Справа № 627/400/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.05.2025с-ще Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Краснокутську кримінальне провадження №0000209 від 18.04.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Глушкевичі, Лельчицького району, Гомельської області, Білорусь, білоруса, громадянина України, маючого середню освіту, розлученого, пенсіонера, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України

встановив :

Постановою Краснокутського районного суду Харківської області від 11.06.2024 у справі №627/595/24 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 17000 гривень, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Однак, ОСОБА_4 , достовірно знаючи про наявність вказаної постанови Краснокутського районного суду Харківської області від 11.06.2024, ігноруючи виконання постанови суду щодо позбавлення його права керування транспортними засобами та маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, у порушення ст. 129-1 Конституції України в частині обов`язковості судових рішень, ч.2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, всупереч вказаного вище судового рішення, яким його позбавлено права керувати транспортними засобами, вчинив дії щодо умисного невиконання вказаної постанови суду з наступних підстав.

Так, 18.04.2025, близько 12:00 годині, ОСОБА_4 , керуючи мопедом Хонда-дуо, д.н.з. НОМЕР_1 , рухався між населеними пунктами с-ща Краснокутськ та с. Качалівка Богодухівського району Харківської області, де був зупинений працівниками ПОГ СПД №1 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області, для перевірки документів, після цього, останніми було встановлено факт позбавлення ОСОБА_4 права керування транспортними засобами.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ч. 1 ст. 382 КК України визнав повністю, обставини справи викладені у обвинувальному акті підтвердив. Пояснив, що дійсно був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, при цьому штраф ним сплачений вчасно. Зазначив, що визнає факт керування ним транспортним засобом, будучи позбавлений постановою суду права керування. Наразі у скоєному щиро розкаюється, запевнив суд, що надалі подібної поведінки не допускатиме.

Таким чином, беручи до уваги повне визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 , той факт, що він не оспорює всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржувати дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду немає сумнівів у добровільності та правдивості його позиції, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів в частині відомостей, які характеризують особу обвинуваченого, письмових доказів щодо процесуальних витрат по кримінальному провадженню.

На виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України учасникам судового провадження роз`яснено про позбавлення права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд доходить висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні, доведена повністю, його дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 382 КК України, тобто умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у психіатра та у нарколога не перебуває, має зареєстроване місце проживання, компрометуючими матеріалами селищна рада відносно нього не володіє, на утриманні неповнолітніх дітей немає.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття, яке виразилося у повному визнанні своєї вини під час розгляду справи в суді, правдивій розповіді про обставини скоєного правопорушення, критичній оцінці своєї протиправної поведінки, про що він особисто зазначив у судовому засіданні.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Згідно із ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, негативне ставлення ОСОБА_4 до вчиненого, похилий вік обвинуваченого, думку прокурора, який вважав за доцільне призначення покарання у виді 1 року позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 382 КК України.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду й розміру, він ураховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Враховуючи ступінь і характер суспільно-небезпечного діяння, тяжкість кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, позицію прокурора щодо можливості звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, суд доходить висновку, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливо без ізоляції від суспільства, а тому наявні підстави для застосування ст. 75 КК України та звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком. На період іспитового строку суд покладає на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Запобіжний захід під час досудового слідства обвинуваченому не обирався, у суду відсутні підстави для обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 373, 374, 376, 392, 395 КПК України -

У Х В А Л И В :

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушенння, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, та призначити покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речовий доказ: флеш носій Agi micro SD 32 gb на якому міститься відеозапис залишити в матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Краснокутський районний суд Харківської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1