УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2025

Херсонський міський суд Херсонської області у склад колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 , судді ОСОБА_2 , судді ОСОБА_3 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_4

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_7 ( в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000192 від 24.11.2022 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 Кримінального кодексу України (далі КК України),

В С Т А Н О В И В :

У Херсонському міському суді Херсонської області на розгляді перебуває обвинувальний акт і доданий до нього реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000192 від 24.11.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою ст. 111, ч. 7 ст. 111-1КК України.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 18.11.2024 року в названому кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 12.11.2024 року обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні призначено до судового розгляду.

24.06.2025 року обвинувачений у судовому засіданні оголосив заяву про відвід захисника ОСОБА_7 .

Клопотання обвинувачений обґрунтував тим, що 18.03.2025 року у судовому засіданні, під час розгляду клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, захисник ОСОБА_7 висловився проти зміни запобіжного заходу, оскільки вважав, що підстави для зміни запобіжного заходу відсутні.

Обвинувачений зазначає, що відповідно до пункту 1 частини другої ст. 78 КПК України особа не має права брати участь у кримінальному провадженні як захисник, інтереси якої суперечать інтересам особи, яка звернулась з проханням про надання правової допомоги.

Правилами адвокатської етики передбачено, що у захисника не може бути протилежної правової позиції, ніж у його підзахисного. Оскільки у захисника ОСОБА_7 протилежна правова позиція, ніж у обвинуваченого, то він не має права надавати правову допомогу обвинуваченому, так як є сумніви щодо належної правової допомоги.

На підставі зазначеного обвинуваченим заявлено відвід захиснику ОСОБА_7 у наданні правової допомоги у зв`язку з протилежною правовою позицією та просив призначити іншого захисника.

Захисник ОСОБА_7 та прокурор у судовому засіданні проти заяви про відвід захисника заперечували, вважали її необґрунтованою.

Вирішуючи заяву про відвід захисника, призначеного Центром безплатної вторинної допомоги, Суд зважає на таке.

Положення ст. 59 Конституції України передбачають, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Цьому положенню кореспондує ст. 20 КПК України, відповідно до якої обвинувачений, має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені КПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 47 КПК України, захисник зобов`язаний використовувати засоби захисту, передбачені КПК України та іншими законами України, з метою забезпечення дотримання прав, свобод і законних інтересів обвинуваченого та з`ясування обставин, які спростовують обвинувачення, пом`якшують чи виключають кримінальну відповідальність обвинуваченого. Також, захисник зобов`язаний прибувати для участі у виконанні процесуальних дій за участю обвинуваченого. У разі неможливості прибути в призначений строк захисник зобов`язаний завчасно повідомити суд про таку неможливість та її причини (ч. 2 ст. 47 КПК України). Більше того, вказані причини мають бути поважними (ч. 1 ст. 138 КПК України).

Отже, право кожного обвинуваченого в кримінальному провадженні на ефективний захист за допомогою адвоката, який за необхідності може бути призначений в офіційному порядку, є одним з основоположних елементів справедливого розгляду, на що неодноразово наголошував і наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини.

Підпункт «с» п. 3 ст. 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод вимагає не просто «призначення» захисника, який би виступав від імені обвинуваченого, а того, щоб право на юридичну допомогу здійснювалось практично та ефективно, щоб забезпечити достатній захист. Оскільки саме суд керує провадженням і має змогу безпосередньо спостерігати за діяльністю адвоката, тому може швидко реагувати в разі надання неефективної допомоги.

Відповідно до ч. 2 ст.48 КПК України захисник залучається судом для здійснення захисту за призначенням у випадках та в порядку, визначених статтями 49 та 53 цього Кодексу.

Відповідно до ст.49 КПК України суд зобов`язаний забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні у випадках, якщо: 1) відповідно до вимог статті 52цього Кодексу участь захисника є обов`язковою, а підозрюваний, обвинувачений не залучив захисника; 2) підозрюваний, обвинувачений заявив клопотання про залучення захисника, але за відсутністю коштів чи з інших об`єктивних причин не може його залучити самостійно; 3) слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд вирішить, що обставини кримінального провадження вимагають участі захисника, а підозрюваний, обвинувачений не залучив його.

Відповідно до вимог ч. 3 ст.20 КПК України у випадках, передбачених цим Кодексом та/або законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги, підозрюваному, обвинуваченому правова допомога надається безоплатно за рахунок держави.

Відповідно до вимог п. 7 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу», право на безоплатну вторинну правову допомогу згідно з цим Законом та іншими законами України мають особи, у кримінальних провадженнях стосовно яких відповідно до положень Кримінального процесуального кодексу України захисник залучається слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом для здійснення захисту за призначенням або проведення окремої процесуальної дії.

Водночас, реалізація права на відмову від захисника та відповідна належна правова процедура визначена ст. 54 КПК України, частинами першої та третьої якої зокрема передбачено, що обвинувачений має право відмовитися від захисника або замінити його, проте відмова від захисника не приймається у випадку, якщо його участь є обов`язковою. У такому випадку, якщо підозрюваний, обвинувачений відмовляється від захисника і не залучає іншого захисника, захисник повинен бути залучений у порядку, передбаченому ст. 49 цього Кодексу, для здійснення захисту за призначенням.

Отже, за загальним правилом, передбаченим пунктом 3 частини третьої ст. 42, частини першої ст. 54 КПК України, особа (підозрюваний, обвинувачений) без встановлення будь-яких обмежень та умов, керуючись власним волевиявленням має право відмовитися від захисника або замінити його в будь-який момент кримінального провадження в усній або письмовій формі. Водночас, право обирати власного захисника не є абсолютним, а надання безоплатної правової допомоги (за рахунок держави) є об`єктом певних обмежень.

Відповідно до частини другої ст. 24 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» адвоката або працівника центру з надання безоплатної правничої допомоги, який надає безоплатну вторинну правничу допомогу, може бути замінено на адвоката або працівника такого центру за рішенням центру з надання безоплатної правничої допомоги у разі: 1) хвороби, повної або часткової втрати працездатності, смерті адвоката або працівника центру з надання безоплатної правничої допомоги; 2) неналежного виконання адвокатом своїх зобов`язань за умовами договору; 3) відмови адвоката або працівника центру з надання безоплатної правничої допомоги від виконання доручення/рішення центру з надання безоплатної правничої допомоги з підстав, передбачених законом; 4) зміни підсудності провадження або справи чи підслідності кримінального правопорушення; 5) припинення дії договору про надання безоплатної вторинної правничої допомоги; 6) неналежного надання безоплатної вторинної правничої допомоги працівником центру з надання безоплатної правничої допомоги; 7) припинення трудового договору з працівником центру з надання безоплатної правничої допомоги; 8) зупинення або припинення права на зайняття адвокатською діяльністю; 9) виключення адвоката з Реєстру адвокатів, які надають безоплатну вторинну правничу допомогу; 10) наявності інших підстав, передбачених законом.

Прийняття рішення про надання та припинення безоплатної вторинної правової допомоги належить до дискреційних повноважень Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Крім того, поряд з процедурою відмови від захисника, слід зупинитися на підставах відводу. В цьому контексті Суд зазначає, що на підставі аналізу статей 75-81 КПК України можна зробити висновок, що відвід (самовідвід) це усунення учасника судового процесу від участі у справі за заявою іншого учасника (або за власною ініціативою того, хто відводиться самовідвід) за наявності передбачених процесуальним законом обставин, що викликають сумнів у його неупередженості.

Отже, відповідно до частини другої ст. 78 КПК України особа не має права брати участь у цьому ж кримінальному провадженні як захисник або представник зокрема у випадках: 1) якщо вона у цьому провадженні надає або раніше надавала правову допомогу особі, інтереси якої суперечать інтересам особи, яка звернулася з проханням про надання правової допомоги; 2) зупинення або припинення права на зайняття адвокатською діяльністю (зупинення дії свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю або його анулювання) в порядку, передбаченому законом; 3) якщо вона є близьким родичем або членом сім`ї слідчого, прокурора, потерпілого або будь-кого із складу суду.

Проаналізувавши вищенаведені вимоги законодавства щодо забезпечення обвинуваченому права на захист, вказані обвинуваченим підстави щодо відводу захисника ОСОБА_7 або його заміни, Суд дійшов висновку, що зазначена заява обвинуваченого не підлягає задоволенню, оскільки:

- як підставу відводу захиснику обвинувачений зазначив те, що «особа не має права брати участь у кримінальному провадженні як захисник, інтереси якої суперечать інтересам особи, яка звернулась з проханням про надання правової допомоги». Однак, у пункті 1) частини другої ст. 78 КПК України зазначено, що «особа не має права брати участь у цьому ж кримінальному провадженні як захисник … у випадках…якщо вона у цьому провадженні надає або раніше надавала правову допомогу особі, інтереси якої суперечать інтересам особи, яка звернулася з проханням про надання правової допомоги». Отже, з причин не відповідності підстав, зазначених у заяві та викладених у ст. 78 КПК України, Суд не може погодитись з аргументами обвинуваченого;

- журналом судового засідання не підтверджується те, що 18.03.2025 року обвинувачений у судовому засіданні заявляв клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, а тому Суд не може прийняти до уваги аргумент обвинуваченого про те, що захисник не погодився з таким клопотанням;

- журналами судових засідань підтверджується стала правова позиція захисника щодо клопотань прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яка полягає в тому, що твердження про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які оголошуються прокурором, є безпідставним, проте щодо вирішення клопотання захисник покладався на розсуд суду з огляду на частину шосту ст. 176 КПК України, яка встановлює, що під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442-1 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме у вигляді тримання під вартою. За таких обставин Суд не може константувати, що захисник ОСОБА_7 діяв неналежним чином, порушуючи вимоги законодавства, надавав неефективну правову допомогу;

- від Центру надання безоплатної вторинної допомоги жодних рішень про припинення повноважень захисника ОСОБА_7 в цьому кримінальному провадженні до Суду не надходило, а тому у Суду відсутні підстави ухвалювати рішення про заміну захисника.

Водночас Суд наголошує, що обвинувачений має право в будь-який час відмовитись від захисника, але за наявності підстав передбачених Законом «Про безоплатну правову допомогу» (ст. 24) або КПК України (ст. 78), та/або за умови залучення захисника на підставі договору.

З цих підстав,

керуючись статтями 20, 49, 52, 54, 78, 80, 81, 369, 371, 372, 376, 532 КПК України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Заяву обвинуваченого у кримінальному провадженні №0000192 від 24.11.2022 ОСОБА_6 про відвід захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

2. Роз`яснити ОСОБА_6 , що він не позбавлений права повторно звернутися із заявою про відвід захисника з підстав, що вказані в мотивувальній частині цієї ухвали.

3. Ухвала набирає законної сил з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_3

Суддя ОСОБА_2