Справа №523/6168/16-к
Провадження №1-кп/523/48/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2025 року Пересипський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеса ОСОБА_3

в режимі відеоконференції з обвинуваченою ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Пересипського районного суду міста Одеси в режимі відео конференції обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0007013 від 26.11.2015 року та клопотання обвинуваченої про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ізмаїл Одеської області, громадянки України, з вищою освітою, маючої на утриманні двоє неповнолітніх дітей, раніше не судимої.

Зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1

обвинуваченої у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.3 КК України, -

Встановив:

В провадженні Пересипського районного суду міста Одеси знаходиться кримінальне провадження за №0007013 від 26.11.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ст.190 ч.3 КК України.

В період часу з листопада по грудень 2014 року, більш точний час не встановлений, ОСОБА_4 , діючи навмисно з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, маючи намір на заволодіння чужим майном шляхом обману за допомогою здійснення незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, а саме персонального комп?ютера підключеного до всесвітньої мережі «Інтернет», знаходячись за місцем свого мешкання, зареєструвалася на Одеському форумі «Forumodua.com», як господиня теми «Спільні покупки», використовуючи логін «dollygirl» та «dollygirl 2», при цьому в дійсності не маючи наміру на вчинення правочину щодо продажу товару.

Надалі, з метою реалізації свого злочинного наміру, спрямованого на досягнення єдиної злочинної мети, ОСОБА_5 на інтернет сайті «Forumodua.com» в розділі спільні покупки розмістила оголошення про продаж різного асортименту товару, якого в дійсності не існувало, вказавши свій контактний номер телефону НОМЕР_1 . Після чого, громадянка ОСОБА_6 , зайшовши на вищевказаний сайт, на розділ спільні покупки відмітила на сайті товар, який її зацікавив, а саме: дитячий одяг та подарунки на загальну суму 861,50 гривень. Через деякий час, після отримання відмітки від ОСОБА_7 , про те, що товар є в наявності, добровільно перевела грошові кошти на загальну суму 861,50 гривень на вказані в оголошенні номери банківських карток ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , який згідно «анкети -заяви про приєднання до послуг та правилам надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк» зареєстровано на ім?я ОСОБА_7 та № НОМЕР_3 , який згідно «анкети - заяви про приєднання до послуг та правилам надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк» зареєстровано на ім?я. ОСОБА_8 . В подальшому грошові кошти ОСОБА_9 зняла зі свого банківського рахунку та з рахунку свого цивільного чоловіка ОСОБА_8 , розпорядившись ними на власний розсуд, однак ОСОБА_6 товар так і не отримала, тим самим ОСОБА_5 своїми протиправними діями шахрайським шляхом заволоділа грошовими коштами, належних потерпілій, розпорядившись отриманим майном на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 861,50 гривень.

Крім цього, у цей же період часу з листопада по грудень 2014 року, більш точний час не встановлений, на раніше розміщене ОСОБА_4 оголошення на інтернет сайті «Forumodua.com» зі вказаним контактним номером телефону НОМЕР_1 відреагувала громадянка ОСОБА_10 , яка відмітила на сайті товар, який її зацікавив. ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, спрямованого на досягнення єдиної злочинної мети щодо заволодіння чужим майном шляхом обману, не маючи наміру виконувати взяті на себе зобов`язання щодо продажу товару, якого в дійсності у неї не було в наявності, повідомила останній, що товар є, після чого ОСОБА_10 , нічого не підозрюючи, будучи введеною в оману, після отримання відмітки від ОСОБА_11 , добровільно перевела грошові кошти на загальну суму 653 гривні на вказані в оголошенні номери банківських карток ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , яка зареєстрована на ім?я ОСОБА_7 , які остання в подальшому зняла готівкою зі свого банківського рахунку, однак ОСОБА_10 товар так і не отримала, тим самим ОСОБА_5 своїми протиправними діями шахрайським шляхом заволоділа грошовими коштами, належних потерпілій, розпорядившись отриманим майном на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_10 матеріальний збиток на загальну суму 653 гривень.

Крім цього, у той же період часу з листопада по грудень 2014 року, більш точний час не встановлений, на оголошення ОСОБА_4 , яке було нею розміщене на інтернет сайті «Forumodua.com» зі вказаним контактним номером телефону НОМЕР_1 з метою заволодіння чужим майном шляхом обману, звернула увагу громадянка ОСОБА_12 , яка відмітила на вказаному сайті товар, який її зацікавив. ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру спрямованого на досягнення єдиної злочинної мети щодо заволодіння чужим майном шахрайським шляхом, не маючи наміру виконувати взяті на себе зобов`язання щодо продажу товару, якого в дійсності у неї не було в наявності, повідомила останній, що товар є, після чого ОСОБА_12 , нічого не підозрюючи, будучи введеною в оману, після отримання відмітки від ОСОБА_7 , добровільно перевела грошові кошти на загальну суму 379 гривень на вказані в оголошенні номери банківських карток ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , яка зареєстрована на ім?я ОСОБА_7 , які остання в подальшому зняла готівкою зі свого банківського рахунку, однак ОСОБА_12 товар так і не отримала, тим самим ОСОБА_5 своїми протиправними діями шахрайським шляхом заволоділа грошовими коштами, належних потерпілій, розпорядившись отриманим майном на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_12 матеріальний збиток на загальну суму 379 гривень.

