ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/818/1033/25 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.ст. 537, 539 КПК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2025 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

засудженого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові у режимі відеоконференції судове провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 14 лютого 2025 року стосовно ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 14 лютого 2025 року заяву засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задоволено частково.

На підставі ч.2 ст.74 КК України, звільнено засудженого ОСОБА_7 від призначеного покарання за вироком Червонозаводського районного суду м.Харкова від 12 вересня 2023 року за ч.2 ст.185 КК України, у зв`язку із усуненням караності діяння.

Вважати ОСОБА_7 таким, що засуджений вироком засудженого ОСОБА_7 від призначеного покарання за вироком Червонозаводського районного суду м.Харкова від 12 вересня 2023 року за ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі, виключивши посилання на ч.1 ст.70 КК України.

Суд мотивував своє рішення тим, що кримінальне правопорушення за ч.2 ст.185 КК України, за яке ОСОБА_7 засуджено вироком Червонозаводського районного суду м.Харкова від 12 вересня 2023 року, наразі не може вважатися кримінально караним, оскільки вартість викраденого майна не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого передбачено саме кримінальну відповідальність. Однак, цим же вироком ОСОБА_7 засуджений за ч.4 ст.185 КК України за вчинення крадіжки майна 18 травня 2022 року на суму, що перевищує станом на день вчинення протиправного діяння два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і є кримінально караним. Тому суд першої інстанції прийшов до висновку, що ОСОБА_7 слід вважати засудженим вироком Червонозаводського районного суду м.Харкова від 12 вересня 2023 року за ч.4 ст.185 КК України, виключивши посилання на ч.1 ст.70 КК України.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить звільнити його від подальшого відбування покарання на підставі ст.74 КК України. Зазначає, що кримінальне провадження було частково сфабриковане працівниками Червонозаводського районного відділу поліції, а він вже відбув більшу частину покарання, визначеного йому вироком Червонозаводського районного суду м.Харкова від 12 вересня 2023 року.

Заслухавши доповідь головуючого судді, вислухавши доводи засудженого, який просив звільнити його від відбування покарання, а також думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого та вважав ухвалу районного суду першої інстанції законною та обґрунтованою, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У частині 1 ст. 539 КПК України зазначено, що питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

У статті 58 Конституції України зазначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-IX від 18 липня 2024 року, яким були внесені зміни до ст.51 КУпАП та посилена відповідальність за вчинення дрібного викрадення чужого майна.

Таким чином, відповідно до вказаного Закону №3886-IX від 18 липня 2024 року, дрібної крадіжкою, за яке передбачене адміністративне стягнення вважається крадіжка, яке не перевищує двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 Податкового кодексу України визначено, що податкова соціальна пільга (неподатковий мінімум доходу громадян) дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Згідно з ч.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи з 1 липня 2020 року становить 2197 гривень, тобто неоподаткований мінімум доходів громадян на 1 липня 2020 року становив 1098,5 гривень, а два неоподатковуваних мінімумів становить 2197 гривень.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи на 1 січня 2022 року становить 2481 гривень, тобто неоподаткований мінімум доходів громадян на 1 січня 2022 рік становив 1240,5 гривень, а два неоподаткованих мінімумів становить 2481 гривень.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у своїй постанові від 07 жовтня 2024 року по справі № 278/1566/21 зазначає, що зміна до ст.51 КУпАП, яка стосується збільшення розміру коефіцієнта неоподатковуваних мінімумів для кваліфікації відповідних діянь як адміністративного правопорушення, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння для діянь, предметом посягання яких було майно на суму, що не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів. У той же час суд наголошує, що визначення суми, яка дорівнює двом неоподатковуваних мінімумів, здійснюється виходячи з розміру неоподатковуваного мінімуму, що діяв на час вчинення відповідного діяння.

Судом першої інстанції встановлено, що вироком Червонозаводського районного суду м.Харкова від 12 вересня 2023 року ОСОБА_7 засуджений за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, за ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Відповідно до зазначеного вироку, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України у липні 2020 року, вартість майна, яке було предметом кримінального правопорушення, становить 717 гривень, а також у листопаді 2020 року на суму 533 гривень, що станом на день вчинення протиправного діяння складає суму менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на 01 липня 2020 року.

З огляду на викладене, вчинене ОСОБА_7 діянь, передбачених ч.2 ст.185 КК України, відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року, не є кримінально караними на теперішній час, а тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про звільнення засудженого відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України від призначеного покарання за ч.2 ст.185 КК України, згідно вироку Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12 вересня 2023 року.

Поряд із цим, згідно цього ж вироку ОСОБА_7 засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, за вчинення 18 травня 2022 року крадіжки на суму 5576,84 гривень, що станом на день вчинення кримінального правопорушення складає суму більшу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на 01 січня 2022 року, у зв`язку з чим суд першої інстанції обґрунтовано залишив без змін призначене покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, виключивши посилання про призначення остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень за правилами ч.1 ст.70 КК України, з чим погоджується і колегія суддів.

Суд апеляційної інстанції встановив, що у даному випадку не має вирішального значення декриміналізація дій ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК України, оскільки покарання, призначене за епізодом від 18 травня 2022 року, який кваліфікований, як більш тяжкий злочин, за ч.4 ст.185 КК України, залишається незмінним, тому будь-яких підстав для зменшення міри покарання, призначеної ОСОБА_7 за вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12 вересня 2023 року, судом апеляційної інстанції не встановлено, у зв`язку з чим висновки суду першої інстанції є мотивованими.

Доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 про його звільнення від відбування покарання у зв`язку з тим, що кримінальна справа сфальсифікована працівниками Червонозаводського районного відділу поліції, є процесуально безпідставними та необґрунтованими, оскільки засуджений звернувся до суду першої інстанції із заявою про звільнення від покарання і пом`якшення покарання на підставі Закону України №3886-ІХ від 18 липня 2024 року вже після набрання вироком Червонозаводського районного суду м.Харкова від 12 вересня 2023 року законної сили, тобто під час його виконання, а тому на цій стадії суд не має процесуальних повноважень надавати оцінку доказам, дослідженим при судовому розгляді кримінального провадження, в тому числі щодо перевірки доводів про фальсифікацію справи, а також щодо внесення змін у вирок суду шляхом зменшення розміру визначеного покарання за ч.4 ст.185 КК України, у зв`язку з чим апеляційна скарга засудженого в цій частині є суб`єктивною та безпідставною.

Таким чином, ухвала Харківського районного суду Харківської області від 14 лютого 2025 року є законною та обґрунтованою, та не підлягає скасуванню чи зміні з урахуванням доводів апеляційної скарги засудженого, у зв`язку з чим апеляційну скаргу засудженого слід залишити без задоволення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 14 лютого 2025 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий -

Судді: