Справа № 183/7296/24
№ 1-кп/183/1260/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2025 року Дніпропетровська обл.,

м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальні провадження, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000044 від 24.06.2024 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Перещепине, Дніпропетровської обл., громадянина України, не працюючого, не одруженого, з середньою освітою, зареєстрований та мешкає за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України.

Зі змісту обвинувального акту вбачається, що 22.06.2024 року, приблизно о 18 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходився біля магазину «Акація», який розташований за адресою: Дніпропетровська обл., Новомосковський р-н, м. Перещепине, вул. Шевченко, буд. 63, де помітив у раніше незнайомого йому громадянина ОСОБА_5 мобільний телефон марки ZTE Blade А71 марки ZTE А70301 IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 . В цей момент у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння майном ОСОБА_5 , а саме вищевказаним мобільним телефоном, шляхом обману.

Реалізуючи свій прямий умисел, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом обману, ОСОБА_4 , перебуваючи у вказаний час та місці, попросив у ОСОБА_5 мобільний телефон марки ZTE Blade А71 марки ZTE А70301 IMEI1 НОМЕР_1 , IMEI 2 НОМЕР_2 , під приводом здійснення телефонного дзвінка. ОСОБА_5 будучи введеним в оману ОСОБА_4 , не підозрюючи про протиправні наміри останнього, передав йому до рук свій мобільний телефон марки ZTE Blade А71 марки ZTE А70301 IMEI1 НОМЕР_1 , IMEI 2 НОМЕР_2 .

Доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_4 , розуміючи, що ніякого телефонного дзвінка з вищевказаного мобільного телефону здійснювати не буде, взяв до рук переданий ОСОБА_5 мобільний телефон, відійшовши від нього, роблячи вигляд, що здійснює телефонний дзвінок та попрямував у невідомому напрямку, таким чином залишив місце вчинення злочину.

В подальшому розпорядився майном потерпілого на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 959 гривень 40 копійок (далі Епізод № 1).

Таким чином за Епізодом № 1 ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, яке кваліфікується як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Окрім того, з 24.02.2022 указом резидента України №64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово було подовжено.

Проте, незважаючи на дію в Україні правового режиму воєнного стану, 22.06.2024 в невстановлений в ході досудового розслідування час, ОСОБА_4 , знаходячись на відкритій ділянці місцевості, яка розташована за адресою: Дніпропетровська обл., Новомосковський р-н, м. Перещепине, м/н Орільський, неподалік від буд. 9, побачив на підлозі гаманець чорного кольору в середині якого знаходилася банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_3 , яка належать та імітована на ім`я ОСОБА_6 , яку він визначив для себе як об`єкт свого злочинного посягання для особистих інтересів.

При цьому, ОСОБА_4 , не вживаючи будь-яких заходів для повернення знайденого ним майна, усвідомлюючи те, що знайдена ним банківська картка АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_3 , яка належить та імітована на ім`я ОСОБА_6 , належить іншій особі та є офіційним документом, з корисливих мотивів взяв зазначену пластикову банківську картку АТ КБ «Приватбанк», та яку, згідно ст. 1 Закону України «Про інформацію», п.п.1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та перекази коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», Положення про міжбанківські розрахунки, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 08 жовтня 1998 року № 414, та примітки до ст. 358 Кримінального кодексу України, є офіційних документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку та таким чином привласнив її з корисливих мотивів чи інших особистих інтересів (далі Епізод № 2).

Таким чином за Епізодом № 2 ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, яке кваліфікується як викрадення офіційних документів в інших особистих інтересах.

Після чого, ОСОБА_4 , тримаючи при собі в руках вищевказане майно, діючи умисно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою доведення злочинного наміру до кінця, направленого на таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів наявних на банківській картці AT КБ «Приватбанк» № НОМЕР_3 , яка належать та імітована на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 о 10:43 год, розрахувався нею за придбання продуктів харчування та спиртних напоїв в магазині «Журавушка», що розташований за адресою: Дніпропетровська обл., Новомосковський р-н, м. Перещепине, вул. Шевченко, буд. 72, тим самим вчинив таємне викрадення чужого майна - грошових коштів, що належать потерпілому ОСОБА_6 на суму 379,00 грн. (триста сімдесят дев`ять гривень 00 копійка) та якими розпорядився на власний розсуд (далі Епізод № 3).

Таким чином за Епізодом № 3 ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке кваліфікується як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану.

Після чого, ОСОБА_4 , тримаючи при собі в руках вищевказане майно, діючи умисно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою доведення злочинного наміру до кінця, направленого на таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів наявних на банківській картці AT КБ «Приватбанк» № НОМЕР_3 , яка належать та імітована на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 о 18:29 год, розрахувався нею за придбання продуктів харчування та спиртних напоїв в магазині «Журавушка», що розташований за адресою: Дніпропетровська обл., Новомосковський р-н, м. Перещепине, вул. Соборна, буд. 67, тим самим вчинив таємне викрадення чужого майна - грошових коштів, що належать потерпілому ОСОБА_6 на суму 385 грн. (триста вісімдесят п`ять гривень 00 копійка) та якими розпорядився на власний розсуд (далі Епізод № 4).

Таким чином за Епізодом № 4 ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке кваліфікується як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану.

