Номер провадження: 11-сс/813/870/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

законного представника ОСОБА_8

підозрюваного ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0001489 від 21.12.2024 року за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 10.04.2025 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

встановив:

в провадженні СУ ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження №0001489 від 21.12.2024 року, за підозрою ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за обставин, викладених у клопотанні органу досудового розслідування.

24.12.2024 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України за кваліфікуючими ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 23.01.2025 року підозрюваному обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, який у подальшому продовжено до 14.04.2025 року.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси строк досудового розслідування продовжено до 6 (шести) місяців, тобто до 24.06.2025 року.

09 квітня 2025 року прокурор Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про продовження застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту на 60 діб, в межах строку досудового розслідування.

Клопотання мотивоване продовженням існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, тому більш м`які запобіжні заходи ніж домашній арешт не забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Оскарженою ухвалою слідчого судді клопотання прокурора задоволено та підозрюваному ОСОБА_9 продовжений строк цілодобового домашнього арешту до 08.06.2025 року, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Мотивуючи прийняте рішення слідчий суддя послався на обґрунтованість підозри, продовження існування ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, особу підозрюваного.

Не погоджуючись з ухвалою захисник подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження ОСОБА_9 строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

В апеляційній скарзі захисник посилається на необґрунтованість підозри та недоведеність існування ризиків. Також захисник зазначає, що слідчим суддею не враховано даних про особу підозрюваного, наявність стійких соціальних зв`язків, постійного місця проживання, його неповнолітній вік та стан здоров`я, а також не враховано згоду матері підозрюваного ОСОБА_8 на передачу їй неповнолітнього сина ОСОБА_9 під нагляд.

Іншими учасниками кримінального провадження ухвала слідчого судді не оскаржена.

Заслухавши суддю-доповідача; підозрюваного, його представника та захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали судового провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги та провівши судові дебати; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при продовженні строку застосування відносно особи запобіжного заходу у виді домашнього арешту визначені положеннями ст.ст. 177, 178, 181 КПК.

Відповідно до ст. 181 КПК домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно ч. 6 ст. 181 КПК строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

При цьому, ч. 3 ст. 199 КПК передбачає, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту, слідчий суддя виконав вимоги ст.ст.177, 178, 181 КПК, та прийняв обґрунтоване рішення про продовження строку тримання підозрюваного під домашнім арештом.

Обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_9 підозри детально досліджувалось слідчим суддею та судом апеляційної інстанції при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу та докази, які містяться в матеріалах провадження свідчать про обґрунтованість підозри у вчинені ОСОБА_9 інкримінованих йому дій.

Приймаючи до уваги вищевикладене, колегія суддів вважає, що враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а також доведеність продовження існування раніше встановлених ризиків, на теперішній час існують достатні підстави для продовження строку дії запобіжного заходу підозрюваному у виді домашнього арешту.

Апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до положень ч.2 ст.94 КПК, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою згідно положень ч.1 ст.94 КПК.

Відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті.

Дослідивши долучені до клопотання прокурора докази, колегія суддів дійшла висновку, що підстав передбачених ст.87 КПК для визнання цих доказів недопустимими, не встановлено та стороною захисту щодо існування таких підстав відомостей не надано.

Докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра можливої причетності ОСОБА_9 до вчинення інкримінованих йому дій.

Долучені до клопотання прокурора докази, на які міститься посилання в оскарженій ухвалі слідчого судді, є такими, що вказують на наявність обставин та відомостей, які можуть переконати суд та неупередженого спостерігача, що підозрюваний можливо вчинив інкриміновані йому дії. Ці докази, на даній стадії досудового розслідування, є достатніми для висновку, що підозра не є вочевидь необґрунтованою та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра».

Апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи сторони захисту в частині не доведення прокурором ризиків, визначених ч.1 ст.177 КПК, на які послався в оскарженій ухвалі слідчий суддя, для продовження застосування щодо підозрюваного домашнього арешту, з огляду на таке.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.ч. 1, 2 ст.177 КПК.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується та продовжується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Таким чином, обставини даного кримінального провадження та характер скоєних кримінальних правопорушень, їх тяжкість, на думку колегії суддів, дають достатні підстави припускати, що ОСОБА_9 , розуміючи можливість призначення суворого покарання, яке йому загрожує у разі доведеності його вини за результатами розгляду кримінального провадження, може здійснити спроби переховування від органу досудового розслідування чи суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК, не можна визнавати недоведеним.

