УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2025 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Рівне клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Рівному) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, підполковника Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 , яке погоджено прокурором, який здійснює нагляд за додержанням законів під час досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням - прокурором Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_5 , для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий, у рамках кримінального провадження № 0000331 від 18.03.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, звернувся до суду із вказаним клопотанням.

Своє клопотання обґрунтовує тим, що 15 грудня 2023 року громадянин ОСОБА_5 був призваний до лав Збройних Сил України ІНФОРМАЦІЯ_1 під час мобілізації.

В подальшому, згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 15.12.2023 №84, солдата ОСОБА_5 призначено на посаду механіка-водія 2 евакуаційного відділення 3 евакуаційного взводу евакуаційної роти ремонтно-відновлюваного батальйону військової частини НОМЕР_1 . Того ж дня ОСОБА_5 прийняв посаду та приступив до виконання службових обов`язків за вказаною посадою та зарахований на всі види забезпечення.

Згідно ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Частиною 2 статті 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» визначено, що у разі прийняття рішення щодо необхідності введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях Президент України видає указ про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях і негайно звертається до Верховної Ради України щодо його затвердження та подає одночасно відповідний проект закону.

24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022, у зв'язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану»№ 2102-IX від 24 лютого 2022 року, введено воєнний стан на всій території України строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє і на даний час.

Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, солдат ОСОБА_5 відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 124-1, 124-2 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, дотримуватись правил забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, внутрішнього порядку, у службовий час постійно знаходитись у розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Згідно відпускного квитка т.в.о. начальника штабу - заступника командира ВЧ НОМЕР_1 солдату ОСОБА_5 надано відпустку за сімейними обставинами тривалістю 10 календарний днів за місцем проведення відпустки у АДРЕСА_1 , з 15 січня 2024 року по 24 січня 2024 року із зобов`язанням з`явлення до місця служби до 08.00 год 25 січня 2025 року.

Проте, солдат ОСОБА_5 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив військовий злочин проти встановленого порядку проходження військової служби за наступних обставин.

Так, солдат ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, із метою тимчасово ухилитися від військової служби, в умовах воєнного стану, за відсутності причин поважного характеру, 25.01.2024 нез`явився вчасно із відпустки до розташування військової частини НОМЕР_1 в пункті постійної дислокації за адресою: АДРЕСА_2 , та проводив час на власний розсуд не пов`язаний із проходженням військової служби та обов`язки військової служби не виконував.

19 вересня 2024 року ОСОБА_5 , у зв`язку із не встановлення місця перебування останнього, у порядку ст.ст. 111, 112 , ч. 2 ст. 135, ч. 1 ст. 278 КПК України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, зокрема, вручено у спосіб, передбачений для вручення повідомлень за місцем служби (роботи) командиру військової частини НОМЕР_1 .

Підозра солдату військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України підтверджується зібраними доказами, а саме допитами свідків, наказами та повідомленнями військової частини НОМЕР_1 за фактом самовільного залишення військової частини солдатом ОСОБА_5 та іншими матеріалами справи.

19 вересня 2024 року підозрюваного ОСОБА_6 оголошено у розшук.

Для досягнення мети і завдань кримінального провадження, на даний час у сторони обвинувачення виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання, просив його задоволити з викладених у ньому підстав.

З урахуванням заяви прокурора, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Відповідно до ст. 188 КПК України, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутись з клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Це клопотання може бути подане одночасно з поданням клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 189 КПК України, слідчий суддя, суд не має права відмовити в розгляді клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного, обвинуваченого, навіть якщо існують підстави для затримання без ухвали суду про затримання з метою приводу.

Частиною 4 вищевказаної статті передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що підозрюваний, обвинувачений переховується від органів досудового розслідування чи суду; одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.

Так, судом встановлено, що у рамках кримінальнаого провадження № 0000331 від 18.03.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

На даний час місце перебування ОСОБА_6 не відоме, за місцем реєстрації відсутній тривалий час, а тому 19.09.2024 постановою слідчого дане кримінальне провадження зупинено у зв`язку із оголошенням розшуку останнього.

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області надано дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_6 для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу на даний час втратила свою чинність.

Наявна інформація свідчить про те, що вказаний підозрюваний ухиляється від участі у процесуальних діях та має на меті уникнути кримінального судочинства.

Вищевказані докази вказують на обґрунтовану підозру у вчиненні ОСОБА_6 вказаного кримінального правопорушення.

Слідчий у своєму клопотанні та прокурор при його розгляді довели, про існування обставин, передбачених п. п. 1, 2 ч. 4 ст. 189 КПК України, оскільки ОСОБА_6 який обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, переховується від органів досудового слідства, у зв`язку з чим оголошений у розшук, ухиляється від явки до слідчого, що вказує на ризик передбачений пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України, а також те, що по даному кримінальному провадженню внесено клопотання про застосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і для забезпечення його явки для розгляду даного клопотання, є достатні підстави для надання дозволу на затримання підозрюваного, з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178,183,187-190,372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задоволити.

Надати дозвіл на затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Ставчани Кіцманського району Чернівецької області, громадянина України, українця, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , механік-водій 2 евакуаційного відділення 3 евакуаційного взводу евакуаційної роти ремонтно-відновлюваного батальйону військової частини НОМЕР_1 , солдата, з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Після затримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , доставити до Рівненського міського суду не пізніше тридцяти шести годин з моменту затримання, а також негайно вручити копію даної ухвали підозрюваному.

Ухвала втрачає законну силу з моменту приводу підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чи по закінченню шести місяців із дати постановлення ухвали, або відкликання її прокурором.

Виконання ухвали покласти на слідчого та прокурора.

Ухвала в апеляційному порядку оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя -