Справа № 299/3419/24
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.06.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/147/25, за апеляційною першого заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 13.02.2025.

Цим вироком:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньо-спеціальною освітою, непрацюючий, одружений, що має на утриманні одну малолітню дитину, несудимий, засуджений:

- за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді 03 (трьох) років позбавлення волі;

- за ч. 4 ст. 296 КК України до покарання у виді 03 (трьох) років 06 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_8 призначено остаточне покарання у виді 03 (трьох) років 06 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 01 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_9 покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази: змиви речовини бурого кольору, які взято на марлеву серветку у кількості 2 штук, 2 гільзи з маркуванням ВІЙ 9 мм Р.А., пістолет чорного кольору марки «RETAY 84FS», синтетичну футболку білого кольору зі слідами речовини бурого кольору, - знищено; цифрові диски з відеозаписом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 23.03.2024, допиту свідка ОСОБА_11 від 23.03.2024, слідчого експерименту від 23.03.2024 та цифровий диск з відеозаписами з камери відеоспостереження, розміщеної на території магазину «ABC», що по вул. Вакарова, 20 в м. Виноградів Берегівського району залишено при матеріалах кримінального провадження.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави 16181 (шістнадцять тисяч сто вісімдесят одну) грн 41 коп. витрат за проведення судових експертиз.

-2-

Згідно вироку, ОСОБА_9 у невстановлених досудовим розслідуванням місці та час без передбаченого законом дозволу, незаконно придбав вогнепальну зброю - самозарядний пістолет із маркуванням «RETAY 84FS» калібру 9 мм P.A., з серійним номером « НОМЕР_1 », турецького виробництва, виготовлений промисловим способом, до конструкції якого внесено такі зміни в саморобний спосіб: видалено ствольну заглушку, заглушено газовідвідний отвір, замінено засувку-фіксатор для розбирання пістолета та циліндричну металеву засувку, який придатний для неодноразового проведення пострілів способом роздільного заряджання, з використанням шумового пістолетного патрону калібру 9 мм Р.А.К. та круглого метального снаряду зі сплаву на основі свинцю, після чого зберігав його у невстановленому досудовим розслідуванням місці.

23.03.2024 близько 14 год 47 хв ОСОБА_9 , діючи умисно, незаконно використав вищезазначену вогнепальну зброю - самозарядний пістолет із маркуванням «RETAY 84FS» калібру 9 мм P.A., з серійним номером « НОМЕР_1 », турецького виробництва, споряджений травматичними пістолетними патронами центрального бою калібру 9 мм, українського виробництва, які призначені для придушення агресивності нападаючого шляхом болючої дії, за рахунок кінетичної енергії еластичної кулі, під час хуліганських дій стосовно ОСОБА_10 , здійснивши у напрямку останнього три постріли з вищевказаного пістолета, внаслідок яких влучив у грудну клітину та статевий орган потерпілого, спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді «вогнепальної, непроникаючої рани передньої поверхні грудної клітини зліва» та «вогнепальної рани статевого члена».

Дії ОСОБА_9 досудовим розслідуванням кваліфіковано за ч. 1 ст. 263 КК України, як носіння, зберігання, придбання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

Крім того, 23.03.2024 близько 14 год 47 хв ОСОБА_9 , перебуваючи на прилеглій території магазину «ABC», що по вул. Вакарова, 20 в м. Виноградів Берегівського району та, діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи наслідки, які можуть настати після їх вчинення, грубо порушуючи громадський порядок та встановлені норми суспільної поведінки, виражаючи явну неповагу до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, підійшов до потерпілого ОСОБА_10 та, виражаючись в його адресу погрозами та нецензурними висловами, наніс останньому один удар своєю лівою рукою стиснутою в кулак в область обличчя ОСОБА_10 , спричинивши йому тілесне ушкодження у вигляді «забійної рани підборіддя справа».

В подальшому, ОСОБА_9 , маючи при собі вогнепальну зброю - пістолет з маркуванням «RETAY 84FS», споряджений патронами центрального бою калібру 9 мм P.A., українського виробництва, які згідно висновку експерта № СЕ-19/107-24/4010-БЛ від 16.04.2024 призначені для придушення агресивності нападаючого шляхом болючої дії за рахунок кінетичної енергії еластичної кулі, який тримаючи в правій руці та демонструючи пістолет, в присутності сторонніх осіб та з метою самоствердження за рахунок приниження потерпілого ОСОБА_10 , здійснив у напрямку останнього три постріли з вищевказаного пістолета, в результаті чого влучив у грудну клітину та статевий орган потерпілого, спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді «вогнепальної, непроникаючої рани передньої поверхні грудної клітини зліва» та «вогнепальної рани статевого члена».

В результаті протиправних дій, ОСОБА_9 спричинив ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді забійної рани підборіддя справа, вогнепальної, непроникаючої рани передньої поверхні грудної клітини зліва та вогнепальної рани статевого члена (згідно даних медичної документації), які згідно п. 2.3.1/а «Правил судово-медичного

-3-

визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я тривалістю більше 6, але не більше 21 дня.

Відповідно до висновку експерта № КСЕ-19/107-24/4375-БЛ від 07.05.2024, наданий на дослідження предмет, схожий на пістолет із маркуванням «RETAY 84FS» є короткоствольною вогнепальною зброєю, самозарядним пістолетом, калібру 9 мм P.A., з серійним номером « НОМЕР_1 », турецького виробництва, пістолетом, виготовленим промисловим способом, до конструкції якого, у наданому на дослідження стані, внесено такі зміни в саморобний спосіб: видалено ствольну заглушку, заглушено газовідвідний отвір, замінено засувку-фіксатор для розбирання пістолета та циліндричну металеву засувку, який у наданому на дослідження стані, придатний для неодноразового проведення пострілів способом роздільного заряджання, з використанням шумового пістолетного патрону калібру 9 мм P.А.К. та круглого метального снаряду зі сплаву на основі свинцю.

Дії ОСОБА_9 досудовим розслідуванням кваліфіковано за ч. 4 ст. 296 КК України, як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю із застосуванням вогнепальної зброї.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини та правову кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_9 , просить вирок суду в частині призначення покарання скасувати, та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки; за ч. 4 ст. 296 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки 06 (шість) місяців та на підставі ст. 70 КК України визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки 06 (шість) місяців, а в решті вирок суду залишити без змін. Посилається на те, що з показань обвинуваченого не вбачається безумовне визнання ним своєї вини, а тому суд не мав права застосувати положення ч. 3 ст. 349 КК України, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Крім того, суд першої інстанції безпідставно звільнив ОСОБА_9 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням. При цьому, суд належним чином не врахував характер та обставини вчинення кримінальних правопорушення, їх підвищену суспільну небезпечність, а також те, що відносно ОСОБА_9 в Тячівському районному суді Закарпатської області перебувають два кримінальні провадження про вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України.

Судове провадження розглядається за відсутності обвинуваченого, захисника та потерпілого, неявка яких з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, приймається до уваги те, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на вирок суду, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин їх неявки. Також апеляційним судом не приймається до уваги заява захисника-адвоката ОСОБА_12 про неможливість прибуття в судове засідання за станом здоров`я, оскільки жодних доказів, які б підтверджували вказані обставини захисник не надав.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, яка частково підтримала апеляційну скаргу й просила вирок суду скасувати та призначити кримінальне провадження до нового розгляду в суді першої інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

-4-

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги, але положеннями ч. 2 цієї ж статті передбачено, що суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

За результатами апеляційного перегляду вироку суду першої інстанції, колегією суддів встановлені істотні порушення вимог КПК України, які відповідно до положень ст. 412 КПК України тягнуть за собою скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, з огляду на таке.

Положення ст. 2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, одним із завдань є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог ст. 374 КПК України, у мотивувальній частині обвинувального вироку, у разі визнання особи винною зокрема, має бути чітко сформульовано обвинувачення, яке визнається судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення кримінального правопорушення та його наслідків, форми вини і мотивів кримінального правопорушення тощо, а також доказів, якими суд обґрунтовує свої висновки, обставин, що визначають ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, пом`якшують або обтяжують покарання.

Зазначених вимог кримінального процесуального закону під час судового розгляду і постановленні вироку щодо ОСОБА_9 суд першої інстанції не дотримався, що відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, тягне за собою скасування вироку.

Положеннями ч. 1 ст. 91 КК України визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Серед іншого у кримінальному провадженні підлягають доказуванню винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, у разі визнання особи винуватою в мотивувальній частині вироку зазначаються, у тому числі, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що правильне відображення фактичних обставин кримінального правопорушення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків суду про доведеність винуватості особи, але й для реалізації права на захист. Адже фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правову норму, порушення якої інкриміновано обвинуваченому. Тому наведені у вироку фактичні дані у своїй сукупності мають давати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

-5-

Як свідчить зміст оскаржуваного вироку, за результатами судового розгляду обвинувального акта за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України, суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність в його діях інкримінованих кримінальних правопорушень та визнав його винним за вказаними нормами кримінального закону.

