Справа № 346/6257/24
Провадження № 1-в/346/29/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2025 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі: колегії суддів: головуючого судді: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю: секретаря: ОСОБА_4

прокурора: ОСОБА_5

засудженого: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області в режимі відеоконференції заяву засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Дандюшани, Республіка Молдова, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, засудженого 22.05.1998 року Одеським обласним судом за ст.ст.208, 222 ч.1, 193 ч.3, 194 ч.1, 142 ч.3, 93 п. "а", "з" КК України (1960 року) до смертної кари - розстрілу з конфіскацією всього особистого майна. Ухвалою Одеського обласного суду від 09.06.2000 року покарання у вигляді смертної кари замінено на довічне позбавлення волі, засудженого 13.08.2007 року вироком Апеляційного суду Автономної Республіки Крим за ст.ст.93 п.п. "а", "з", 142 ч.3 КК України (1960 року), на підставі ст.42 ч.1, 42 ч.3 КК України (1960 року) до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07.11.2018 року у відповідності до ст.72 ч.5 КК України, зараховано строк попереднього ув`язнення з 25.09.1995 року по 22.10.1998 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, - про заміну покарання більш м`яким, -

ВСТАНОВИВ:

Вироком від 22.05.1998 року Одеського обласного суду за ст.ст.208, 222 ч.1, 193 ч.3, 194 ч.1, 142 ч.3, 93 п. "а", "з" КК України (1960 року) ОСОБА_6 , засуджено до смертної кари - розстрілу з конфіскацією всього особистого майна. Ухвалою Одеського обласного суду від 09.06.2000 року покарання у вигляді смертної кари замінено на довічне позбавлення волі, засудженого 13.08.2007 року вироком Апеляційного суду Автономної Республіки Крим за ст.ст.93 п.п. "а", "з", 142 ч.3 КК України (1960 року), на підставі ст.42 ч.1, 42 ч.3 КК України (1960 року) до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07.11.2018 року у відповідності до ст.72 ч.5 КК України, зараховано строк попереднього ув`язнення з 25.09.1995 року по 22.10.1998 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Засуджений ОСОБА_6 , звернувся до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області із заявою про заміну покарання більш м`яким.

Згідно характеристики засудженого від 09.05.2023 року засуджений ОСОБА_6 , за час тримання в слідчому ізоляторі м.Черкаси, м.Одеси, та м.Сімферополя характеризується наступним чином: допускав порушення вимог режиму утримання, за що накладено шість дисциплінарних стягнень, які на даний час погашені. Дані порушення виразились у встановленні міжкамерного зв`язку, відмові від прибирання, за намагання скоїти собі самоушкодження та відмові від прийомі їжі. Заохочення не застосовувались. З 10.03.2001 року відбував покарання в ДУ "Вінницька установа виконання покарань (№1) в секторі для тримання осіб, засуджених до довічного позбавлення волі. За час відбування покарання характеризується наступним чином: допускав порушення вимог режиму тримання за що накладено чотири дисциплінарних стягнень, які на даний час погашені. Дані порушення виразились у виготовленні та зберіганні заборонених предметів. Застосовано п`ять заохочень. З 29.09.2022 року відбуває покарання в ДУ "Коломийська виправна колонія (№41)" в секторі для тримання, засуджених до довічного позбавлення волі. За час відбування покарання характеризується посередньо: не допускає порушень встановленого порядку відбування покарання, дисциплінарні стягнення не накладались. Заохочення не застосовувались. У виробничій майстерні ДУ "Коломийської виправної колонії (№41)" не працевлаштований. У відношенні до представників адміністрації колонії ввічливий, тактовний, однак робить це з метою поблажливого ставлення до себе, передбачені законом вимоги персоналу установи виконує під контролем. Санітарно-гігієнічних норм дотримується під контролем, зовнішній вигляд не завжди охайний. Виконавчі листи на засудженого в установу не надходили. Згідно оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення, з використанням підсистеми "КАСАНДРА" Єдиного реєстру засуджених та осіб узятих під варту, у засудженого встановлено середній рівень ризику. Згідно висновку вказаної характеристики засуджений ОСОБА_6 , не став на шлях виправлення.

Прокурор в судовому засіданні заперечила щодо заяви, а саме щодо заміни покарання засудженому у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Засуджений ОСОБА_6 в судовому засіданні просив суд замінити йому покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк.

Захисник, адвокат ОСОБА_7 , підтримав заяву засудженого, просив задовольнити заяву засудженого.

Заслухавши пояснення засудженого, доводи захисника, доводи прокурора, дослідивши матеріали по заяві, матеріали особової справи засудженого, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст.539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. Згідно ч.1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. Невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. У цих випадках більш м?яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком (ч.1 ст.82 КК України). Заміна невідбутої частини покарання більш м?яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення (ч. 3 ст. 82 КК України). Покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років, якщо засуджений відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання (ч.5 ст.82 КК України).