Колегія суддів погоджується з обґрунтуванням слідчим суддею продовження існування ризику, визначеного п.3 ч.1 ст.177 КПК та не вважає його таким, що перестав існувати.

Слідчий суддя взяв до уваги позитивні характеристики особи підозрюваного, необхідність отримання ним медичної допомоги, наявність постійного місця реєстрації та проживання, що свідчить про наявність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків.

Разом з цим, колегія суддів вважає, що слідчий суддя не в достатній мірі мотивував свого рішення щодо доцільності продовження підозрюваному ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, тому таке рішення не є мотивованим та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що продовження підозрюваному запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту є занадто суворим, з огляду на таке.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_9 повідомлено про підозру 24.12.2024 року.

За вказаний період часу підозрюваний не переховувався від органів досудового розслідування, а після застосування до нього запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту не порушував покладені на нього обов`язки, що не заперечується прокурором.

Апеляційний суд враховує доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_9 перебуває під наглядом лікарів-психологів та психіатрів КНП «Міський психіатричний диспансер» ОМР, постійно потребує відповідної медичної допомоги та за весь час перебування під цілодобовим домашнім арештом належно виконував покладені на нього обов`язки.

За наведених обставин, колегія суддів, враховуючи дані про особу підозрюваного, зокрема відсутність судимостей, наявність міцних соціальних зв`язків, відсутність відомостей про порушення підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також враховуючи той факт, що підозрюваний є неповнолітнім, тривалий час перебуває під дією цілодобового домашнього арешту, перебуває під наглядом лікарів-психологів та психіатрів КНП «Міський психіатричний диспансер» ОМР, постійно потребує відповідної медичної допомоги, вважає що в даній справі, на даному етапі досудового розслідування, необхідно забезпечити дотримання розумного балансу між застосованими обмеженнями та забезпеченням права неповнолітнього підозрюваного на охорону здоров`я та медичну допомогу.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби, буде цілком достатнім для забезпечення запобігання ризиків, передбачених п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК.

Відповідно до вимог ч. 4 ст.176, ч. 6 ст. 181, ч. 6 ст. 194 КПК строк дії ухвали Одеського апеляційного суду про обрання запобіжного заходу підозрюваному у виді домашнього арешту обчислюється з моменту оголошення ухвали апеляційного суду та діє в межах строку досудового розслідування в даному кримінальному провадженні, тобто до 08.06.2022 року.

Згідно із п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Пункт 3 ч. 1 ст. 409 КПК передбачає, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_10 підлягає частковому задоволенню, ухвала слідчого судді скасуванню, з постановленням нової ухвали про продовження підозрюваному строку дії запобіжного заходу виді домашнього арешту, із забороною залишати житло в період часу з 22:00 години до 06:00 години наступної доби, із покладанням обов`язків передбачених ч.5 ст.194 КПК.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 10.04.2025 року, якою підозрюваному ОСОБА_9 в кримінальному провадженні №0001489 від 21.12.2024 року, продовжено строк дії запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання прокурора Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_9 в кримінальному провадженні №0001489 від 21.12.2024 року.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною залишати житло в період часу з 22:00 години до 06:00 години наступної доби,але з можливістю залишати житло у разі оголошення повітряної тривоги чи іншої небезпеки для життя та здоров`я підозрюваного.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_9 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора, слідчого судді та суду;

- не відлучатися з м. Одеси без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді та суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання, роботи, навчання та засобів зв`язку;

- утримуватись від спілкування зі свідками, іншими учасниками кримінального провадження визначеними слідчим або прокурором;

- здати на зберігання до ГУ ДМС в Одеській області свій паспорт для виїзду за кордон (у разі існування такого), або інший документ, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_9 наслідки невиконання покладених на нього обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до суду, без поважних причин, не повідомить про причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, запобіжний захід відносно нього може бути змінено на більш суворийта накладене грошове стягнення..

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на підозрюваного зобов`язань.

Виконання ухвали Одеського апеляційного суду щодо продовження строку дії запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_9 у виді домашнього арешту та контроль за його поведінкою покласти на співробітників ОРУП №1 ГУНП в Одеській області.

Строк дії ухвали Одеського апеляційного суду становить до 08.06.2025 року.

Копію ухвали невідкладно надіслати на адресу слідчого та прокурора до відома; начальнику ОРУП №1 ГУНП в Одеській області для виконання в частині контролю за виконанням домашнього арешту.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4