Крім цього, у період часу з листопада по грудень 2014 року, більш точний час не встановлений, оголошення ОСОБА_4 , яке було нею розміщене на інтернет сайті «Forumodua.com» зі вказаним контактним номером телефону НОМЕР_1 з метою заволодіння чужим майном шляхом обману, побачила громадянка ОСОБА_13 , яка відмітила на вказаному сайті товар, який її зацікавив. ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру спрямованого на досягнення єдиної злочинної мети щодо заволодіння чужим майном шахрайським шляхом, не маючи наміру виконувати взяті на себе зобов`язання щодо продажу товару, якого в дійсності не існувало, повідомила останній, що товар є, після чого ОСОБА_13 , нічого не підозрюючи, будучи введеною в оману, після отримання відмітки від ОСОБА_7 , добровільно перевела грошові кошти на загальну суму 1635 гривень на вказані в оголошенні номери банківських карток ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , яка зареєстрована на ім?я ОСОБА_7 , які остання в подальшому зняла готівкою зі свого банківського рахунку, однак ОСОБА_13 товар так і не отримала, тим самим ОСОБА_5 своїми протиправними діями шахрайським шляхом заволоділа грошовими коштами, належних потерпілій, розпорядившись отриманим майном на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_13 матеріальний збиток на загальну суму 1635 гривень.

Крім того, у період часу з листопада по грудень 2014 року, більш точний час не встановлений, оголошення ОСОБА_4 , яке було нею розміщене на інтернет сайті «Forumodua.com» зі вказаним контактним номером телефону НОМЕР_1 з метою заволодіння чужим майном шляхом обману, знайшла громадянка ОСОБА_14 , яка відмітила на вказаному сайті товар, який її зацікавив. ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу спрямованого на досягнення єдиної злочинної мети щодо заволодіння чужим майном шахрайським шляхом, не маючи наміру виконувати взяті на себе зобов`язання щодо продажу товару, якого в дійсності у неї не було в наявності, повідомила останній, що товар є, після чого ОСОБА_14 , нічого не підозрюючи, будучи введеною в оману, після отримання відмітки від ОСОБА_7 , добровільно перевела грошові кошти на загальну суму 360 гривень на вказані в оголошенні номери банківських карток ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , яка зареєстрована на ім?я ОСОБА_7 , які остання в подальшому зняла готівкою зі свого банківського рахунку, однак ОСОБА_14 товар так і не отримала, тим самим ОСОБА_5 своїми протиправними діями шахрайським шляхом заволоділа грошовими коштами, належних потерпілій, розпорядившись отриманим майном на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_15 матеріальний збиток на загальну суму 360 гривень.

Таким чином, дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.3 КК України, що складається з юридично тотожних діянь, об`єднаних єдиним злочинним наміром в умовах одного місця та періоду часу, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) шляхом незаконних операцій з використанням електронно - обчислювальної техніки (в редакції із змінами, внесеними згідно із Законом №270-VI від 15.04.2008р., чинній на час вчинення кримінального правопорушення).

8.04.2025 року під час судового засідання обвинуваченою ОСОБА_4 було надане письмове клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності, передбаченої ст.190 ч.3 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності, мотивуючи тим, що з часу вчинення даного кримінального правопорушення, яке відбувалося у період часу з листопада по грудень 2014 року, пройшло більше десяти років, що дозволяє звільнити особу від кримінальної відповідальності, інкримінований злочин відноситься до категорії тяжкого злочину відповідно до положень ст.12 КК України; строк давності не зупинявся та не переривався через вчинення нового злочину.

Обвинувачена ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримала клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності, підтвердивши свою згоду на закриття кримінального провадження, що їй зрозумілі права та підстави закриття кримінального провадження, водночас зазначаючи, що не визнає свою провину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні, покладеному в основу обвинувачення, передбаченому ст.190 ч.3 КК України

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченої про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 за обвинуваченням у скоєнні злочину, передбаченого ст.190 ч.3 КК України, оскільки дійсно за пред`явленим обвинуваченням строк притягнення обвинуваченої до кримінальної відповідальності відповідно до положень ст.49 КК України сплив, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення минуло десять років - у разі вчинення тяжкого злочину, як з`ясовано, строк давності не переривався.

