Провадження № 1-кп/161/350/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 17 липня 2025 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4 ,

представника потерпілого адвоката - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8

представника цивільного відповідача ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001873 від 28.05.2024 року, про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Чехівщина, Луцького району, Волинської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , із середньою освітою, одруженого, пенсіонера, раніше не судимого, -

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_6 27.05.2024 близько 20 год. 15 хв., в с. Усичі Луцького району, керуючи автомобілем марки «Opel Zafira», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , та здійснюючи ним рух другорядною автодорогою вулиці Козацької у напрямку до перехрестя з головною автодорогою Н-22 сполученням Устилуг Луцьк Рівне, яка має по одній смузі руху у кожному напряму, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, проявив безпечність, був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, передчасно виїхав на головну дорогу з наміром виконати маневр повороту ліворуч, при цьому не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки або перешкоди іншим учасникам руху, у зв`язку з чим не дав дорогу водію мотоцикла марки «Kovi Advans 250-ST», транзитний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_4 , який наближаються до перехрещення проїзних частин головною дорогою, рухаючись прямо у напрямку до м. Луцька, зліва наліво відносно напрямку руху автомобіля, що призвело до зіткнення вказаних транспортних засобів.

Унаслідок порушення Правил дорожнього руху водій ОСОБА_6 спричинив водію мотоцикла ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді політравми: закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, закритої травми грудної клітки з забоєм легень 1-2 ст., закритого багатоуламкового перелому лівої лопатки із незначним зміщенням уламків, закритого перелому нижньої третини обох кісток правого передпліччя зі зміщенням, рваної рани нижньої губи, рани в ділянці лівого передпліччя, які відповідно до висновку експерта за № 415 від 24.06.2024 за ступенем тяжкості належать до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

У прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали, перебуває грубе порушення водієм ОСОБА_6 Правил дорожнього руху, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, а саме:

п. 2.3. б) Для забезпечення дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п. 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

п. 16.11. На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Таким чином, ОСОБА_6 інкримінується порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тілесне ушкодження середньої тяжкості, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенню, передбаченому ч.1 ст.286 КК України, визнав повністю та не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу події, про які зазначено в обвинувальному акті, показав, що дійсно допустив дорожньо-транспортну пригоди, що потягло за собою потерпілому ОСОБА_4 тілесне ушкодження середньої тяжкості. У вчиненому щиро розкаявся, просив суворо не карати. Завдані збитки потерпілому не відшкодовані .

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердили факт дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 27.05.2024 близько 20 год. 15 хв., в с. Усичі Луцького району, де ОСОБА_6 керуючи автомобілем марки «Opel Zafira», допустив наїзд на нього, внаслідок чого останній отримав тілесне ушкодження середньої. Завдані збитки обвинуваченим не відшкодовані. При призначенні покарання не настоював на суворому покаранні . Цивільний позов підтримав в повному обсязі.

Суд, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 своїми необережними діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тілесне ушкодження середньої тяжкості, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України.

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали.

У відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до вимог ст.12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Судом враховується, що обвинувачений ОСОБА_6 вперше притягається до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, одружений, на обліку в лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, є пенсіонером.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч.2 ст.50 КК України, обираючи вид та міру покарання, передбачену санкцією закону, за яким визнав ОСОБА_6 винуватим, вважає за необхідне призначити останньому основне покарання у виді штрафу.

Судом враховується, що обвинувачений є особою, що досягла пенсійного віку, що виключає можливість призначення покарання у виді обмеження волі, він не працевлаштований, що виключає можливість призначення покарання у виді виправних робіт.

Також суд призначає і додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на мінімальний термін.

На думку суду, таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як обвинуваченим, так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень.

Підстав для призначення покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України, з урахуванням відсутності відшкодування збитків потерпілому, суд не вбачає.

Вирішуючи цивільні позови суд виходить з наступного.

Частиною 1 ст.128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Комунальне підприємство «Волинська обласна клінічна лікарня» Волинської обласної ради» звернулось із цивільним позовом до обвинуваченого ОСОБА_10 про стягнення витрат на лікування ОСОБА_4 в період з 27.05.2024 по 18.06.2024 у розмірі 63499,48 грн.

Окрім того, потерпілим ОСОБА_4 подано уточнений цивільний позов до обвинуваченого та співвідповідача Товариства з додатковою відповідальністю Страхова група «Оберіг», згідно якого просить стягнути із цивільного відповідача ОСОБА_10 відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням вчинене обвинуваченим у розмірі 200 000 грн., матеріальної шкоди завданої кримінальними правопорушеннями у розмірі 6 325, 95 грн, а також відшкодування витрат на правничу допомогу в розмірі 40 000, 00 грн. Окрім того, просить стягнути із цивільного відповідача - Товариство з додатковою відповідальністю страхова група «Оберіг» відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 55 200, 00 грн.

Цивільний відповідач(СГ «Оберіг») подав відзив на вказаний позов, мотивуючи тим, що потерпілий не звертався до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування за фактом ДТП 27.05.2024, не надано для огляду транспортний засіб марки «Kovi Advans 250-ST», транзитний номерний знак НОМЕР_2 для визначення обсягу відповідальності страховика в рамках договору обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а також вказує на відсутність правових підстав для розгляду вимог про стягнення майнової шкоди, пов`язаної із пошкодженням транспортного засобу, оскільки така шкода не є шкодою заподіяною кримінальним правопорушенням, з огляду на те, що заподіяна здоров`ю потерпілого, а не майну.

При вирішенні цивільного позову поданого Комунальним підприємством «Волинська обласна клінічна лікарня» Волинської обласної ради» суд зазначає наступне.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2ст. 1187 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1206 ЦК особа, яка скоїла злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Відповідно до інформації наданої Комунальним підприємством «Волинська обласна клінічна лікарня» Волинської обласної ради», ОСОБА_4 перебував на лікуванні в даній установі з 27.05.2024 по 18.06.2024, при цьому загальна вартість лікування становить 63499,48 грн., які підлягають стягненню із обвинуваченого.

Що стосується цивільного позову потерпілого суд зазначає наступне.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.11.2024 року у справі №161/13646/24 призначено судову автотоварознавчу експертизу предметом проведення якої є транспортний засіб Kovi Advans 250-ST», транзитний номерний знак НОМЕР_2 .

Відповідно до висновку судового експерта №СЕ-10/103-24/15651-АВ від 25.02.2025 року було встановлено наступне:

-вартість матеріального збитку завданого власнику пошкодженого транспортного засобу «Kovi Advans 250-ST», транзитний номерний знак НОМЕР_2 внаслідок ДТП, в цінах на момент ДТП складає 61525, 95 грн (шістдесят одна тисяча п`ятсот двадцять п`ять грн, 95 коп.);

-вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Kovi Advans 250-ST», транзитний номерний знак НОМЕР_2 , з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників, що підлягають заміні на момент проведення дослідження складає 55 200, 00 грн.

Вказаним висновком встановлено величину втрати товарної вартості транспортного засобу «Kovi Advans 250-ST», транзитний номерний знак НОМЕР_2 , на момент дорожньо-транспортної пригоди, складає 6 325, 95 грн.

В судовому засіданні експерт ОСОБА_11 підтримав складений ним висновок, зазначив, що вартість відновлювального ремонту розраховувалась із врахуванням ПДВ та включає у себе вартість усіх деталей без врахування ремонтних робіт. Ринкова вартість розраховувалась станом на час виписки рахунку- фактури № 56 від 27.05.2024 року, а не Договору купівлі продажу транспортного засобу від 25.03.2025, оскільки ринкова вартість є більшою за матеріальних збиток. Ринкова вартість розраховувалась відповідно до даних сайту Kovi.kiev.ua, як в офіційного дилера транспортного засобу.

При цьому зауважив що на сторінці 5 висновку експерта щодо терміну експлуатації транспортного засобу, ним допущено описку в частині експлуатації 1 рік 1 місяць. Однак, при розрахунку величини втрати товарної вартості застосовувався правильний термін експлуатації 5 місяців станом на 27.05.2024 року ( тобто моменту ДТП).

Так, ухвалою суду від 08.08.2024 року у даному кримінальному провадженні було залучено як співвідповідача Товариство з додатковою відповідальністю Страхова група «Оберіг», оскільки автомобіль обвинуваченого було застраховано у цій СГ. Також судом оглянуто відповідний поліс страхування транспортного засобу № СА/0220851. Страхова сума на одного потерпілого складає: за шкоду заподіяну життю і здоров`ю 320000 грн, за шкоду заподіяну майну 160000 грн, розмір франшизи 3200 грн.

Згідно зі ст.999 ЦК законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним законом №1961-IV.

Відповідно до п.22.1 ст.22 закону №1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності ст.3 закону №1961-IV визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст.5 цього закону).

Згідно зі ст.6 закону №1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Враховуючи наведене вище, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам (потерпілим) унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 лютого 2022 року по справі № 201/16373/16-ц наголосила, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик. Саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми, а в окремих випадках (у разі укладення страховиком договору зі страхувальником після виключення із членів МТСБУ) винна особа.

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе в межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), від 03.10.2018 у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) та ухвалу Великої Палати Верховного Суду від 20.02.2020 у справі № 753/15214/16-ц (провадження № 14-25цс20)).

Відповідно до ч. 1.2 ст. 1 Закону №1961-IV страховики - страхові організації, що мають право на здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідно до вимог, встановлених цим Законом та Законом України "Про страхування"

Відповідно до ч. 1.7. ст. 1 Закону №1961-IV забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Згідно із ч. 1.8 ст. 1 Закону №1961-IV страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору.

На момент дорожньо-транспортної пригоди, транспортний засіб, яким керував ОСОБА_6 був забезпечений полісом внутрішнього страхування Товариства з додатковою відповідальністю страхову групу «Оберіг».

Згідно із ст. 3, 4, 5 Закону №1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ), потерпілі. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Дорожньо-транспортна пригода, яка відноситься до обставин даного кримінального провадження, у відповідності до ознак страхового випадку, які передбачені ст. 6 Закону №1961-IV відповідає ознакам страхового випадку.

