Справа № 163/43/24
Провадження № 1-кс/163/415/25
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2025 року Слідчий суддя Любомльського районного суду

Волинської області ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області погоджене з начальником Любомльського відділу Ковельської окружної прокуратури ОСОБА_3 клопотання старшої слідчої СВ відділення поліції №1 (м.Любомль) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000004,

в с т а н о в и в :

У клопотанні слідча просить накласти арешт на належний ОСОБА_5 автомобіль «Mitsubishi Outlаnder», номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , із забороною права розпорядження та відчуження.

Клопотання обґрунтувала обґрунтованою підозрою ОСОБА_5 у вчиненні передбачених ч.4 ст.191, ч.1 ст.366 КК України кримінальних правопорушень.

Підозра ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень полягає у тому, що він як директор ПП «КонстантаМ», будучи службовою особою, 16 листопада 2023 року уклав договір № 239 з КНП «Любомльське ТМО» Любомльської міської ради на капітальний ремонт рентгенкабінету медичного закладу. В подальшому ОСОБА_5 як заступник директора ПП «КонстантаМ», під час виконання умов договору №239 умисно з корисливих мотивів, в інтересах ПП "Константа-М", шляхом зловживання своїм службовим становищем, в умовах воєнного стану дав вказівку невстановленим досудовим розслідуванням особам, які виконували роботи по ремонту приміщення, встановити на стелі 18 світильників марки «Violux, моделі «ACURA 35042» 48 Вт, вартістю 751,34 гривень кожен та 1 світильник марки «Violux, моделі «ACURA 35022» 60 Вт, вартістю 937, 21 гривень, що не відповідали за своїми технічними характеристиками вимогам робочого проекту «Капітальний ремонт приміщень рентгенкабінету КНП «Любомльське ТМО» Любомльської міської ради», що по вулиці Соборності 70 в місті Любомль Ковельського району Волинської області, яким передбачалось встановлення інших світильників - світлодіодних марки «HOOVER/3-LED-SQ-OP-7100-4K» у кількості 10 одиниць та марки «HOOVER/4-LED-SQ-OP-7100-4K» у кількості 9 одиниць вартістю 12 001,43 гривень за штуку, чим було не дотримано умов договору, завищено фактичну вартість виконаних будівельних робіт по об`єкту та завдано КНП «Любомльське ТМО» Любомльської міської ради матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 228 027,17 гривень. В подальшому 22 грудня 2023 року ОСОБА_5 виготовив та підписав Акт приймання виконаних будівельних робіт ф.№ КБ-2в від 22 грудня 2023 року № 1, в який вніс завідомо неправдиві відомості про виконані роботи, а саме про монтаж світильників світлодіодних марки «HOOVER/3-LED-SQ-OP-7100-4K» у кількості 19 одиниць, на загальну суму 228 027,17 гривень, які на момент підписання акту фактично виконані не були. На підставі цього Акту КНП «Любомльське ТМО» Любомльської міської ради оплатило ПП «Константа-М» вартість виконаних робіт в сумі 683 071,31 гривень.

Крім цього, ОСОБА_5 в період часу до 22 грудня 2023 року в ході виконання договору № 239 від 16 листопада 2023 року, достовірно знаючи, що роботи по здійсненню капітального ремонту приміщень рентгенкабінету КНП «Любомльське ТМО» Любомльської міської ради не завершені та не відповідають проектно-кошторисній документації із залученням невстановленої досудовим розслідуванням особи склав проекти Акту приймання виконаних будівельних робіт ф.№ КБ-2в від 22 грудня 2023 року № 1 та Акту приймання виконаних будівельних робіт ф.№ КБ-2в від 22 грудня 2023 року № 8, які містили завідомо неправдиві відомості про об`єми та фактичне виконання будівельних робіт і на момент підписання фактично виконані не були. Зазначені Акти ОСОБА_5 в приміщенні КНП «Любомльське ТМО» Любомльської міської ради, що по вулиці Соборності 70 в місті Любомль Ковельського району Волинської області особисто підписав, завірив печаткою ПП "Константа-М" та передав представнику замовника ОСОБА_6 , що було підставою для здійснення їх оплати згідно умов договору. При цьому в них була включена вартість робіт, які на момент оплати фактично виконані не були - на загальну суму 287 023,16 гривень без ПДВ.

На думку слідчої накладення арешту на транспортний засіб надасть змогу забезпечити відшкодування заподіяних збитків.

Сторони кримінального провадження в судове засідання не з`явились, хоча про дату та місце розгляду клопотання судом повідомлялись, що вбачається з телефонограми секретаря судового засідання Любомльського районного суду.

Під час розгляду клопотання встановлено таке.

Кримінальне провадження по зазначених в клопотанні фактах розтрати чужого майна шляхом зловживання службовим становищем в умовах воєнного стану за ознаками ч.4 ст.191 КК України зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 17 квітня 2024 року, та у видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, за ознаками ч.1 ст.366 КК України 02 січня 2024 року під №0000004, що підтверджено відповідним витягом.

18 серпня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191, ч.1 ст.366 КК України.

Власником автомобіля «Mitsubishi Outlаnder», номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , є ОСОБА_5 , що вбачається з реєстраційної картки транспортного засобу.

Згідно із ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Кримінальне провадження №0000004 розслідується по фактах розтрати чужого майна шляхом зловживання службовим становищем в умовах воєнного стану за ознаками ч.4 ст.191 КК України та у видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, за ознаками ч.1 ст.366 КК України.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Транспортний засіб, який слідча просить арештувати не використовувався у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, не є предметом чи знаряддям їх вчинення, не зберіг на собі слідів злочину та не набувався за кошти, отримані злочинним шляхом. Отже, він не має ознак речового доказу, передбачений ст.98 КПК.

Мотивами накладення арешту слідча зазначає, що транспортний засіб є заходом забезпечення для відшкодування завданих майнових збитків в цьому кримінальному провадженні.

В цей же час, в клопотанні слідчою не доведено, що існують реальні ризики відчуження чи приховування автомобіля з метою уникнення можливої конфіскації чи відшкодування збитків. Також, у клопотанні відсутнє належне обґрунтування, чому саме цей транспортний засіб підлягає арешту, не наведено доказів зв`язку між ним і предметом кримінального правопорушення, а також не доведено, що саме накладення арешту дозволить забезпечити відшкодування шкоди.

Крім цього, заявлена мета слідчої забезпечення відшкодування збитків, може бути досягнута іншими способами, зокрема шляхом пред`явлення цивільного позову у кримінальному провадженні (ст.128 КПК), а також накладення арешту на майно, яке безпосередньо пов`язане із господарською діяльністю підприємства чи грошові кошти, отримані внаслідок договору.

Згідно із п.7 ч.2 ст.131 КПК України заходами забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора.

З цієї норми можна дійти висновку, що при вирішенні питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в даному випадку такого як арешт майна, слідчий суддя повинен перевірити достатність доводів, що підтверджують необхідність обмеження права власності власника майна.

Згідно із ст.1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Основною метою ст.1 Першого протоколу до Конвенції є запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (рішення у справах Sperrong and Lonnroth v Sweden» від 23.09.82, «Новоселецький проти України» від 11.03.2003, «Федоренко проти України» від 1.06.2006).

Враховуючи, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження арешт транспортного засобу, який є засобом пересування та має істотне значення для забезпечення побутових та господарських потреб власника та його сім`ї, буде надмірним обмеженням права власності.

Таким чином, арешт автомобіля не відповідатиме вимогам ст.170, 173 КПК України, є непропорційним та надмірним обмеженням права власності і не обґрунтований доказами.

Отже, у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст.170, 172, 173, 372, 376 КПК України,

п о с т а н о в и в:

В задоволені клопотання старшої слідчої СВ відділення поліції № 1 (м.Любомль) Ковельського районного управління поліції ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 про накладення арешту в кримінальному провадженні № 0000004 відмовити.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1