Вислухавши думку учасників процесу прокурора ОСОБА_16 , який за наявності підстав підтримав клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст.49 КК України; обвинуваченої, яка просила задовольнити клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, враховуючи характер та ступінь тяжкості інкримінованого ОСОБА_4 діяння за ознаками ст.190 ч.3 КК України, яке було вчинене у період часу з листопада по грудень 2014 року та відноситься до категорії тяжкого злочину відповідно ст.12 КК України, суд дійшов до висновку, що клопотання обвинуваченої обґрунтоване та підлягає задоволенню за наступними підставами.

Так, на підставі ст.284 ч.2 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно вимог ч.1 ст.285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. При цьому за змістом ч.2 ст.285 КПК України особі, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.

Статтею ст.286 ч.1 КПК України констатовано, що звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Положеннями ст.286 ч.4 КПК України регламентовано, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Правилами ч.3 ст.288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Вирішуючи питання щодо звільнення особи від кримінальної відповідальності, суд враховує положення ч.2, ч.3 ст.4 КК України за змістом якої кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Частиною 1 статті 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно положень ст.5 ч.2 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії у часі.

Згідно ч.4 ст.5 КК України якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Статтею 58 Конституції закріплено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Судом встановлено, що злочин, який інкримінується ОСОБА_4 був вчинений у період часу з листопада по грудень 2014 року. У той час діяла санкція статті в редакції Закону України №270-VI від 15.04.2008р., яка передбачала покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років. Навіть в чинній редакції за вищевказаними кваліфікуючими ознаками санкція статті містить однакове покарання та відноситься до категорії тяжкого злочину, не погіршуючи становища обвинуваченої особи, у зв`язку з чим, зважаючи на наведені вимоги ст.ст.4 та 5 КК України суд вважає за можливе у даному кримінальному провадженні застосувати правові норми кримінального кодексу в редакції, що діяла на момент вчинення злочину.

Санкцією статті 190 ч.3 КК України передбачена кримінальна відповідальність, що карається позбавленням волі на строк від трьох до восьми років (в редакції чинній на час вчинення злочину).

За змістом ст.12 ч.4 КК України тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років, відповідно положень ст.12 КК України в редакції, що діяла на момент вчинення злочину.

Разом з цим, статтею 44 ч.1, ч.2 КК України сформульовані правові підстави та порядок звільнення від кримінальної відповідальності, а саме особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно положень ст.49 ч.1 п.4 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло десять років - у разі вчинення тяжкого злочину, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років відповідно положень ст.12 КК України в редакції, що діяла на момент вчинення злочину.

Передбачений ст.49 КК України вид звільнення від кримінальної відповідальності застосовується за наявності трьох умов: закінчення зазначених у законі строків; не вчинення протягом цих строків нового злочину; не ухилення особи від слідства або суду.

Відповідно до статті 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Щодо посилання обвинуваченої ОСОБА_4 на невизнання своєї вини в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні за ознаками ст.190 ч.3 КК України, суд вважає за необхідне зазначити, що виходячи з положень закону, а саме ст.63 Конституції України та ст.18 КПК України визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже невизнання вказаними особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений ст.49 КК України інститут звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину. Дана позиція визначена в постанові Верховного суду за № 730/67/16-к від 26.03.2020р.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду за №598/1781/17 від 17.06.2020 року за змістом якого звільнення від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо.

Також у постанові від 12.11.2019 року по справі №566/554/16-к Верховний Суд зробив узагальнений підсумок, що визнання винуватості не є умовою для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України та здійснюється незалежно від визнання своєї вини у випадку встановлення передбачених цією нормою закону підстав та відсутності заперечень проти закриття кримінального провадження.

Станом на день розгляду клопотання відсутні відомості, що ОСОБА_4 вчинила нове кримінальне правопорушення, особа більше до кримінальної відповідальності не притягувалася, від органів слідства та суду не скривався.

Оскільки всі вимоги закону у даному випадку дотриманні, є очевидним, що існують законні підстави для звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 та закриття щодо неї кримінального провадлження, оскільки з моменту вчинення кримінального правопорушення і до теперішнього часу минуло більше 10 років, тобто минули строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги, що ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення за ознаками ст.190 ч.3 КК України, яке мало місце у період часу з листопада по грудень 2014 року, та яке відноситься до категорії тяжкого злочину відповідно положень ст.12 КК України, більше до кримінальної відповідальності не притягувалася, що знайшло своє підтвердження у ході судового засідання, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, а саме письмової згоди ОСОБА_4 на звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, впевнившись у її добровільності і усвідомленні наслідків закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, за відсутності будь-яких заперечень зі сторони учасників процесу, суд дійшов до висновку, що є достатньо правових підстав для задоволення клопотання, що ОСОБА_4 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності в порядку ст.49 КК України, кримінальне провадження закриттю за вищезазначеною статтею, так як строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за ст.190 ч.3 КК України, який становить десять років у разі вчинення тяжкого злочину, на момент розгляду кримінального провадження сплинув.