Судом встановлено, що ОСОБА_6 засуджено 22.05.1998 року Одеським обласним судом за ст.ст.208, 222 ч.1, 193 ч.3, 194 ч.1, 142 ч.3, 93 п. "а", "з" КК України (1960 року) до смертної кари - розстрілу з конфіскацією всього особистого майна. Ухвалою Одеського обласного суду від 09.06.2000 року покарання у вигляді смертної кари замінено на довічне позбавлення волі, засудженого 13.08.2007 року вироком Апеляційного суду Автономної Республіки Крим за ст.ст.93 п.п. "а", "з", 142 ч.3 КК України (1960 року), на підставі ст.42 ч.1, 42 ч.3 КК України (1960 року) до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07.11.2018 року у відповідності до ст.72 ч.5 КК України, зараховано строк попереднього ув`язнення з 25.09.1995 року по 22.10.1998 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Згідно довідки про заохочення та стягнення засудженого ОСОБА_6 від 09.05.2023 року встановлено, що до ОСОБА_6 , було застосовано п`ять заохочень у виді наданого додаткового одного короткострокового побачення від 18.11.2004 року, 29.08.2005 року, 02.07.2012 року за сумлінну поведінку та ставлення до праці, та у виді подяк від 08.07.2013 року за сумлінну поведінку та ставлення до праці, та 08.07.2022 року за виконання покладених обов`язків та дотримання правил поведінки та внутрішнього розпорядку установи, а також застосовано десять дисциплінарних стягнень, які на даний час погашено, 05.02.1996 року позбавлений права протягом одного місяця купувати продукти харчування та отримувати посилки або передачі за встановлення між камерного зв`язку, 08.08.1996 року у виді 7 діб карцеру за намагання скоїти членоушкодження, 01.04.1997 та 08.04.1997 року року у виді 7 діб карцеру за відмову від прийому їжі, 21.05.1998 року у виді 10 діб карцеру за відмову від прийому їжі, 20.08.2016 року у виді догани за вилучення мобільного телефону, 13.05.2017 року у виді догани за вилучення заточеної металевої пластини та саморобний зарядний пристрій до мобільного телефону, 22.08.2018 року у виді догани вилучено мобільний телефону, 29.01.2020 року у виді догани за вилучення заточеної металевої пластини . Згідно довідки від 24.04.2023 року на засудженого ОСОБА_6 , виконавчий лист не поступав. Згідно довідки від 24.04.2023 року № 121 про працевикористання засудженого ОСОБА_6 , засуджений не працював від вересня 2022 року по березнь 2023 року та заробітну плату не отримував. Згідно довідки від 25.04.2023 року ОСОБА_6 , працездатний. Згідно із виписки із наказу № 81-ПЗ-23, щодо засудженого заохочення у виді подяки.

Відповідно до положень ч.1 ст.82 КК України невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. Згідно з ч.3 цієї статті заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення, а згідно з п.2 ч. 4 вказаної статті заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона була засуджена до позбавлення волі. Умовами застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким є: 1) засуджений відбуває покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі; 2) він став на шлях виправлення; 3) він фактично відбув встановлену ч. 4 ст. 82 частину призначеного судом покарання. Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків в період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

В той же час, однією із обов`язкових умов для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким є доведеність засудженим, що він став на шлях виправлення.

Крім того, при вирішенні даного питання судом враховані положення постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», в якійпередбачено, що умовно-дострокове звільненнявід відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення. В п.17 цієї постанови вказано, щопід час судового розгляду питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким суди повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Відповідно до ч.1 ст.102 КВК України режим у виправних і виховних колоніях - це встановлений законом та іншими нормативно-правовими актами порядок виконання і відбування покарання, який забезпечує ізоляцію засуджених; постійний нагляд за ними; виконання покладених на них обов`язків тощо.

Частиною 3 ст.107 КВК України передбачено, що засуджені зобов`язані: дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами; утримувати в чистоті і порядку приміщення, дбайливо ставитися до майна колонії і предметів, якими вони користуються при виконанні дорученої роботи, здійснювати за ними належний догляд і використовувати їх тільки за призначенням; виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії; виконувати необхідні роботи по самообслуговуванню, благоустрою колонії; дотримуватися санітарно-гігієнічних норм; дотримуватися вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Слід зазначити, що застосування заходів заохочення полягає в тому, що основною підставою для прийняття рішення про їх застосування повинна бути об`єктивна оцінка всієї правомірної поведінки засудженого під час відбування покарання.

