Справа № 216/2289/25
провадження 1-кс/216/1185/25
УХВАЛА

іменем України

01 травня 2025 року місто Кривий Ріг

Слідчий суддя Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань №6 приміщення суду клопотання слідчого СВ Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000779 від 23.03.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.4 КК України,

в с т а н о в и в:

У провадженні СВ Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування за № 0000779 від 23.03.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.4 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 22.03.2025 року у період часу з 21.03.2025 23:00 год., по 22.03.2025 05:30 год., невстановлена особа, шляхом вільного доступу, проникла до складського приміщення СФГ Рубін по вул. Вільна, Криворізького району, с. Карачунівка, звідки таємно викрала посівний матеріал насіння соняшника, та іншу сільськогосподарську продукцію, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном зникла, чим причинила потерпілому ОСОБА_4 матеріальні збитки на суму 508 480,56 грн.

Оперативно-розшуковими заходами було встановлено, що до скоєного кримінального правопорушення може бути причетні : ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

23.04.2025 слідчим суддею Центрально Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 задоволено клопотання слідчого та надано дозвіл на проведення обшуку вантажного транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яким користується ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Так, 26.04.2025 в період часу з 08:14 годин по 08:34 години, співробітниками поліції Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області, а саме слідчим ОСОБА_8 було проведено невідкладну слідчу дію, у формі обшуку транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , який знаходився біля автомобільної площадки «Авторіо», поблизу із Торгівельним Центром «Сонячна галерея», за адресою: майдан О. Химиченка, буд. 1 в м. Кривому Розі у Дніпропетровській області за результатами якого вказаний транспортний засіб було виявлено та вилучено разом із ключами від нього, а також свідоцтвом про реєстрацію ТЗ.

Зазначені речі мають значення речових доказів у даному кримінальному провадженні, можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому існує реальна загроза їх зникнення або пошкодження та настання інших наслідків, які можуть перешкоджати у кримінальному провадженні, тому слідчий просила накласти арешт на вказане майно.

Слідчий, прокурор у судове засідання не з`явилися, надали суду заяви, в яких просили клопотання задовольнити та розглядати за їх відсутністю.

Особа, щодо якої вирішується питання по арешт майна ОСОБА_5 , його захисники адвокати ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у судове засідання не з`явилися, надали суду заяви, в яких просили клопотання розглядати за їх відсутністю, проти задоволення клопотання заперечували.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, дійшов висновку про те, що клопотання не підлягає задоволенню із наступних підстав.

У відповідності з п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно яке використане як засіб чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегло на собі його сліди.

У відповідності до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

У відповідності до ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним устатті 98 цього Кодексу.

Так, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті (ст. 98 КПК України).

Згідно з ч.2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Згідно ч.2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Окрім того, ч. 2 ст. 328 ЦК України передбачає, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948) та Європейська конвенція про захист прав людини та основоположних свобод (1950), учасником яких є Україна.

Стаття 17 Загальної декларації прав людини проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини. Конвенція про захист прав і основоположних свобод є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав. Складовою цієї Конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення.

Так, положеннями ст. ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

В клопотанні слідчого не зазначено, які саме сліди або інші відомості кримінального правопорушення може зберегти на собі автомобіль, належний ОСОБА_7 , яким користується ОСОБА_5 , ключі від автомобіля та свідоцтво про реєстрацію ТЗ , яким чином автомобіль може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

У клопотанні взагалі не зазначено, які саме слідчі дії необхідно провести за допомогою вилученого автомобіля, під час яких можуть бути виявленні певні докази, а також інші доводи щодо необхідності залучення вказаного автомобіля до процесуальних дій для забезпечення виконання завдань досудового розслідування.

Таким чином, оскільки під час судового розгляду слідчим та прокурором належним чином не обґрунтована необхідність арешту майна, не доведено, що вилучене майно відповідає критеріям, встановленим ст. 98 КПК України, зокрема, не надано належних доказів, що вилучений під час обшуку автомобіль являвся знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Слідчий суддя вважає вимоги клопотання про накладення арешту на транспортний засіб, ключі та свідоцтво про реєстрацію ТЗ, належного ОСОБА_7 , необґрунтованими.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 98, 100, 131, 132, 167, 170,-172-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні клопотання слідчого СВ Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про накладення арешту на транспортний засіб - автомобіль марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , 2018 року випуску, свідоцтво про реєстрацію від автомобілю серії НОМЕР_3 , ключі від нього, які належать ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , вилучені 26.04.2025 в період часу з 08:14 годин по 08:34 години слідчим Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 під час обшуку, який проведено біля автомобільної площадки «Авторіо», поблизу із Торгівельним Центром «Сонячна галерея», за адресою: майдан О. Химиченка, буд. 1 в м. Кривому Розі у Дніпропетровській області.

Ухвала виконується слідчим, прокурором у відповідності до ст. 169 КПК України.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала слідчого судді, яка набрала законної сили, обов`язкова для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Роз`яснити, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_11