Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

15 травня 2025 року м. Рівне

Справа № 569/20284/23

Провадження № 11-кп/4815/462/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі :

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю :

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 16 квітня 2025 року, якою продовжено ОСОБА_5 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.27, ч.2 ст. 307 Кримінального кодексу України (далі КК), запобіжний захід у виді тримання під вартою, у кримінальному провадженні №0001499,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 16 квітня 2025 року частково задоволено клопотання прокурора ОСОБА_4 та продовжено обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 14 червня 2025 року із зменшенням раніше визначеного розміру застави до 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121 120 грн., у разі внесення якої на обвинуваченого буде покладено ряд процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 просить вказану ухвалу скасувати та обрати йому запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

На обгрунтовання цих вимог зазначив, що прокурором у поданому клопотанні не наведено обставин, які б свідчили що наявні ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які б дали підстави для продовження тримання його під вартою. Вказує на тривалий термін перебування його під вартою - понад два роки, у зв`язку із чим він збирається подавати скаргу до Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Зазначає що має постійне місце проживання за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , де до нього уже застосовувався запобіжний захід в іншому кримінальному провадженні. Повідомляє що у зв`язку із введенням на території України воєнного стану, він не зможе виїхати за межі міста, а тому у разі обрання менш суворого запобіжного заходу він зобов`язується виконувати покладені на нього обов`язки. Просить врахувати що у нього на утриманні перебуває неповнолітня дитина та батьки інваліди, а сам він хворіє на тяжку невиліковну хворобу "Астму".

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника-адвоката ОСОБА_6 на підтримання апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_4 про відсутність підстав для зміни обвинуваченому виду запобіжного заходу, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить таких висновків.

За приписами ч.1 ст. 404 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Положеннями ч.ч.1, 2 ст. 331 КПК передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. При цьому, як передбачено ст. 177 КПК, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Як убачається з матеріалів цієї судової справи, у провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебуває кримінальне провадження №0001499 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.4 ст.27, ч.2 ст. 307 КК, ОСОБА_8 за ч.4 ст.27, ч.2 ст. 307 КК та ОСОБА_9 за ч.4 ст.27, ч.2 ст. 307, ч.3 ст. 321 КК.

Прокурором, у відповідності до вимог КПК, і зокрема ст. 331 цього Кодексу, було подано клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 2 місяці з визначенням застави у межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки існують достатні підстави вважати, що існує ризик передбачений ст. 177 КПК, а саме: продовження ОСОБА_5 кримінального правопорушення у якому він обвинувачується.

Перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів, погоджується з тим, що на даний час продовжують існувати ризики, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Так ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, а тому у разі обрання менш суворого запобіжного заходу аніж тримання під вартою зможе продовжити кримінальне правопорушення, в якому він обвинувачується.

Враховуючи особу ОСОБА_5 , який раніше судимий та обгрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачене максимальне покарання у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, суд прийшов до правомірного висновку про наявність ризику переховування обвинуваченого від суду у разі обрання менш суворого запобіжного заходу аніж тримання під вартою.

Також в матеріалах справи відсутні дані які б вказували про неможливість перебування ОСОБА_5 у місцях позбавлення волі, а вказана в апеляційній скарзі хвороба обвинуваченого, не підтверджена належними документами.

Тому, на переконання колегії суддів, ризик, який був встановлений місцевим судом та підтверджений в ході апеляційного розгляду, є достатнім для висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою зможе запобігти цьому ризику та гарантувати його належну процесуальну поведінку.

Згідно прецедентної практики ЄСПЛ, зокрема рішення у справі "Мацнеттер проти Австрії", підставами для обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, крім обґрунтованої підозри у вчиненні правопорушення, є наявність ризиків, зокрема, вчинення обвинуваченим подальших правопорушень.

При визначенні ризиків має враховуватися особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, а також міжнародні контакти. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою, судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки із суспільством.

Колегія суддів визнає, що встановлені місцевим судом ризики знайшли своє підтвердження при апеляційному розгляді і є достатніми для висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою зможе запобігти цим ризикам та гарантувати належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Водночас апелянт звернув увагу суду на тривалий термін розгляду його справи та перебування під вартою, що підтверджується матеріалами справи, наданими в розпорядження суду.

Апеляційний суд зауважує , що застосування запобіжного заходу не повинно бути "очікуванням" обвинувального вироку. Саме на це звертає увагу ЄСПЛ у ряді свої рішень.

Зокрема у рішенні ЄСПЛ (за скаргою № 26772/95 від 6 квітня 2000 року) по справі "Лабіта проти Італії", п. 152 визначає, що "…відповідно до практики Суду, на питання про те, чи є розумним строк тримання під вартою, не можна відповісти абстрактно…; передусім національні судові органи мають забезпечити, щоб у будь-якому конкретному випадку досудове тримання обвинуваченої особи під вартою не перевищувало розумного строку. З цією метою вони повинні вивчити всі факти "за" і "проти" наявності справжньої вимоги громадських інтересів, яка, за належного врахування принципу презумпції невинуватості, виправдовувала б відступ від правила поваги до особистої свободи, та викласти їх у своєму рішенні щодо відхилення клопотання про звільнення…".

Колегія суддів зауважує, що у разі повторного звернення прокурора з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу місцевий суд зобов`язаний перевірити можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

В своїх рішеннях ЄСПЛ за скаргою № 40107/02 від 10 лютого 2011 року по справі "Харченко проти України", п. 80; за скаргою № 20808/02 від 04 березня 2010 року у справі "Шалімов проти України", суд визнає порушенням Конвенції продовження/обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за умови, якщо національні суди "…не розглянули жодних альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів…".

Вказане дає підстави для висновку, що це судове рішення є законним, обґрунтованим, постановленим із дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а тому на даний час підстав для його скасування й обрання обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 16 квітня 2025 року, якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 - без задоволення.

Ця ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3