УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , із участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисників: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , законного представника підозрюваного - ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого 2-го відділу слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_8 , погодженого з прокурором Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001030 від 02 жовтня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого частиною 2 статті 15 частиною 2 статті 113 Кримінального кодексу України відносно підозрюваного:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянин України, уродженця міста Одеса, зареєстрований за адресою місця проживання: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з неповною середньою освітою, студент 1-го курсу ДНЗ «Київський Центр ПТО», не одруженого, офіційно не працюючого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, не є інвалідом І чи ІІ групи, не перебуває на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога, раніше не судимий, -

в с т а н о в и в:

До Солом`янського районного суду міста Києва подано клопотання слідчого, погодженого з прокурором, в порядку статті 40 КПК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001030 від 02 жовтня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого частиною 2 статті 15 частиною 2 статті 113 Кримінального кодексу України відносно підозрюваного ОСОБА_7 .

Суд перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання та дослідивши докази по наданих матеріалах, заслухавши думку підозрюваного, захисника та прокурора, встановив наступне.

Клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відповідає вимогам статті 184 КПК України.

Із матеріалів клопотання вбачається, що в провадженні слідчого управлінням ГУ СБ України у м. Києві та Київській області, перебувають матеріали кримінального провадження 0001030 від 02 жовтня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого частиною 2 статті 15 частиною 2 статті 113 Кримінального кодексу України.

Досудовим розслідування встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 28 вересня 2024 року, у громадянина України ОСОБА_9 , якому достовірно відомо про збройний напад російської федерації на Україну, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, з метою вчинення кримінальних правопорушень проти основ національної безпеки України, виник злочинний умисел на вчинення підпалів, спрямованих на зруйнування та пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення.

В подальшому, у невстановлений досудовим розслідування час, але не пізніше 02.10.2024 ОСОБА_9 на виконання спільного із невстановленою особою, яка використовує сторінку у мобільному додатку «Telegram» з іменем користувача « ОСОБА_10 », злочинного умислу спрямованого на зруйнування та пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб та місці, залучив до вказаної протиправної діяльності громадянина Україна ОСОБА_7 , якому повідомив про свої злочинні наміри щодо підпалу за грошову винагороду релейної шафи, що розташована біля вхідного світлофора на парній колії 9-го пікету, 27 км., Залізничної станції Ірпінь, за адресою: Київська область, Бучанський район, м. Ірпінь, вул. Центральна, буд. 6, а також довів механізм вчинення злочину та необхідність виконання умов вказаної невстановленої особи, як підтвердження вчинення ними злочину, на що ОСОБА_7 усвідомлюючи суспільну небезпеку вказаного злочинного діяння та враховуючи корисливі мотиви, які виразились у отриманні матеріальної вигоди, погодився на пропозицію ОСОБА_9 щодо спільного вчинення злочину.

Так, 02.03.2024 року об 14 год. 35 хв. з метою вчинення вказаного кримінального правопорушення ОСОБА_9 та ОСОБА_7 прибули до магазину «Ліра», що розташований за адресою: м. Ірпінь, вул. Центральна, 14, де ОСОБА_9 за готівкові кошти придбав розчинник «647 розчинник», об`ємом 0,47 л., який призначений для розпалювання багаття та напилок.

Надалі, цього ж дня об 15 год. 18 хв., на виконання спільного злочинного задуму, з метою ослаблення держави - вчинення дій, спрямованих на зруйнування та пошкодження об`єктів Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» - релейної шафи, що розташована біля вхідного світлофора Ч. на парній колії 9-го пікету, 27 км., Залізничної станції Ірпінь, за адресою: Київська область, Бучанський район, м. Ірпінь, вул. Центральна, буд. 6, ОСОБА_9 та ОСОБА_7 прибули за вказаною адресою та відшукали вказану вище релейну шафу.

В подальшому, того ж дня об 15 год. 20 хв., ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , за попередньою змовою із невстановленою особою, знаходячись біля релейної шафи, що розташована біля вхідного світлофора на парній колії 9-го пікету, 27 км., Залізничної станції Ірпінь, яка була предметом їх злочинного посягання вирішили підпалити останню, після чого умисно, з корисливих мотивів, за допомогою розчинника «647 розчинник» облили її вказаним розчином для розпалювання багаття та підпалили, за результатом чого відбулось загорання поверхні вказаної релейної шафи, чим останні здійснили усі дії, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця.

Надалі, для підтвердження здійснення підпалу, на виконання вказівки невстановленої досудовим розслідуванням особи ОСОБА_9 здійснив відео-фіксацію вчиненого підпалу на власний мобільний телефон марки «SONY», та надіслав відео невстановленій досудовим розслідуванням особі.

Проте, кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від волі ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , а саме загорання було припинено силами співробітників ДСНС України, на релейній шафі залишились зовнішні пошкодження, які не впливають на її функціонування.

Так, ОСОБА_9 за попередньою змовою з ОСОБА_7 та з невстановленою особою, у період воєнного стану, з метою ослаблення держави вчинив дії спрямовані на організацію підпалу релейної шафи що розташована біля вхідного світлофора Ч. на парній колії 9-го пікету, 27 км., Залізничної станції Ірпінь, Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця», що розташована за адресою: Київська область, Бучанський район, м. Ірпінь, вул. Центральна, буд. 6, чим вчинив дії спрямовані на зруйнування та пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення.