Суд звертає увагу на те, що дотримання порядку та умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання є його обов`язком відповідно до ст. 9 КВК України. Згідно з ч. 1, 3 ст.6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

При цьому, окремо слід звернути увагу, на те що, відповідно до ч. 3 ст. 6 КВК України суспільно корисна праця засудженого є лише одним з основних засобів виправлення особи, встановлених державою, та направлених на процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості.

Згідно з пунктом 3 розділу другого Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань від 28 серпня 2018 року за № 2823/5 засуджені зобов`язані виконувати необхідні роботи із самообслуговування, благоустрою установи виконання покарань.

При цьому, ч. 2 ст. 9 КВК Українипередбачена відповідальність засуджених за невиконання ними своїх обов`язків, встановлених Законом.

Застосування до засуджених заходів заохочення має на меті виконання покладених на них обов`язків та додержання встановлених правил поведінки, передбачених КВК України та правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань. Дані заохочення мають оцінюватись наряду з іншими показниками виправлення засудженого.

Відповідно до ч.8 ст.131 КВК України адміністрація колонії зобов`язана щоквартально проводити оцінювання поведінки особи, додержання нею правил поведінки, встановлених цим Кодексом та правилами внутрішнього розпорядку колонії, а також дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці та приймати вмотивоване рішення про доцільність або недоцільність застосування до особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, заходів заохочення. Прийняте рішення відображається в індивідуальній програмі соціально-виховної роботи та доводиться до відома особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, під підпис.

Як вбачається із вищезазначених матеріалів, до засудженого, за весь строк відбування покарання застосовано 6 заохочень. Вказане свідчить про те, що в інший час адміністрація установи виконання покарань приймала рішення щодо недоцільності застосування до засудженого заходів заохочення у відповідності до ч. 8 ст. 131 КВК України.

Сам факт, що засуджений за ввесь час відбування покарання (з 1995 року) має шість заохочень, перше яке було застосовано 18.11.2004 року за сумлінну поведінку та ставлення до праці ( 29.08.2005 року, 02.07.2012 року, 05.07.2013 року, 08.07.2022 року, також за сумлінну поведінку та ставлення до праці), а 08.07.2022 року -за виконання покладених обов`язків та дотримання правил поведінки та внутрішнього розпорядку установи, а останнє - 03.10.2023 р., не може свідчити про те, що він став на шлях виправлення, оскільки суд звертає увагу на те, що дотримання порядку та умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання є його обов`язком відповідно до ст.9 КВК України.

Відповідно до ч.2 ст.67 КВК України встановлено, що засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні засудженим вимог режиму, його участі в самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вимог адміністрації установи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні засуджених.

Під сумлінним ставленням до праці необхідно розуміти добропорядне, відповідальне та чесне ставлення до покладених на особу трудових обов`язків; працьовитість, додержання правил трудового розпорядку, вимог трудового законодавства, правил охорони праці та техніки безпеки; бережливе використання певного обладнання, інструментів, матеріалів.

Суд враховує, що засуджені до позбавлення волі залучаються до робіт з благоустрою установ, слідчих ізоляторів і прилеглих до них територій, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених або до допоміжних робіт із забезпечення установ та слідчих ізоляторів продовольством. До цих робіт засуджені залучаються в порядку черговості в неробочий час і не більш як на дві години на день.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що наведене не свідчить про стійке сумлінне і зразкове ставлення засудженого до праці, а також те, що він став на шлях виправлення.

Прийняття рішення про заміну покарання більш м`яким не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Згідно з вимогами чинного законодавства, яке регламентує порядок застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, даному звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу довели своє виправлення та стали на шлях виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Враховуючи наведені вище вимоги кримінального закону та встановлені обставини в їх сукупності, із урахуванням особи засудженого, зокрема його відношення до встановленого порядку (режиму) відбування покарання, суд не вбачає процесу достатніх позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, а тому приходить до висновку, що останній на час розгляду вказаної заяви засудженого, не досяг відповідного ступеню виправлення, передбаченого ст.82 КК України, як такого, що став на шлях виправлення.

Суд зазначає, що наявність лише формально-юридичної підстави, тобто відбуття необхідного строку покарання, а також шість заохочень, не свідчить про те, що засуджений став на шлях виправлення та не є безумовною підставою для заміни засудженому невідбутої частини покарання більш м`яким.

Проаналізувавши зміст наведених документів, суд дійшов висновку про відсутність доказів того, що засуджений став на шлях виправлення. Тому у заяві засудженого слід відмовити.

На підставі наведеного, ст.6 КВК України, керуючись ст.82 КК України, керуючись ст.ст. 336, 371, 372, 376, 537, 539 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на більш м`яке покарання у виді позбавлення волі на певний строк. Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом семи днів, з дня оголошення, засудженим з часу отримання копії ухвали. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 26.05.2025 року о 16 год. 00 хв.

Головуючий суддя : ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3