СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/466/25
ун. № 757/418/24-к
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000035 від 11.01.2022 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 255; ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_6 , за ч. 2 ст. 255; ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307; ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , за ч. 2 ст. 255; ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України,,

сторони кримінального провадження: прокурор - ОСОБА_9 ,

обвинувачені - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисники - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

В С Т А Н О В И Л А:

У провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 255; ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_6 , за ч. 2 ст. 255; ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307; ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , за ч. 2 ст. 255; ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України.

Прокурором подано до суду клопотання про продовження стосовно обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, яке мотивоване наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, а також наявністю ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та підтримане у судовому засіданні прокурором.

Захисник ОСОБА_15 , якого підтримав обвинувачений ОСОБА_7 , проти задоволення клопотання прокурора заперечував, зазначив, що ризики, заявлені прокурором є надуманими, без будь-яких доказів, клопотання подаються з одних і тих саме підстав. Обвинувачений не має наміру переховуватися, вчиняти інші кримінальні правопорушення, тиск на свідків неможливий оскільки вони залегендовані. Просив застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, або визначити розмір застави.

Захисник ОСОБА_13 , яку підтримав обвинувачений ОСОБА_6 , заперечувала проти клопотання прокурора, заявила, що в даному разі порушується принцип презумпції невинуватості, адже обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, які є в розпорядженні суду на стадії підготовчого судового засідання не можуть бути доказами, просила врахувати, що прокурором не обгунтовано, чому інші запобіжні заходи не підлягають застосуванню. Захисник просила застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з електронними засобами контролю, або визначити розмір застави відповідно до ст. 182 КПК України.

Захисник ОСОБА_14 , якого підтримав обвинувачений ОСОБА_8 , заперечував щодо клопотання прокурора, заявив, що ризики, заявлені прокурором значно зменшилися. Просив суд визначити розмір застави з покладенням на обвинуваченого обов`язків, оскільки на його думку це забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_8 .

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_12 заперечувала щодо клопотання прокурора, зазначила, що прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, клопотання прокурора подаються з одних і тих саме підстав, до клопотання не долучено доказів, на які посилається прокурор, просила суд відмовити у задоволенні клопотання прокурора. Також, захисник зазначила, що ОСОБА_5 через перебування під вартою не має можливості лікуватися, працювати, жити з родиною.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_10 проти клопотання прокурора заперечував з тих підстав, що сторона обвинувачення не довела, чому менш суворий вид запобіжного заходу не може забезпечити виконання обвинуваченими зобов`язань, просив постановити ухвалу із правом внесення застави, причому розмір застави повинен бути визначений судом з урахуванням матеріального стану обвинувачених.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_11 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, заявила, що сторона захисту не довіряє правосуддю, до клопотання не долучено доказів, ризики відсутні, а тому в разі задоволення клопотання буде мати місце автоматичне продовження запобіжного заходу. Також, захисник ОСОБА_11 посилалась на дискримінаційний підхід судів у вирішенні питання застосування запобіжних заходів в даній категорії справ, адже, за її дослідженнями, працівники правоохоронних органів, причетний до торгівлі наркотичними засобами та психотропними речовиними, за рішеннями судів перебувають на волі.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку захисників.

Заслухавши думку прокурора, обвинувачених та їх захисників, проаналізувавши матеріали кримінального провадження, судом знаходить клопотання прокурора такими, що підлягають задоволенню, з таких підстав.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до вимог цих норм у сукупності з положеннями ст.199 КПК України підставами для продовження строку тримання під вартою є наявність раніше заявлених ризиків, які не зменшилися, або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, та неможливість завершення судового провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до положень ст.ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь встановлених ризиків, які не зменшилися, або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою. Наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись у кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин, тобто, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане, оскільки відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Відповідно до вимог статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Суд враховує, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою. Продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченому, суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише право останнього, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою продовження запобіжного заходу, є наявність ризиків які продовжують існувати та дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 можуть здійснити дії, передбачені ч 1. п. 1, 3, 4, 5 ст. 177 КПК України.

Так, згідно матеріалів даного кримінального провадження, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , кожний окремо, обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255; ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255; ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255; ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307; ч. 1 ст. 263 КК України, які згідно ст. 12 КК України є тяжкими та особливо тяжкими злочинами відповідно, за якими передбачено покарання до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна, тому, обвинувачені кожен окремо, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування біль м`якого запобіжного заходу, будуть мати можливість переховуватись від суду в тому числі на території, яка тимчасово не підконтрольна владі України, з метою уникнення притягнення його до кримінальної відповідальності.

Також, враховуючи сталість злочинної організації та зв?язки її членів в кримінальному середовищі, в тому числі в правоохоронних органах, обвинувачені, перебуваючи на волі, зможуть вжити заходів конспірації або втечі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Перевіряючи наявність ризику незаконного впливу на свідків зі сторони обвинувачених, суд приходить до висновку, що вказаний ризик доведений у достатній мірі, адже відомі обвинуваченим свідки, покази яких з огляду на вимоги ч. 1 ст. 23 КПК України, мають бути отримані безпосередньо судом, ще не допитані, а, відтак, обвинувачені можуть впливати на них, зокрема шляхом погроз, вмовлянь з метою змусити змінити покази.

Висока ймовірність спроб кожного обвинуваченого перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення пов`язана з існуванням ризику переховуватися від суду, ризику незаконно впливати на свідків, продовжувати вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення та тими фактичними обставинами кримінального правопорушення, які встановив під час досудового розслідування прокурор.

Суд враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, ризик того, що затриманий, якщо його звільнять, може чинити тиск на свідків чи інших підозрюваних або іншим чином перешкоджати провадженню часто є особливо високим у справах, що стосуються організованої злочинної діяльності чи злочинних угруповань («Штвртецький проти Словаччини» (Stvrtecky v. Slovakia), § 61; «Подескі проти Сан Маріно» (Podeschi v. San Marino), § 149).

Зважаючи на стадію кримінального провадження - підготовчого судового засідання, суд позбавлений можливості дати оцінку доводам сторони захисту в частині доведеності або недоведеності винуватості обвинувачених у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень наявності або відсутності в їх діях складу кримінального правопорушення, у вчиненні якого вони обвинувачуються; правильності кваліфікації дій, належності, допустимості та достатності доказів, тощо. Вказана оцінка, як доказам, так і обставин інкримінованого кримінального правопорушення, кваліфікації дій обвинувачених, може бути надана в нарадчій кімнаті під час прийняття рішення за наслідками розгляду кримінального провадження по суті.

На даний час ризики, які були підставою для обрання та неодноразового продовження запобіжних заходів стосовно обвинувачених, не зменшились та не перестали існувати.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що прокурором доведено у судовому засіданні, як того вимагає ч. 3 ст. 176 КПК України, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, як застава, домашній арешт, особисте зобов`язання чи особиста порука, не можуть запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам, суд вважає за необхідне клопотання прокурора задовольнити та продовжити стосовно обвинувачених запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів.

На даний час відсутні підстави вважати строки тримання під вартою обвинувачених, а також строки даного судового провадження такими, що виходять за межі розумних, необхідних і достатніх для досягнення визначеної процесуальним законом завдання кримінального провадження, враховуючи складність кримінального провадження.

Одночасно суд враховує правову позицію Європейського суду, яка сформульована, зокрема, у п.80 рішення у справі "Марченко проти України" про те, що при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Оскільки дане кримінальне провадження стосується особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, у сукупність злочинів входить кримінальне правопорушення, передбачене ст. 255 КК України, суд керуючись правилами ч. 4 ст. 183 КПК України, не вбачає підстав для визначення при цьому розміру застави обвинуваченим.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 331, 369 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 26.06.2025 року включно, без визначення розміру застави та утримувати його в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 26.06.2025 року включно, без визначення розміру застави та утримувати його в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 26.06.2025 року включно, без визначення розміру застави та утримувати його в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 26.06.2025 року включно, без визначення розміру застави та утримувати його в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Ухвала діє до 26.06.2025 року включно та підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та оголошено 30.04.2025.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_3

Суддя: ОСОБА_2