ЄУН справи: 336/5556/25
Номер провадження: 1-кп/336/1288/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2025 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши в підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Любимівка, Андрушівського р-ну, Житомирської обл., громадянина України, військовослужбовця військової служби за мобілізацією, командира 2 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «молодший сержант», раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.402 КК України

ВСТАНОВИВ:

22 квітня 2025 рокутимчасово виконуючий обов`язки командира 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 старший лейтенант ОСОБА_6 , знаходячись на території підрозділу військової частини НОМЕР_1 в районі АДРЕСА_2 віддав наказ молодшому сержанту ОСОБА_5 , наданий з метою реалізації бойового розпорядження командира ВЧ НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_7 №498дск від 13.04.2025. щодо зайняття РОП «Динамо» 2 стрілецькій роті із завданням завдати вогневе ураження противнику під час його висування, розгортання та атаки переднього краю і не допустити його прориву в глибину оборони, а саме висунутися на вогневу позицію «Танго», організувати роботу та цілодобове бойове чергування на вказаній позиції, організувати цілодобове спостереження на вогневій позиції для забезпечення стійкої оборони зони відповідальності підрозділу, налагодити зв`язок, постійно проводити роботи з поліпшення інженерних укріплень вогневої позиції та укриттів у напрямку н.п. Роботине Токмацької міської громади Пологївського району Запорізької області та надав наказ про його виконання.

При цьому наказ виданий в установленому Законом порядку, відповідною особою в межах наданих йому повноважень, зміст наказу не суперечить чинному законодавству, та не був пов`язаний з порушенням конституційних прав та свобод молодшого сержанта ОСОБА_5 , не носив в собі явно злочинного змісту, у зв`язку з чим підлягав беззастережному та неухильному виконанню з боку останнього.

Однак, молодший сержант ОСОБА_5 , в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст. 65 Конституції України ст.ст. 9, 11, 16, 28, 29, ЗО, 31, 32, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. З, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, відкрито, у присутності тимчасово виконуючого обов`язки командира 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_6 , який відповідно до вимог ст. ст. 29, 31,32 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України є для нього начальником за службовим становищем та військовим званням, та інших військовослужбовців зазначеної військової частини, відкрито відмовився виконувати наказ ОСОБА_6 , наданий з метою реалізації бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_7 №498дск від 13.04.2025 щодо зайняття РОП «Динамо» 2 стрілецькій роті із завданням завдати вогневе ураження противнику під час його висування, розгортання та атаки переднього краю і не допустити його прориву в глибину оборони, а саме - висунутися на вогневу позицію «Танго», організувати роботу та цілодобове бойове чергування на вказаній позиції, організувати цілодобове спостереження на вогневій позиції для забезпечення стійкої оборони зони відповідальності підрозділу, налагодити зв`язок, постійно проводити роботи з поліпшення інженерних укріплень вогневої позиції та укриттів у напрямку н.п. Роботине Токмацької міської громади Пологівського району Запорізької області, хоча об`єктивно міг та зобов`язаний був виконати цей наказ начальника.

23 травня 2025 року було укладено угоду про визнання винуватості між прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 , згідно якої ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у інкримінованому йому діянні, в скоєному розкаявся і зобов`язується беззастережно визнати свою провину у скоєному кримінальному правопорушенні та не вчиняти протиправних дій. Сторони погодились на призначення покарання ОСОБА_5 за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 402 КК України із застосуванням ст. 58, 69 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні визнав свою провину в повному обсязі, погодився з обставинами, викладеними в обвинувальному акті, щиро розкаявся у вчиненому діянні, підтвердив суду, що угоду уклав добровільно, правова допомога йому надавалась належним чином, всі процесуальні дії відбувались за участю захисника. Просить суд затвердити угоду про визнання винуватості.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав угоду про визнання винуватості, просив суд її затвердити, призначивши обвинуваченому покарання, визначене цією угодою. Крім того, просив вирішити питання про повернення заставодавцю - дружині обвинуваченого- суми застави в розмірі 60560грн., яку було внесено нею на підставі ухвали слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя і ОСОБА_5 було звільнено. Наразі, розгляд справи завершується, обвинувачений обов`язки не порушував.

Прокурор в судовому засіданні також просив затвердити угоду про визнання винуватості. Вказав, що обвинувачений виконав умови угоди, винним визнав себе в повному обсязі, всі обставини вчинення кримінального правопорушення визнав, сприяв органам досудового розслідування. Також не заперечував проти клопотання захисника про повернення суми застави заставодавцю, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 після внесення застави обов`язки не порушував.

Суд, заслухавши думки сторін угоди, дійшов висновку про відповідність угоди вимогам ст. ст. 468-474 КПК України та Кримінального закону, оскільки умови угоди не суперечать вимогам КПК України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, укладання угоди було добровільним, встановлена можливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань, наявні фактичні підстави для визнання винуватості.

ОСОБА_5 пояснив, що укладання угоди з його боку було добровільним, він розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 394, 474 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 402 КК України - непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом визнається в порядку п.1 ч. 1 ст. 66 КК України - щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Відповідно ч. 5 ст. 65 КК України, у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Одночасно захисником обвинуваченого було заявлено клопотання про повернення застави з Державної казначейської служби України, сплаченої дружиною обвинуваченого ОСОБА_8 у суммі 60560 грн. Надав суду платіжну інструкцію банку, квитанцію банку, а також інші документи, що підтверджують внесення ОСОБА_8 суми застави на депозитний рахунок, визначений ухвалою слідчого судді.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання захисника ОСОБА_4 ..

Прокурор не заперечив проти заявленого клопотання.

На підставі ч.11 ст. 182 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Враховуючи думку сторін, думку прокурора про те, що немає необхідності застосовувати до ОСОБА_5 будь-який запобіжний захід, в тому числі і у вигляді застави, вважаю за необхідне повернути суму застави, внесену за обвинуваченого ОСОБА_5 його дружиною ОСОБА_8 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 58, 69, ч. 4 ст. 402 КК України та ст. 182, 374, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 23.05.2025 року, укладену між прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України та на підставі ст. 69 КК України призначити йому узгоджену сторонами міру покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі. На підставі ст. 58 КК України, замість позбавлення волі призначити службове обмеження для військовослужбовців строком на 2 (два) роки з відрахуванням в дохід держави 20% із суми грошового забезпечення.

Зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_5 період перебування під вартою з часу затримання з 22 квітня 2025 року до 09 травня 2025 року з розрахунку - один день позбавлення волі до трьох днів службового обмеження для військовослужбовців.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що у разі невиконання угоди про визнання винуватості, відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Повернути ОСОБА_8 внесену заставу в сумі 60560 (шістдесят тисяч п`ятьсот шістдесят) грн., внесену нею 09 травня 2025 року о 15:13:06 за обвинуваченого ОСОБА_5 по справі №333/3517/25 згідно ухвали Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23.04.2025р, на рахунок Державної казачейської служби України за реквізитами: АТ КБ "ПРИВАТБАНК" IBAN - НОМЕР_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 .

Роз`яснити ОСОБА_5 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити учасникам кримінального провадження та уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Запорізького апеляційного суду м. Запоріжжя через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня вручення копії вироку.

Суддя ОСОБА_1