Єдиний унікальний номер 317/1857/25
Провадження № 1-в/317/68/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника органу виконання покарань ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з державною установою «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» в приміщенні Запорізького районного суду Запорізької області заяву про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 судимого:

20.01.2022 вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області за ч. 1 ст. 369 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн.

15.03.2023 вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 4 ст. 185 КК України призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, ч.1 ст. 357 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_5 призначено остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років. На підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим вироком повністю приєднано невідбуте покарання за вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20.01.2022 та визначено остаточне покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років та штрафу у дохід держави у розмірі 17000,00 грн., які виконувати самостійно

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшла заява засудженого ОСОБА_5 про вирішення питання пов`язаного із виконанням вироку. Засуджений ОСОБА_5 просить суд вирішити питання щодо декриміналізації його діяння у зв`язку із внесенням змін до ст. 51 КУпАП Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 заяву просив задовольнити та привести вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15.03.2025 у відповідність до чинного законодавства та звільнити його від кримінальної відповідальності за цими вироком у зв`язку з декриміналізацією вчиненого кримінального правопорушення.

У судовому засіданні представник органу виконання покарань просив суд розглянути заяву засудженого на розсуд суду.

У судовому засіданні прокурор заперечила проти задоволення заяви. Зазначила, що шкода завдана діяннями засудженого перевищує межі кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 185 КК України на момент вчинення кримінального правопорушення з урахуванням змін внесених Законом України № 3886-IX, а тому декриміналізації не підлягає.

Вислухавши пояснення засудженого, представника органу виконання покарань, прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15.03.2023 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, ч. 1 ст. 357 КК України та призначено йому покарання: за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, ч.1 ст. 357 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_5 призначено остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років. На підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим вироком повністю приєднано невідбуте покарання за вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20.01.2022 та визначено остаточне покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років та штрафу у дохід держави у розмірі 17000,00 грн., які виконувати самостійно.

Вчинене ОСОБА_5 діяння кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене в умовах воєнного стану.

Вироком суду встановлено, що ОСОБА_5 вчинив викрадення чужого майна на загальну суму 6356,50 грн., шляхом викрадення банківської картки АТ «ПриватБанк», що належить ОСОБА_6 та розрахувавшись грошовими коштами, які знаходилися на банківському рахунку банківської картки на загальну суму 6356,50 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків, суд має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Згідно ч. 3 ст. 74 КК України призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Частиною 6 статті 3 КК України встановлено норму, за якою зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було викладено в новій редакції ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону №3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 2 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Отже, відповідно до положення ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення в редакції Закону № 3886-ІХ, який набрав чинності 09.08.2024, декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість вкраденого становить до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Судом встановлено, що за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15.03.2023 діяння ОСОБА_5 кваліфіковані ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене в умовах воєнного стану та за ч. 1 ст. 357 КК України як викрадення офіційного документу, вчиненого з корисливих мотивів.

Закон № 3886-ІХ, який набрав чинності 09.08.2024, не може бути застосовано для декриміналізації кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 357 КК України, оскільки цим Законом декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість вкраденого становить до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Стосовно застосування положень Закону № 3886-ІХ до діяння ОСОБА_5 , яке кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене в умовах воєнного стану суд констатує наступне.

Загальна вартість викраденого майна склала 6356 грн. 50 коп. Діяння вчинене у грудні 2022 року.

Станом на 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2481 грн. 00 коп., відповідно 50 відсотків від його розміру становить 1240 грн. 50 коп., а отже розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України з урахуванням змін внесених Законом № 3886-IX, становила 2481 грн. 00 коп. (1240,50 грн. х 2).

Судом встановлено, що за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15.03.2023 вартість викраденого майна (6356 грн. 50 коп.) на час вчинення кримінального правопорушення перевищувала два неоподаткованих мінімумуми доходів громадян, отже за цим вироком діяння ОСОБА_5 декриміналізації не підлягає.

З огляду на наведене відсутні підстави для задоволення заяви засудженого ОСОБА_5 оскільки на момент вчинення кримінального правопорушення вартість викраденого майна перевищувала два неоподаткованих мінімуми доходів громадян.

Суд приходить до висновку, що підстави для звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15.03.2023, у зв`язку набранням чинності Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX відсутні, у зв`язку з чим заява ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 3, 5, 72, 74 КК України, Законом України № 3886-ІХ від 18.07.2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», ст.ст. 336,377, 537, 539 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання (заяву) засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Копію ухвали направити ДУ «Біленьківська виправна колонія (№99)», прокурору, засудженому.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Запорізький районний суд Запорізької області протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1