Відповідно до висновку судового експерта №СЕ-10/103-24/15651-АВ від 25.02.2025 року -вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Kovi Advans 250-ST», транзитний номерний знак НОМЕР_2 , з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників, що підлягають заміні на момент проведення дослідження складає 55 200, 00 грн (п`ятдесят п`ять тисяч двісті грн, 00 коп.).

Відповідно до ст. 29 Закону №1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Отже, відповідно до положень Закону №1961-IV страховик відповідає за завдану особою, яка керувала забезпеченим страховиком транспортним засобом на момент дорожньо-транспортної шкоди, матеріальну шкоду в розмірі вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу та в межах ліміту страхового відшкодування, який визначений полісом внутрішнього страхування.

Підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування, які передбачені ст. 32, 37 Закону №1961-IV, відсутні, а тому страхове відшкодування підлягає виплаті. Вимога про виплату страхового відшкодування подана протягом року з моменту дорожньо-транспортної пригоди.

Відтак, стягненню із Товариства з додатковою відповідальністю страхової групи «Оберіг» підлягає матеріальна шкода, внаслідок пошкодження належного транспортного засобу у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, в розмірі вартості відновлювального ремонту транспортного засобу «Kovi Advans 250-ST», транзитний номерний знак НОМЕР_2 , з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників, що підлягають заміні , що складає 52 000, 00 грн. (55200 грн - 3200 грн. франшизи).

При цьому, оскільки страховиком, в силу ч. 32.7 ст. 32 Закону №1961-IV не здійснюється відшкодування втрати товарної вартості транспортного засобу, то втрата товарної вартості, що згідно висновку експерта становить 6 325, 95 грн підлягає стягненню із цивільного відповідача ОСОБА_6 .

З нього ж підлягає стягненню сума франшизи за Полісом страхування транспортного засобу № СА/0220851.

Щодо питання моральної шкоди.

Відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у: фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої або членів її сім`ї; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності та ділової репутації особи.

Позивач вказує на те, що моральна шкода складає 200 тис. грн., які просить стягнути з цивільного відповідача.

Як роз`яснено в п. 3, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами від 25.05.2001 та від 27.02.2009), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у порушенні права власності та інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими та при настанні інших негативних явищ. При вирішені спору про відшкодування моральної шкоди суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в який матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Судом встановлено, що у зв`язку із заподіянням обвинуваченим потерпілому тілесних ушкоджень середньої тяжкості, останній тривалий час лікувався, мав проблеми зі станом свого здоров`я та погане самопочуття, було змінено його звичний ритм життя.

Разом з цим, суд враховує майновий стан винного, який є пенсіонером за віком. Крім того, злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , за формою вини є необережним, що також приймається судом до уваги при визначенні розміру моральної шкоди.

Відтак, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого моральної шкоди у розмірі 40000,00 грн. Саме такий розмір задоволених позовних вимог, на думку суду, відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, а також не порушує баланс між правами обвинуваченого, з одного боку, та інтересами потерпілої, - з іншого.

При вирішенні питання про стягнення судових витрат, суд висновує таке.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 118 КПК України процесуальні витрати складаються, серед іншого, із витрат на правову допомогу.

Відповідно до статті 133ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відтак, суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу адвоката у справі на заявлену суму в розмірі 40000,00 грн є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, а тому згідно ч. 1 ст. 124 КПК України підлягають стягнення із обвинуваченого.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України, а скасування арешту майна відповідно до вимог ст. 174 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Речові докази:

- автомобіль марки «Opel Zafira» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , мотоцикл марки «Kovi Advans 250-ST» транзитний номерний знак НОМЕР_2 - повернути за належністю законним володільцям.

Арешт, який накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.05.2024 на речі та предмети, скасувати.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної, моральної (немайнової) шкоди та витрат на правничу допомогу, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 завдану моральну шкоду в розмірі 40 000 (сорок тисяч) гривень, матеріальну шкоду в сумі 6325 (шість тисяч триста двадцять п`ять) гривень 95 копійок.

В решті вимог позову відмовити.

Цивільний позов ОСОБА_4 до Товариства з додатковою відповідальністю страхова група «Оберіг» про відшкодування матеріальної шкоди, задовольнити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю страхова група «Оберіг» (, адреса: м. Київ, вул. Васильківська,14), на користь цивільного позивача ОСОБА_4 відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 52 000, 00 грн (п`ятдесят дві тисячі грн, 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 розмір матеріальної шкоди в сумі 3200 ( три тисячі двісті) гривень 00 копійок ( суми франшизи).

Цивільний позов Комунального підприємства «Волинська обласна клінічна лікарня» Волинської обласної ради до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальних збитків, завданих кримінальним правопорушенням задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь Комунального підприємства «Волинська обласна клінічна лікарня» Волинської обласної ради витрати на лікування потерпілого ОСОБА_4 в сумі 63 499 (шістдесят три тисячі чотириста дев`яносто дев`ять) 48 (сорок вісім) копійок.

В порядку ст.ст.120, 124 КПК України стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_4 процесуальні витрати, понесені останнім на професійну правничу допомогу в сумі 40000 (сорок тисяч) гривень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1