Після чого, ОСОБА_4 , тримаючи при собі в руках вищевказане майно, діючи умисно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою доведення злочинного наміру до кінця, направленого на таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів наявних на банківській картці AT КБ «Приватбанк» № НОМЕР_3 , яка належать та імітована на ім`я ОСОБА_6 , 24.06.2024 у період часу з 12 години 25 хвилин по 12 годину 35 хвилин, розрахувався нею за придбання продуктів харчування та спиртних напоїв в магазині «Акація», що розташований за адресою: Дніпропетровська обл., Новомосковський р-н, м. Перещепине, вул. Шевченко, буд. 63, тим самим вчинив таємне викрадення чужого майна - грошових коштів, що належать потерпілому ОСОБА_6 на суму 632,61 грн. (шісот тридцять дві гривні 61 копійка) та якими розпорядився на власний розсуд (далі Епізод № 5).

Таким чином за Епізодом № 5 ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке кваліфікується як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану.

Після чого, ОСОБА_4 , тримаючи при собі в руках вищевказане майно, діючи умисно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою доведення злочинного наміру до кінця, направленого на таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів наявних на банківській картці AT КБ «Приватбанк» № НОМЕР_3 , яка належать та імітована на ім`я ОСОБА_6 , 25.06.2024 у період часу з 09 години 50 хвилин по 09 годину 52 хвилини, розрахувався нею за придбання продуктів харчування та спиртних напоїв в магазині «Журавушка», що розташований за адресою: Дніпропетровська обл., Новомосковський р-н, м. Перещепине, вул. Шевченко, буд. 72, тим самим вчинив таємне викрадення чужого майна - грошових коштів, що належать потерпілому ОСОБА_6 на суму 413,00 грн. (чотириста тринадцять гривень 00 копійка) та якими розпорядився на власний розсуд (далі Епізод № 6).

Таким чином за Епізодом № 6 ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке кваліфікується як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану.

У підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про закриття кримінального провадження за Епізодами №№ 1, 3, 4, 5, 6 у з зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Обвинувачений в підготовчому судовому засіданні не заперечував проти заявленого прокурором клопотання.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності.

Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Поряд із цим, відповідно до ч.1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Європейський суд з прав людини вважає, що ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Ніякого покарання без закону» є важливою складовою принципу верховенства права. Він також підтвердив, що зазначена стаття Конвенції допускає принцип ретроспективності більш м`якого кримінального закону. На цьому принципі ґрунтується правило, згідно з яким за наявності відмінностей між чинним на час вчинення злочину кримінальним законом та законом, який набрав чинності перед винесенням остаточного судового рішення, суди мають застосовувати той із них, положення якого є більш сприятливими для обвинуваченого (рішення у справі Скоппола проти Італії).

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18 липня 2024 року, яким ст.51 КУпАП викладено у новій редакцій та встановлено, що максимальний розмір викраденого майна для кваліфікації дій особи як дрібне викрадення чужого майна за ч. 2 ст.51 КУпАП не може перевищувати двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, відповідно до вказаного Закону, дрібної крадіжкою, за яке передбачене адміністративне стягнення, вважається крадіжка, вартість майна якої на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

` Статті 185, 190 КК України фактично містять відсилку до ст. 51 КУпАП, яка, встановлюючи верхню межу вартості викраденого майна для кваліфікації його як дрібного викрадення, тим самим визначає нижню межу цього параметра для кримінальної відповідальності за крадіжку, шахрайство, привласнення чи розтрату чужого майна.

Таким чином, кількісна зміна розміру дрібного викрадення з 0,2 до 2 НМ безпосередньо вплинула на суть таких кримінально караних діянь, як крадіжка, шахрайство, привласнення та розтрата, адже в тексті кримінального закону цей розмір прямо не визначено і він указаний законодавцем у ст. 51 КУпАП.

Отже, із часу набуття 09 серпня 2024 року чинності Законом № 3886-IX кримінальна відповідальність за статтями 185, 190 КК України може настати, лише якщо розмір викраденого перевищує 2 НМ. Унаслідок цієї зміни частина діянь, які на час їх вчинення передбачали кримінальну відповідальність, після цього охоплюється диспозицією ст. 51 КУпАП.

Як наслідок для діянь, які на час їх вчинення становили кримінальне правопорушення за статтями 185, 190 КК України, але в яких вартість предмета кримінального правопорушення не перевищувала 2 НМ, обговорювана зміна «скасовує кримінальну протиправність діяння» у значенні ст. 5 КК України.

Крім того, суд бере до уваги правові висновки Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, що містяться в постанові від 07 жовтня 2024 року у справі № 278/1566/21 (провадження № 51-2555кмо24), згідно яких, Закон №3886?IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886?IX, мають зворотну дію в часі. У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України.

Відповідно п. 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 Податкового кодексу України визначено, що податкова соціальна пільга (неподатковий мінімум доходу громадян) дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», прожитковий мінімум для працездатної особи на 1 січня 2024 року становить 3028 гривень, тобто неоподаткований мінімум доходів громадян складає 1514 гривень на 2024 рік, а два неоподаткованих мінімумів (ч.2 ст. 51 КУпАП) становить 3028 гривень.

Як вбачається з обвинувального акту вартість викраденого обвинуваченим майна становить за: Епізодом № 1 - 959, 40 грн.; Епізодом № 3 379,00 грн.; Епізодом № 4 385 грн.; Епізодом № 5 632,61 грн.; Епізодом № 6 413,00 грн..

Вартість викраденого майна за Епізодами №№ 1, 3, 4, 5, 6 є меншим розміру двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на час вчинення цих кримінальних правопорушень. Тому такі діяння не є кримінально караними.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про необхідність закриття кримінального провадження за Епізодами №№ 1, 3, 4, 5, 6 відповідно до п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Керуючись п. 4-1 ч. 1 ст. 284, 369, 371, 372, 376, 479-2 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000044 від 24.06.2024 р. за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190 та ч. 4 ст. 185 КК України, - закрити на підставі п. 4-1 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1