ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1330/25 Справа № 932/6910/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2025 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Дніпро від 13 червня 2025 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 ,-

В СТ А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Дніпро від 13 червня 2025 року обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначення застави відносно ОСОБА_8 ,, який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

Мотивуючи вказане рішення слідчий суддя зазначає про обґрунтованість пред`явленої підозри, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та неможливість запобігання їх вчиненню шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою.

На вказане рішення захисник ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Зазначає, що ризики вказані судом першої інстанції є необґрунтованими. Захисник вказує, що ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, має постійне місце мешкання, має на утриманні неповнолітню доньку 2016 р.н., та мати інваліда 2 групи. Розмір застави, визначений судом, є обтяжливим для підозрюваного ОСОБА_8 .

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

ОСОБА_8 органами досудового слідства обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, який згідно ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

Письмове повідомлення про підозру в порядку, передбаченому ст. 276-278 КПК України, є початковим моментом притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Отже, на початковій стадії розслідування оцінка обґрунтованості підозри не повинна пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

Так, оцінюючи в сукупності обставини провадження та враховуючи достатню наявність доказів про вчинення інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, колегія суддів вважає, що наявна обґрунтованість підозри ОСОБА_8 в контексті її розуміння ЄСПЛ.

Наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується вагомістю наявних доказів вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, тяжкістю покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим.

Колегія суддів вважає, що заявлені слідчим ризики є підтвердженими, оскільки ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні або продовжити вчиняти кримінальні правопорушення.

Фактично, подана апеляційна скарга викликана самим лише недосягненням бажаного результату у виді звільнення підозрюваного ОСОБА_8 з під варти, що в жодному випадку не може бути підставою для зміни чи скасування обраного запобіжного заходу.

Колегія суддів зазначає, що на даному етапі кримінального провадження застосування більш м`якого запобіжного заходу не буде гарантувати виконання ОСОБА_8 своїх процесуальних обов`язків.

Можливість застосування до підозрюваного обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, передбачають вимоги 183 КПК України. Вік та стан здоров`я підозрюваного дозволяє застосувати до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Тяжкість, характер та обставини інкримінованого злочину свідчить про вагомість заявлених ризиків, які дійсно на теперішній час існують, і яким не здатні запобігти більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою.

Крім того, колегія суддів зазначає, що сторона захисту як на підставу звільнення підозрюваного ОСОБА_8 з під варти посилається на те що він має міцні соціальні зв`язки, має постійне місце мешкання, має на утриманні неповнолітню доньку 2016 р.н., та мати інваліда 2 групи.

Вказані обставини існували і на момент вчинення інкримінованого злочину, а відтак вони очевидно не утворюють жодних моральних запобіжників при обранні обвинуваченим моделі поведінки, а тому не здатні перешкодити йому у разі звільнення з під варти, втекти від слідства та суду чи здійснити вплив на свідків або вжити інших дій з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Обговорюючи доводи апелянта щодо визначення непомірного розміру застави підозрюваному ОСОБА_8 , слід зазначити, що відповідно до ч.4, 5 ст. 182 КПК України розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Суд першої інстанції при визначенні розміру застави дотримався вимог діючого законодавства в повному обсязі, з урахуванням ступеню тяжкості інкримінованого злочину та особи підозрюваного.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що наразі тримання підозрюваного під вартою, з заставою у визначеному розмірі, є обґрунтованим та виправданим, оскільки виключно в такому виді можливо забезпечити досягнення мети визначеної ст. 177 КПК України.

Розглядаючи можливість застосування до підозрюваного будь-якого альтернативного запобіжного заходу, колегія суддів зазначає, що наразі «достатніми» та «належними» підставами тримання ОСОБА_8 під вартою є не лише очікування суду, а і дотримання балансу між можливими наслідками його звільнення та безпекою суспільства, яке вимагає ізоляції осіб, які з встановленою вірогідністю здатні завдати істотної шкоди правам та свободам інших осіб.

Враховуючи викладене, оскаржувана ухвала є законною, обґрунтованою та вмотивованою. Підстав для зміни запобіжного заходу не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404 407, 422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Дніпро від 13 червня 2025 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді