно хворою, під вартою має відповідати цілям п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що полягає у запобіганні позбавлення осіб волі у свавільний спосіб, а також відповідати цілям обмеження, зазначеного у підпункті «е». У своїх рішеннях ЄСПЛ неодноразово наголошував на тому, що особа не може вважатися «психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох мінімальних умов; по-перше, об`єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання (рішення у справах «Анатолій Руденко проти України» від 17.04.2014 і «Вінтерверп проти Нідерландів» від 24.10.1979).

Має місце заявлений у клопотанні слідчого ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК, оскільки ОСОБА_8 може переховуватись від слідства, цей ризик є актуальним, зважаючи на тяжкість майбутнього покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого правопорушення, характер та ступінь суспільної небезпечності цього кримінального правопорушення, а також фактичні обставини його вчинення. При цьому ризик втечі також має оцінюватись і у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування (§58 рішення ЄСПЛ у справі «Бекчиєв проти Молдови»), а тому колегія суддів вважає, що ризик переховування від слідства з метою уникнення кримінальної відповідальності дійсно має місце і реально існує.

Обґрунтованим є і ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК, оскільки перебуваючи на свободі ОСОБА_8 матиме можливість впливати на потерпілого для надання показів на підтвердження своєї версії захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК) також є цілком виправданим, беручи до уваги те, що ОСОБА_8 не має офіційного місця роботи та іншого законного джерела доходу, а тому може вчиняти інші корисливі кримінальні правопорушення.

Твердження захисника про необхідність застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді передання на піклування батькам з обов`язковим лікарським наглядом, на думку колегії суддів, є необґрунтованим і задоволенню не підлягає, оскільки рішення слідчого судді належним чином умотивоване, матеріали кримінального провадження об`єктивно свідчать про недостатність застосування такого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам, які є реальними і продовжують існувати.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 про те, що ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, проживає разом з батьками, за місцем мешкання характеризується позитивно, йому надається амбулаторна психіатрична допомога і він не ухиляється від відвідування лікарні, не є тими безумовними обставинами, які унеможливлюють застосування запобіжного заходу визначеного слідчою суддею або ж знижують (зменшують) ймовірність реалізації ризиків, розглянутих вище.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і умотивованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК, і ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими суддею, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, у зв`язку з чим ухвала підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України,

постановила:

Ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 28.04.2025 відносно ОСОБА_10 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника ОСОБА_6 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4