Справа № 950/1101/25
Номер провадження 1-кп/950/189/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Лебедин

23 липня 2025 року Лебединський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Лебедині кримінальне провадження № 0002545 від 14.02.2025 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Харкова, зареєстрованого за адресю: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця, судимого

- 26.06.2024 Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч. 4 ст. 408, ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 08.10.2024 умовно-достроково звільнений від відбування даного покарання з невідбутою частиною покарання у виді позбавлення волі 4 роки 3 місяці 15 днів для проходження військової служби за контрактом

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

Суд визнав доведеним, що ОСОБА_3 , являючись військовослужбовцем військової служби за контрактом, проходячи військову службу в умовах воєнного стану, грубо порушуючи встановлений у Збройних Силах України порядок проходження військової служби, у порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен знаходитись за місцем тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_3 , не маючи на те поважних причин, діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасового незаконного ухилення від її проходження, з особистих мотивів, в умовах воєнного стану, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України, а саме 20.10.2024 не пізніше 21:00 год, самовільно залишив місце служби тимчасове місце дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_3 та у подальшому проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживаючи жодних заходів для повернення у військову частину та виконання службових обов`язків, звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління з приводу своїх протиправних діянь, за наявності реальної можливості для цього.

04.02.2025 солдат ОСОБА_3 , самостійно прибув у розташування штурмової спеціалізованої роти (ШКВАЛ) військової частини НОМЕР_1 у околиці АДРЕСА_3 , чим припинив вчинення кримінального правопорушення.

Так, солдат ОСОБА_3 з 21:00 год. 20.10.2024 по 04.02.2025 обов`язки військової служби не виконував, будь-яких заходів для повернення на службу та продовження несення відповідних обов`язків у зазначений період часу не вживав, а займався особистими справами, не пов`язаними з проходженням військової служби.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 5 ст. 407 КК України, як самовільне залишення місця служби військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість визнав повністю, у скоєному щиро розкаюється та пояснив наступне.

Проходячи військову службу, він вимушено залишив попередню військову частину, так як командир роти вживав наркотичні речовини, не цінив особовий склад, а тому він не мав бажання виконувати накази такого командира. Він мав намір обрати іншу військову частину для проходження служби, але по умовах контракту переведення можна було зробити тільки через рік. В жовтні 2024 року він потрапив до військової частини НОМЕР_1 та пробув там декілька днів, побачив, який там твориться безлад і тому прийняв рішення про залишення цієї військової частини. Зауважує, що на службу до Збройних Сил України він пішов 02.02.2023 по мобілізації та зробив це добровільно. Всі інші фактичні обставини справи, які викладені в обвинувальному акті, обвинуваченим визнаються повністю та не оспорюються.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи згоду учасників процесу, судом було визнано недоцільним дослідження показів свідків і інших доказів стосовно фактичних обставин справи, зібраних в ході досудового слідства, так як вони правильно усвідомлюються обвинуваченим та іншими учасниками процесу і ніким не оспорюються.

У відповідності до ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, зважаючи на ступінь його тяжкості, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.

Визначаючи вид і міру покарання обвинуваченому, суд враховує, що згідно зі ст. 12 КК України скоєне ОСОБА_3 кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, що обтяжує покарання відповідно до ст. 67 КК України є рецидив злочинів.

Також суд враховує особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря-психіатра та в нарколога не перебуває, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, відповідно до службової характеристики командира штурмової спеціалізованої роти (ШКВАЛ) в/ч НОМЕР_1 зарекомендував себе за місцем служби з негативної сторони.

Враховуючи сукупність зазначених обставин, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити у межах санкції, передбаченої ч. 5 ст. 407 КК України, у виді позбавлення волі та на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати не відбуте ОСОБА_3 покарання за вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26.06.2024 за ч. 4 ст. 408, ч. 1 ст. 263 КК України.

При цьому суд не може погодитися з доводами сторони захисту про наявність підстав щодо звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності для продовження проходження ним військової служби, зважаючи на положення ч. 5 ст. 401 КК України, якою установлено, що особа, може бути звільнена від кримінальної відповідальності, якщо вона вчинила вперше кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 цього Кодексу, а як встановлено в ході судового розгляду ОСОБА_3 вчинив дане кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, будучи раніше судимим за ст. 408 КК України.

Тому підстави для звільнення останнього від кримінальної відповідальності, установлених ч. 5 ст. 401 КК України, суд не вбачає.

Цивільного позову у справі не заявлено. Судові витрати та речові докази відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 368, 370-371, 373-376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання за цим законом у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного ОСОБА_3 покарання за даним вироком частково приєднати невідбуте ним покарання за вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26.06.2024 за ч. 4 ст. 408, ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 місяців та визначити остаточно засудженому до відбуття покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 20.03.2025.

Зарахувати ОСОБА_3 у строк відбуття покарання термін його попереднього ув`язнення в період з 20.03.2025 по день набрання вироком суду законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 до вступу вироку суду в законну силу залишити попередній - тримання під вартою.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Лебединський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_6