Разом з тим, всупереч вимогам п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, у мотивувальній частині вироку, суд не сформулював обвинувачення, яке було визнано судом доведеним за результатами судового розгляду, не виклав формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, а лише зазначив, що ОСОБА_9 обвинувачується за тими обставинами, які викладені в обвинувальному акті та виклав фактичні обставини кримінального провадження, які встановлені досудовим розслідуванням, що фактично унеможливлює розуміння того, які ж обставини були встановлені саме судом за результатами розгляду кримінального провадження.

З огляду на вищезазначене, чіткість та конкретність викладення у вироку фактичних обставин вчинених ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, зокрема у зв`язку з відсутністю чіткого формулювання обвинувачення за ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України, яке визнано судом доведеним, викликає обґрунтовані сумніви щодо правильності висновків суду щодо наявності в діях обвинуваченого конкретного кримінального правопорушення, а тому вирок суду першої інстанції не може вважатися таким, що відповідає вимогам процесуального закону.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що правова позиція щодо неприпустимості спрощення формулювання обвинувачення та відсутності у вироку формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним, неодноразово висловлювалась в рішеннях суду касаційної інстанції, зокрема: у постановах Верховного Суду від 01.03.2018 по справі № 466/9158/14-к; від 22.03.2018 по справі № 521/11693/16-к; від 04.07.2023 у справі № 127/12269/20, тощо.

Як зазначено у рішеннях Європейського суду з прав людини, у кримінальному провадженні надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (справа «Пелісьє і Сассі проти Франції» від 25.03.1999 № 25444/94, п. 52; справа «Маттоціа проти Італії» від 25.07.2000 № 23969/94, п. 58; справа «І.Н. та інші проти Австрії» від 20.04.2006 № 42780/98, п. 34).

Таким чином, допущені судом першої інстанції порушення вимог ст. 374 КПК України не можуть бути усунуті шляхом зміни вироку або шляхом ухвалення нового вироку апеляційним судом, оскільки відповідно до вироку суду, зокрема його мотивувальної частини, не вбачається, які ж обставини, який обсяг обвинувачення було встановлено судом першої інстанції за результатами судового розгляду.

Апеляційний суд вважає, що відсутність формулювання обвинувачення, яке визнано судом доведеним за результатами судового розгляду в оскаржуваному вироку, є порушенням прав обвинуваченого, які регламентовані ст. 42 КПК України, що в силу положень ст. 412 цього Кодексу також визнається апеляційним судом істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

За таких обставин, вирок суду за змістом та формою не відповідає вимогам ст. 370, 374 КПК України та загальним засадам кримінального провадження, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, відповідно до вимог ст. 409, 412 КПК України, а тому з урахування усіх порушень, встановлених під час апеляційного розгляду кримінального провадження вирок підлягає скасуванню.

-6-

Окрім того, положенням ч. 3 ст. 349 КПК України визначено, що суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Повне визнання вини, не заперечення фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації своїх дій, правильне розуміння та усвідомлення змісту обставин кримінального правопорушення, в якому обвинувачується, правові наслідки розгляду за спрощеною процедурою, а також відсутність сумнівів у добровільності позиції щодо усвідомлення обвинуваченим цих обставин є обов`язковими передумовами можливості здійснення розгляду провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК.

Однак суд першої інстанції під час розгляду кримінального провадження та ухвалення вироку стосовно ОСОБА_9 не дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Зі змісту вироку суду першої інстанції вбачається, що розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_9 за його обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України, судом першої інстанції проведено в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК.

Прослуховуванням звукозапису судового засідання від 07.02.2025 встановлено, що суд, з`ясувавши позицію учасників судового провадження, та роз`яснивши їм, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Учасники провадження не заперечували проти такого порядку судового розгляду кримінального провадження.

Оскільки, суд прийняв рішення обмежитись лише допитом обвинуваченого, тому у зв`язку з цим особливе значення має якість цього допиту, підтвердження фактичних обставин обвинуваченим, відсутність будь-яких сумнівів, що він визнає всі фактичні обставини, які мають значення для висновку про винуватість особи та правильність кваліфікації його дій. При цьому, будь-яких спрощень, поверховості в допиті, не вияснення істотних фактичних обставин не допускається.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, зокрема із звукозапису судового засідання від 07.02.2025, ОСОБА_9 під час надання показань в суді першої інстанції зазначив, що 23.03.2024 йому зателефонувала дружина та повідомила, що двоє чоловіків ромської народності з хлопчиком прийшли до них додому, стали кричати, налякали дружину. Він прийшов додому, але їх уже було, тому поїхав за ними до приміщення магазину «АВС», що розташоване по вул. Вакарова в м. Виноградів. З собою мав пістолет і коли потерпілий та кілька осіб ромської народності стали наступати на нього з сокирою, він вистрелив у їх напрямку.

