Справа № 334/2170/25
Номер провадження № 1-кп/334/495/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 року Ленінський районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Запоріжжі клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань 13.01.2017 за №0000176 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, -

в с т а н о в и в:

19.03.2025 року до Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань 13.01.2017 за №0000176 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України в порядку п.3-1 ч.1ст.284 КПК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Клопотання прокурора обґрунтовано тим, що e провадженні СВ ЗРУП ГУНП в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000176 від 13.01.2017, розпочатого за заявою ОСОБА_5 за фактом відкритого викрадення 12.01.2017 невстановленою особою у заявника мобільного телефону, який належить останньому, що мало місце біля супермаркету «АТБ» по вул.Рекордна, 2 у м.Запоріжжя, тобто за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України. Нагляд за додержання законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у цьому кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області. Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 186 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у вчиненні нетяжкого злочину. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що проведеними слідчими діями не вдалось встановити особу, яка вчинила вказаний злочин, підозра жодній особі вручена не була. Враховуючи, що строки давності притягнення до кримінальної відповідальності минули, оскільки з моменту скоєння кримінального правопорушення пройшло більше п`яти років, а особу, що вчинила злочин не встановлено, тому є необхідним закрити кримінальне провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Враховуючи закінчення строку давності притягнення до кримінальної відповідальності, прокурор просить у відповідності до п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України закрити дане кримінальне провадження.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 , яка входить до групи прокурорів, заявлене клопотання підтримала з підстав, викладених в ньому, посилалася на те, що у кримінальному провадженні здійснені всі дії, спрямовані на встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, проте встановити таку особу не вдалось.

Вивчивши клопотання прокурора про закриття кримінального провадження з долученими до нього додатками, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо: не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Відповідно до п. 11 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження з підстави, передбаченої п. 3-1 ч. 1 цієї статті, закривається судом.

Згідно абзацу 4 ч. 4 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 3-1 ч. 1 цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.

Зі змісту клопотання прокурора та долучених до нього матеріалів, зокрема витягу з ЄРДР за №0000176, слідує, що 13.01.2017 до ЄРДР внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, за обставинами, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а саме: 13.01.2017 приблизно о 05:00 годині до Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області звернувся корж ОСОБА_6 , 1980 р.н., із заявою про те, що 12.01.2017, приблизно о 21:00 годин, невстановлена особа, знаходячись за адресою м. Запоріжжя. Вул. Рекордна, 2 біля супермаркету АТБ, відкрито викрала майно, яке належить ОСОБА_5 , а саме мобільний телефон Нокіа 1520, чим спричинила потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 15000,00 грн.

У відповідності до клопотання прокурором констатовано, що під час досудового розслідування проведенні слідчі та оперативно-розшукові заходи, однак встановити осіб, які вчинили дане кримінальне правопорушення не надалось можливим.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Таким чином, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 186 КК України, є нетяжким злочином.

Як слідує з п. 3) ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло: п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

У відповідності до ч. 2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

В той же час частиною 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» визначено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, а ч. 6 цієї статті також визначено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Так, суд приймає до уваги висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 30.05.2019 № 639/793/17, відповідно до якого закон, який регулює питання звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності (ст. 49 КК), пов`язує зупинення строків давності лише з умисними діями особи, спрямованими на ухилення від слідства. Згідно з висновком, який міститься в постанові Верховного Суду України від 19.03.2015 № 5-1кс15, під ухиленням від слідства або суду з погляду застосування ст. 49 КК слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за скоєний злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо). Особою, яка ухиляється від слідства або суду, визнається відома цим органам особа (що підтверджується матеріалами кримінальної справи) як така, що скоїла певний злочин і вчинила дії з метою переховування місця свого перебування від слідства або суду. Давність персоніфікована, у зв`язку із чим про ухилення особи від слідства можна говорити лише тоді, коли слідство проводиться щодо конкретної особи. Зупинення перебігу строку давності можливе тільки щодо певної особи, обізнаної про те, що стосовно неї проводиться слідство. Із законодавчого положення про відновлення перебігу строку давності з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання випливає, що особу винного встановлено і здійснюються заходи, спрямовані на встановлення її місцезнаходження. При з`ясуванні, які дії особи мають визнаватись юридично значущим (а не просто фактичним) ухиленням від слідства або суду, треба враховувати, крім усього іншого, кримінально-процесуальний статус особи, що скоїла злочин. Це має бути особа, яка в установленому порядку визнана підозрюваним або обвинуваченим та яка зобов`язана з`являтись до правоохоронних органів за викликом, перебувати в межах їх досяжності. Зазначена особа усвідомлює, що в неї вже виник юридичний обов`язок постати перед слідством або судом, однак вона ухиляється від виконання такого обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 281 КПК, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або особа перебуває за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови її належного повідомлення про такий виклик, то слідчий, прокурор оголошує її в розшук. Причому підстава для оголошення в розшук під час досудового розслідування «місцезнаходження підозрюваного невідоме» може мати місце як у випадку, якщо підозрюваний ухиляється від слідства, так і з інших причин, коли не встановлено його місцезнаходження. Саме тому зупинення досудового розслідування у зв`язку з розшуком підозрюваного саме по собі ще не може свідчити про ухилення останнього від слідства. Для застосування положень ч. 2 ст. 49 КК у такому випадку обов`язково має бути підтверджено факт ухилення підозрюваного від слідства.

Відповідно до витягу з ЄРДР, та інших матеріалів, долучених прокурором до клопотання про закриття кримінального провадження, у кримінальному провадженні №0000176 від 13.01.2017 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, не встановлено осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, підозра або обвинувачення у вчиненні даного кримінального правопорушення жодній особі не пред`являлись, розшук підозрюваного або обвинуваченого не оголошувались, що дає суду зробити висновок про відсутність підстав, передбачених ч. 2 ст. 49 КК України, відповідно до яких перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про те, що по кримінальному провадженню №0000176, внесеному до ЄРДР 13.01.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, та станом на день розгляду клопотання закінчився строк давності, передбачений п. 3) ч. 1 ст. 49 КК України, для притягнення до кримінальної відповідальності, що відповідно до п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України є підставою для закриття кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись статтями 284, 314, 369, 372, 392 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань 13.01.2017 за №0000176 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності - задовольнити.

Кримінальне провадження №0000176 року, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.01.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, на підставі п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України, - закрити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1