Крім цього, суд приймає до уваги, що в рамках даного кримінального провадження потерпілою ОСОБА_6 була заявлена позовна заява, датованої 18.05.2016 року, про стягнення на її користь з ОСОБА_4 завданої матеріальної шкоди у розмірі 1161,50 гривень та морального збитку у сумі 2000 гривень;

- позовна заява ОСОБА_13 про стягнення на її користь з ОСОБА_4 завданої матеріальної шкоди у розмірі 1935 гривень та морального збитку у сумі 2000 гривень;

- позовна заява ОСОБА_17 про стягнення на її користь з ОСОБА_4 завданої матеріальної шкоди у розмірі 360 гривень та морального збитку у сумі 2000 гривень;

- позовна заява ОСОБА_10 про стягнення на її користь з ОСОБА_4 завданої матеріальної шкоди у розмірі 653 гривень та морального збитку у сумі 2000 гривень;

- позовна заява ОСОБА_12 про стягнення на її користь з ОСОБА_4 завданої матеріальної шкоди у розмірі 601 гривень та морального збитку у сумі 2000 гривень.

Однак, відповідно положень ст.ст.128, 129 КПК України вищезазначені цивільні позови не підлягають вирішенню по суті, у зв`язку з прийнятим судом рішенням щодо звільнення обвинуваченої ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, тому суд вважає за необхідне цивільні позови ОСОБА_6 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_17 , ОСОБА_12 залишити без розгляду, разом з цим роз`яснити положення ст.128 ч.7 КПК України відповідно до яких особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Дослідженням матеріалів кримінального провадження з`ясовано, що до кримінального провадження під час досудового розслідування долучалися речові докази, які були вилучені у ОСОБА_4 , а саме нетбук марки «Lenovo» модель «L09C3Z14» серійний номер:11S121000922Z50009N1FS, ноутбук «Emachines» модель «KA210» серійний номер:178; мобільний телефон марки «Samsung» моделі GTS, імей: НОМЕР_4 , Інтернет-модем «Huawei», які зберігаються в камері схову при відділу поліції №3 ГУНП №1 в Одеській області, суд вважає за необхідне повернути за належністю власнику - ОСОБА_4 .

З огляду реєстру матеріалів досудового розслідування встановлено, що під час досудового розслідування експертизи не проводилися, у зв`язку з чим процесуальні витрати відсутні.

Також суд приймає до уваги ту обставину, що в рамках даного кримінального провадження щодо обвинуваченої ОСОБА_4 запобіжний захід не обирався, тому після набрання ухвали законної сили скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст.44, 49 КК України, ст.ст.284-286, 288, 369-372, 394-395 КПК України, -

Постановив:

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 ч.1 п.4 КК України в редакції, чинній на час направлення обвинувального акту до суду задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ізмаїл Одеської області, від кримінальної відповідальності за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.3 КК України у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження за №0007013 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.11.2015 року за ознаками ст.190 ч.3 КК України відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - закрити.

Речові докази, вилучених у ОСОБА_4 - нетбук марки «Lenovo» модель «L09C3Z14» серійний номер:11S121000922Z50009N1FS, ноутбук «Emachines» модель «KA210» серійний номер:178; мобільний телефон марки «Samsung» моделі GTS, імей: НОМЕР_4 , Інтернет-модем «Huawei», які зберігаються в камері схову при відділу поліції №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, - повернути за належністю власнику - ОСОБА_4 .

Виконання ухвали у в даній частині покласти на відділ поліції №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області.

Контроль за виконанням на прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 процесуального керівника у кримінальному провадженні за №0007013 від 26.11.2015 року.

Цивільний позов ОСОБА_6 про стягнення на її користь з ОСОБА_4 завданої матеріальної шкоди у розмірі 1161,50 гривень та морального збитку у сумі 2000 гривень; позовну заяву ОСОБА_13 про стягнення на її користь з ОСОБА_4 завданої матеріальної шкоди у розмірі 1935 гривень та морального збитку у сумі 2000 гривень; позовну заяву ОСОБА_17 про стягнення на її користь з ОСОБА_4 завданої матеріальної шкоди у розмірі 360 гривень та морального збитку у сумі 2000 гривень; позовну заяву ОСОБА_10 про стягнення на її користь з ОСОБА_4 завданої матеріальної шкоди у розмірі 653 гривень та морального збитку у сумі 2000 гривень; позовну заяву ОСОБА_12 про стягнення на її користь з ОСОБА_4 завданої матеріальної шкоди у розмірі 601 гривень та морального збитку у сумі 2000 гривень - залишити без розгляду за підстав викладених в мотивувальній частині ухвали.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Пересипський районний суд міста Одеси протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_18