Таким чином, громадянин України ОСОБА_7 , вчинив, з метою ослаблення держави закінчений замах на підпал, тобто дії спрямовані на зруйнування та пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, вчинених в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 113 КК України.

03.10.2024 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 затримано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України, а саме: якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа вчинила злочин передбачений ч. 2 ст. 113 КК України.

03.10.2024 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 113 КК України.

У клопотанні слідчим постановлено питання про застосування ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років або довічного позбавлення волі, та у зв`язку із існуванням ризиків, передбачених статтею 177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставини кримінального правопорушення; незаконного впливу свідків, інших співучасників інкримінованого злочину, свідків у цьому кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Під час судового розгляду прокурор ОСОБА_3 підтримав подане клопотання та просив його задовольнити з підстав, зазначених у клопотанні.

Захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_4 просили відмовити у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою. На думку захисниці ОСОБА_4 відстуні докази вчинення кримінального правопорушення підозрюваним ОСОБА_7 , а також відстуній умисел в його діях. Крім того захисниця ОСОБА_5 просила застосувати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_7 підтримав думку захисників, надав свої пояснення.

Законний представник підозрюваного - ОСОБА_6 просила застосувати більш м`який запобіжний захід, враховуючи особу підозрюваного.

Згідно частини 4 статті 107 КПК України фіксування судового засідання здійснювалось за допомогою технічних засобів кримінального провадження.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та надані в суді документи, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 28, частиною 2 статті 15, частиною 2 статті 113 КК України.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах дані, слідчий суддя приходить для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 28, частиною 2 статті 15, частиною 2 статті 113 КК України.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», наведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_7 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, в клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990).

На обґрунтування пред`явленої ОСОБА_7 підозри, слідчим надані зібрані під час досудового розслідування докази, які долучені до матеріалів клопотання, які обґрунтовано свідчать про причетність підозрюваного ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, яке розслідується.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Так, у рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») 31315/96 від 25.04.2000, Страсбурзький суд визнав достатнім мотивування чеських судів, що прийняли рішення про тримання під вартою з огляду в тому числі на те, що заявникові загрожувало відносно суворе покарання.

Так, в ході судового розгляду клопотання знайшли своє підтвердження ризик переховування від органів досудового розслідування, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років або довічного позбавлення волі, та з моменту повідомлення про підозру пройшов незначний проміжок часу, тому слідчий суддя вважає, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, слідчий суддя вважає доведеним ризики знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні з метою перешкоджання надання останніми повних та достовірних показань щодо обставин вчинення кримінального правопорушення; може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки на даний час не встановлена особа за вказівкою якої діяли ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , якій останні можуть повідомити про факт виявлення їх злочинної діяльності та обставини, які стали відомі йому в ході проведення досудового розслідування, що унеможливить притягнення до кримінальної відповідальності всіх винних осіб.

Разом з тим, не знайшов свого підтвердження в ході судового розгляду ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки прокурором не надано слідчому судді обґрунтованих доказів, які б свідчили про наявність вказаного ризику.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У справі «Амбрушкевич проти Польщі» (Ambruszkiewicz v. Poland N 7/03 від 04.05.2006) Європейський суд з прав людини наголошує, що не викликає протиріч те, що в деяких особливих випадках позбавлення свободи може бути єдиним засобом, який дозволяє гарантувати явку обвинуваченого до суду, зокрема, з урахуванням його особистості та характеру злочину, а також тяжкості ймовірного покарання. Крім того, Європейський суд з прав людини вважає за необхідне, щоб підстави, наведені владою на обґрунтування застосування запобіжного заходу у вигляді позбавлення свободи, були доповнені конкретними фактами.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини та враховуючи особу підозрюваного ОСОБА_7 , який раніше не судимий, його майновий та сімейний стан, його вік, обставини вчинених ним кримінального правопорушення проти основ національної безпеки України та проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, що має суспільний резонанс, оскільки дані правопорушення вчинені в період дії воєнного стану України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання ОСОБА_7 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 28, частиною 2 статті 15, частиною 2 статті 113 КК України, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, тому з урахуванням наявних ризиків, передбачених статтею 177 КПК України та вимог частини 6 статі 176 КПК України, до підозрюваного ОСОБА_7 може бути застосований лише запобіжний захід у виді тримання під вартою.

За таких обставин, слідчий суддя вважає необхідним застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, який, на думку слідчого судді, буде достатнім для завершення досудового розслідування в даному кримінальному провадженні.

Слідчий суддя, відповідно до частини 3 статті 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Разом з тим, згідно частини 4 статті 183 КПК України слідчий суддя, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Відповідно до абзацу 8 частини 4 статті 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Слідчий суддя, враховуючи підстави та обставини вчиненого ОСОБА_7 під час дії воєнного стану в Україні кримінального правопорушення, а саме проти основ національної безпеки України та вчиненні дій в особливий період, вважає необхідним не визначати розмір застави в даному кримінальному провадженні.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 177, 178, 181, 184, 193, 194, 196, 309, 369, 372, 395, 492 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання - задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою рахувати з часу фактичного затримання, тобто з 22 години 00 хвилин 02 жовтня 2024 року.

Строк дії ухвали - 22 година 00 хвилин 30 листопада 2024 року.

Зобов`язати орган досудового розслідування негайно повідомити родичів та законних представників ОСОБА_7 про взяття його під варту.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення, а ОСОБА_7 в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1