1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/6381/25 1-кп/335/756/2025
15 липня 2025 року м. Запоріжжя
У підготовчому судовому засіданні прокурор обвинувачений та захисник просили призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта.
Після роз`яснення обвинуваченому його права заявити клопотання про розгляд кримінального провадження стосовно нього колегіально судом у складі трьох суддів, останній повідомив, що бажає щоб судовий розгляд здійснювався суддею одноособово.
Заслухавши думку сторін, вивчивши обвинувальний акт і доданий до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, суд дійшов наступних висновків.
Підстав для закриття кримінального провадження або зупинення провадження судом не встановлено.
Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог ст. 291 КПК України, відтак підстави для його повернення немає.
З огляду на викладене, суд доходить висновку про необхідність призначення судового розгляду у даному кримінальному провадженні. Судове засідання з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито. Судовий розгляд здійснювати суддею одноособово.
В підготовчому судовому засіданні прокурор звернулася до суду з клопотанням про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів. Клопотання прокурора вмотивоване тим, що строк дії ухвали слідчого судді про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою спливає 18.07.2025, проте підстави для зміни запобіжного заходу відсутні, оскільки ризики передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, для запобігання яким слідчим суддею було застосовано до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під варто, продовжують існувати.
Обвинувачений та захисник проти задоволення клопотання прокурора заперечували, посилаючись на недоведеність існування ризиків, зазначених прокурором у клопотанні. Обвинувачений повідомив, що фактичні обставини кримінального провадження він не заперечує, наміру чинити перешкоди кримінальному провадженню не має та хоче повернутися на військову службу в іншу військову частину. З огляду на викладене сторона захисту просила суд застосувати до обвинуваченого запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, що дозволить обвинуваченому продовжити проходження військової служби. В судовому засіданні стороною захисту було надано суду письмову згоду командира військової частини НОМЕР_1 , в якій останній просив направити обвинуваченого в його розпорядження для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Також, за клопотанням сторони захисту судом було допитано у якості свідка рекрутера військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 , який повідомив, що командуванням частини позитивно розглянута кандидатура обвинуваченого для проходження військової служби на вакантній посаді оператора ударних безпілотних авіаційних комплексів. У разі застосування до обвинуваченого запобіжного заходу не пов`язаного із позбавленням права на вільне пересування, військова частина забезпечить продовження проходження ним військової служби на вищезазначеній вакантній посаді.
Заслухавши думку сторін, вивчивши клопотання прокурора, дослідивши надані сторонами матеріали, суд доходить наступних висновків.
Метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризикам.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду міста Запоріжжя районного суду м. Запоріжжя від 20.05.2025 до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 18 липня 2025 року із визначенням застави в розмірі 242240,00 грн.
Вирішуючи клопотання прокурора суд бере до уваги обставини, визначені ч. 1 ст. 178, ч. 1 ст. 194 КПК України, для обрання запобіжного заходу, та підстави застосування запобіжного заходу, визначені ст. 177 КПК України.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
За змістом п.п. «b» та «c» ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, особу може бути позбавлено свободи для забезпечення виконання нею будь-якого обов`язку, встановленого законом, а також з метою її допровадження до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення.
Ризиком у контексті кримінального провадження є наявність відомостей, які свідчать про можливість виникнення у майбутньому проявів протиправної поведінки обвинуваченого, певна ступінь ймовірності того, що останній вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
В підготовчому судовому засіданні прокурором наведено достатню кількість переконливих доводів існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КК України.
ОСОБА_5 , усвідомлюючи невідворотність покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, що загрожує йому у разі визнання винуватим у вчинені інкримінованого йому злочину, з метою уникнення покарання, може переховуватися від суду.
Врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства, про що зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини в справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993.
Вірогідним є й ризик незаконного впливу обвинуваченим на свідків, оскільки наразі жоден з них не допитаний судом, і, відповідно, їх показання не сприйняті безпосередньо, задля можливості використання їх як доказів. З огляду на викладене, цілком ймовірно, що обвинувачений, якому відомі анкетні дані свідків обвинувачення, може здійснювати на них протиправний вплив з метою зміни ними показань або відмови від їх надання суду для уникнення покарання.
Вирішуючи клопотання прокурора, суд також враховує те, що ухвалою Хортицького районного суду від 18.09.2024 ОСОБА_5 було звільнено від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 408 КК України, в порядку, передбаченому ч.5 ст. 401 КК України, для продовження проходження військової служби.
З огляду на викладене, суд доходить висновку, що гарантувати запобігання встановленим ризикам та належну процесуальну поведінку обвинуваченого без застосування до нього найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не вбачається можливим.
Застосований до обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості інкримінованого йому діяння, перешкоджає вчиненню ним перешкод кримінальному провадженню.
Даних щодо наявності у обвинуваченого захворювань, що виключають можливість утримання йог під вартою, суду не надано.
На переконання суду, прокурором доведено існування обставин, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого перебувати на волі.
Також суд враховує приписи ч. 8 ст. 176 КК України, якою передбачено, що під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Задовольняючи клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, суд вважає за необхідне визначити обвинуваченому розмір застави, а також покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
При визначені розміру застави, суд враховує конкретні обставини інкримінованого обвинуваченому діяння, тяжкість кримінального правопорушення, вік та майновий стан обвинуваченого, наявність передбачених ст. 177 КПК України ризиків, та вважає за доцільне визначити обвинуваченому заставу в розмірі 80 (вісімдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб. На переконання суду, внесення застави в такому розмірі зможе гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та зумовити його належну процесуальну поведінку.
Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 314-316, 369-372 376, 395 КПК України, суд
Судовий розгляд проводити у відкритому судовому засіданні суддею одноособово.
Викликати у судове засідання учасників судового провадження.
Клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою задовольнити.
Продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою до 12 вересня 2025 року.
Після внесення застави і звільнення з-під варти покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, в межах строку дії даної ухвали, а саме:
-повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
-прибувати до суду за першою вимогою;
-утриматися від спілкування зі свідками в даному кримінальному провадженні;
-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Уповноваженій службовій особі місця ув`язнення після внесення застави, перевірки документа, що підтверджує її внесення негайно здійснити розпорядження про звільнення обвинуваченого.
Роз`яснити обвинуваченому чи іншому заставодавцю, відмінному від обвинуваченого, обов`язки, що покладаються у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави, та наслідки їх невиконання.
У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Визначити строк дії ухвали в частині застосування запобіжного заходу до 12 вересня липня 2025 року включно.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала в частині продовження строку тримання обвинуваченого під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення;

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання ухвали.

Повний текст ухвали складений 16 липня 2025 року

Суддя ОСОБА_1