Харківський районний суд Харківської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2025

смт Покотилівка Харківської області

Справа №635/2978/25

Провадження №1-в/635/512/2025

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання засудженого ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 02.05.2024 Комінтернівським районним судом м.Харкова за ч. 1 ст. 190 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст.71 КК України повністю приєднано невідбуту частину покарання за вироком Фрунзенського районного суду м.Харкова від 07.02.2024 та остаточно призначено покарання три роки обмеження волі,

про звільнення від призначеного судом покарання на підставі частини 2 статті 74 КК України,

УСТАНОВИВ:

До Харківського районного суду Харківської області надійшло зазначене клопотання, в якому ставиться питання про звільнення засудженого ОСОБА_3 на підставі частини 2 статті 74 КК України від відбування покарання відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вищевказане подання передано в провадження судді ОСОБА_1 .

Згідно частини 1 статті 539 Кримінального процесуального Кодексу України (далі- КПК України), питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Засуджений подав суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Представник «Хролівського виправного центу №140» подав заяву та просив суд розглянути клопотання за його відсутності, клопотання підтримує.

Прокурор у заяві зазначив про розгляд клопотання за його відсутності.

Встановлені обставини, застосовані норми права та мотиви суду

Судом встановлено, що ОСОБА_3 засуджено 02.05.2024 Комінтернівським районним судом м.Харкова за ч. 1 ст. 190 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст.71 КК України повністю приєднано невідбуту частину покарання за вироком Фрунзенського районного суду м.Харкова від 07.02.2024 та остаточно призначено покарання три роки обмеження волі.

Зі змісту вироку Комінтернівського районного суду м.Харкова від 02.05.2024 ОСОБА_3 17.03.2024 заволодів чужим майном шляхом зловживання довірою та спричинив потерпілій матеріальну шкоду на суму 3 030,00грн.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлена відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України сума неоподатковуваного мінімуму для кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу (у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року).

Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік» з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатної особи в розрахунку на місяць становить 3 028,00 грн.

З огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону №3886-IX на момент вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення - розмір вартості майна, яким заволодів засуджений, з якого настає кримінальна відповідальність за статтею 190 КК України, становила 3 028,00 грн.

Стаття 58 Конституції України - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Частиною 2 статті 4 КК України встановлено, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно частини 1 статті 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України( п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України).

Таким чином, вчинене ОСОБА_3 у 2024 році заволодіння чужого майна на суму, яка є більшою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а тому його дії є кримінально караним діянням, згідно Особливої частини КК України.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування частини 1 статті 5 та частини 2 статті 74 КК України та звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання за вироком Комінтернівського районного суду м.Харкова від 02.05.2024.

На підставі вищевикладеного, статтями 537, 539 КПК України, статтею 154-1 КВК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про звільнення від призначеного судом покарання на підставі частини 2 статті 74 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Харківський районний суд Харківської області.

Суддя ОСОБА_4