Відтак, ще під час судового розгляду ОСОБА_9 фактично оспорив викладені в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального провадження, оскільки надав покази про те, що він здійснив постріли з метою захисту від посягання на його життя з боку групи осіб ромської народності.

Обов`язковими передумовами можливості здійснення розгляду провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України є: повне визнання вини обвинуваченим, не заперечення фактичних обставин кримінального провадження, кваліфікації дій, правильне розуміння та усвідомлення змісту обставин злочину, в якому обвинувачується особа, правові наслідки розгляду за спрощеною процедурою, а також відсутність сумнівів у добровільності позиції щодо усвідомлення обвинуваченим цих обставин.

-7-

Якщо ж принаймні одна з обставин, яка підлягає доказуванню у кримінальному провадженні, заперечується стороною, спрощену процедуру судового розгляду застосовано бути не може.

Крім того, згідно з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 22.03.2018 в справі № 521/11693/16-к (провадження 51-380км17), відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Однак дана норма не звільняє суд від обов`язку встановити обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні та визначені ст. 91 КПК України. Тобто законодавець зобов`язує суд встановити усі обставини, що мають значення для кримінального провадження, а ст. 349 КПК України лише визначає обсяг та порядок дослідження доказів на підтвердження цих обставин.

За таких обставин суду першої інстанції належало повернутись до обговорення питання про визначення обсягу доказів та встановлення порядку їх дослідження й розглянути кримінальне провадження в загальному порядку. Тому колегія суддів вважає слушними доводи сторони захисту про допущені судом першої інстанції порушення при застосуванні ч. 3 ст. 349 КПК України.

Крім того, небезпідставними є доводи апеляційної скарги прокурора про те, що призначаючи ОСОБА_9 покарання із застосуванням ст. 75 КК України, суд першої інстанції не врахував факт перебування в Тячівському районному суді Закарпатської області двох кримінальних проваджень щодо ОСОБА_9 про вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України.

Таким чином, апеляційний суд констатує, що встановлені порушення, які були допущені судом першої інстанції при ухвалені вироку, з урахуванням положень ст. 2, 7, 9, 409, 412, 415 КПК України, є істотними та такими, що тягнуть за собою скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

При цьому, апеляційний суд враховує положення ч. 1 ст. 412 КПК України, відповідно до яких істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Водночас згідно положень п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України суд апеляційною інстанції скасовує вирок і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другою статті 412 цього Кодексу.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне застосовувати загальні засади кримінального провадження, а саме верховенство права.

Відповідно до ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і застосовується цей принцип з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При цьому апеляційний суд також виходить з положень ч. 1 ст. 9 КПК України, з яких вбачається, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, тобто суд під час розгляду кримінального провадження повинен дотримуватися законності.

В той же час, відповідно до положень ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

-8-

Тобто, значення загальних засад кримінального провадження, як норм вищого ступеня нормативності, є підґрунтям для тлумачення норм кримінального процесуального права та подолання прогалин у правовому регулюванні кримінальних процесуальних правовідносин.

Таким чином, оскільки судом першої інстанції при розгляді справи були порушені загальні засади кримінального провадження, а саме законність, то вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Інші доводи сторони обвинувачення, зокрема, які стосуються застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, мають бути враховані судом під час нового розгляду в суді першої інстанції, оскільки апеляційний суд не має права вирішувати наперед ці питання, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції.

Під час нового розгляду суду першої інстанції необхідно усунути вказані вище недоліки, повно, всебічно та об`єктивно розглянути матеріали кримінального провадження, дати належну оцінку пред`явленим сторонами обвинувачення та захисту доказам у їх сукупності, у тому числі доводам сторони обвинувачення про необґрунтоване звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, у випадку їх підтвердження визнати призначене ОСОБА_9 покарання за ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України із застосуванням ст. 75 КК України необґрунтованим, і прийняти рішення з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 13.02.2025 - скасуванню, а матеріали кримінального провадження направленню до суду першої інстанції на новий розгляд.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 412, 415, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 13.02.2025 щодо ОСОБА_13 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді