Справа № 136/455/25
провадження №1-кс/136/160/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2025 року м. Липовець

Слідчий суддя Липовецького районного суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції), слідчої ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , (в режимі відеоконференції), захисника - адвоката ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовець клопотання, за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000065 від 11.03.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, про продовження застосування раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стара Прилука Вінницького району Вінницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіта професійно-технічна, одруженого, військовозобов`язаного, перебуває на військовій службі ІНФОРМАЦІЯ_2 займає посаду гранатометника 3 відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , учасник бойових дій, раніше не судимого,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ ВП № 4 Вінницького РУП ГУ НП у Вінницькій області ОСОБА_7 звернувся до суду з вищевказаним клопотанням погодженим прокурором Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , мотивуючи тим, що у провадженні СВ ВП №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області перебуває вищевказане кримінальне провадження.

Досудовим розслідуванням установлено, що відповідно до наказу начальника групи персоналу ІНФОРМАЦІЯ_2 від 06.10.2024 № 286 солдата ОСОБА_5 , призваного на військову службу за призовом під час мобілізації, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 65/2022 «Про загальну мобілізацію», який неодноразово продовжувався, призначено на посаду гранатометника 3 відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до вимог ст. 3 Конституції України, окрім іншого, людина, її життя та здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Згідно до ст. 27 Конституції України, окрім іншого, обов`язок держави - захищати життя людини.

Кожен має право захищати своє життя та здоров`я, життя та здоров`я інших людей від протиправних посягань.

Солдат ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем, згідно до ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, окрім іншого, зобов`язаний свято та непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно й чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, удосконалювати свою виучку та майстерність, знати та виконувати свої обов`язки й додержуватись вимог статутів Збройних Сил України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили України в цілому.

Статтями 3-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено, окрім іншого, що військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватись Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Так, 24.02.2022 Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» №65/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової й мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань оголошено проведення загальної мобілізації на території України.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні уведено воєнний стан із 05:30 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому продовжувався Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023, № 254/2023 від 01.05.2023, №451/2023 від 26.07.2023, № 734/2023 від 06.11.2023, №49/2024 від 05.02.2024, № 271/2024 від 06.05.2024, № 469/2024 від 23.07.2024 року, № 740/2024 від 28.10.2024, № 26/2025 від 14.01.2025 та триває по теперішній час.

Водночас, у порушення зазначених вище норм законодавства України, солдат ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин:

Так, 10.03.2025 близько 21 год. 30 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння з метою з`ясування відносин зі своєю цивільною дружиною ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відправився від місця свого проживання, що по АДРЕСА_1 до адреси місця постійного проживання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка є подругою ОСОБА_8 , та яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки ОСОБА_8 в ході раптово виниклої суперечки із ОСОБА_5 залишила постійне місце проживання та попрямувала до ОСОБА_9 ..

Перебуваючи на території домоволодіння ОСОБА_9 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 достовірно знаючи, що ОСОБА_8 перебуває в приміщенні житлового будинку, ОСОБА_5 з хуліганських мотивів, діючи з особливою зухвалістю, на ґрунті раптово виниклого умислу, нехтуючи існуючими в суспільстві нормами поведінки із застосуванням предмета, спеціально пристосованого та заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень - предмету ззовні схожого на сокиру, яку він приніс із собою до місця проживання ОСОБА_9 , почав наносити удари по рамі металопластикового вікна, де на вказаний гуркіт з житлового будинку вийшов чоловік ОСОБА_9 - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Після цього, не зупиняючись на досягнутому ОСОБА_5 взяв полімерну ємність об`ємом 5 л. із безбарвною горючою рідиною із характерним запахом бензину, яку заздалегідь заготовив та приніс із собою, обілляв вхідні двері приміщення житлового будинку, при цьому вимагав аби до нього вийшла ОСОБА_8 , яка в цей час переховувалась від ОСОБА_5 в одній із кімнат житлового будинку.

У подальшому, з метою припинення протиправних дій ОСОБА_5 - ОСОБА_10 за допомогою шлангу почав зливати водою рідину, якою ОСОБА_5 обілляв вхідні двері житлового будинку, що сильно обурило ОСОБА_5 , внаслідок чого між чоловіками виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_5 наніс один удар в область голови ОСОБА_10 дерев`яною частиною руків`я сокири, внаслідок чого останній втратив рівновагу та впав на землю.

В цей момент, з приміщення житлового будинку вийшла дружина ОСОБА_10 - ОСОБА_9 з метою припинити протиправні дії ОСОБА_5 , однак останній наніс їй декілька ударів кулаком в область обличчя ОСОБА_9 , внаслідок чого остання втратила рівновагу та впала на землю, однак ОСОБА_9 в стані ефекту піднялась та знову намагалась припинити протиправні дії ОСОБА_5 , тоді останній наніс один удар в область волосистої голови ОСОБА_9 дерев`яною частиною сокири.

Після вчинення вищевказаних дій ОСОБА_5 з місця події зник, спричинивши потерпілому ОСОБА_10 тілесні ушкодження закритої черепно-мозкової травми, множинних забійних ран голови, що підтверджується довідкою вданою КНП «Вінницька міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги», а потерпілій ОСОБА_9 завдано тілесні ушкодження у вигляді підшкірної гематоми волосяної частини голови, рани волосяної частини голови, синців обох очей, синців лівого плеча, синця правої кисті, синця живота, що підтверджується висновком експерта № 57.

Вказані дії ОСОБА_5 органами досудового розслідування кваліфіковано за ч. 4 ст. 296 КК України - а саме хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю за кваліфікуючими ознаками, вчинене із застосуванням предмета заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, у зв`язку з чим 12.03.2025 йому повідомлено про підозру.

У вчиненні даного злочину обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , що підтверджується доказами: рапортами від 10.03.2025, 10.03.2025; протоколом ОМП від 11.03.2025 по АДРЕСА_1 , де виявлено та вилучено сліди РБК, сліди безбарвної горючої рідини із характерним запахом бензину та сокиру; протоколами допиту потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 від 11.03.2025; протоколами допиту свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_11 від 11.03.2025; протоколом затримання ОСОБА_5 , у порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні злочину від 11.03.2025; висновком експерта № 57 судово-медичної експертизи від 14.04.2025; протоколом слідчого експерименту від 16.04.2025.

Ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 13.03.2025 підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 11.05.2025.

Обставиною, яка перешкоджає закінчити досудове розслідування в межах двомісячного строку, є необхідність проведення ряду слідчих та процесуальних дій, а саме отримання висновку судово-медичної експертизи, експертизи речовин, матеріалів і виробів та судово психіатричної експертизи, оскільки для закінчення їх проведення потрібен певний час, виконати вимоги ст. 290 КПК України, а також складання та вручення обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування.

У зв`язку із викладеним, постановою керівника Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону 06.05.2025 строки досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до 3 місяців, тобто до 10.06.2025.

Разом з цим, 11.05.2025 закінчується раніше обраний стосовно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою згідно ухвали слідчого судді від 13.03.2025.

Ураховуючи те, що на даний час ризики, що передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування запобіжного заходу не відпали та продовжують існувати, а завершити досудове розслідування не представляється за можливе з об`єктивних причин, застосування інших більш м`яких запобіжних заходів не зможуть запобігти вказаним ризикам та забезпечити виконання підозрюваним належної процесуальної поведінки.

Прокурор та слідча в судовому засіданні клопотання підтримали, з підстав наведених у ньому, просили суд його задовольнити, вказуючи, що інший більш м`який запобіжний захід, не спроможний наразі забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та процесуальної поведінки.

Підозрюваний в судовому засіданні просив застосувати більш м`який запобіжний захід, запевнивши, що буде дотримуватись покладених на нього процесуальних обов`язків, а також зазначив, що визначений стосовно нього судом апеляційної інстанції розмір застави для нього є надмірним тягарем.

Захисник просила суд застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, за зареєстрованою адресою місця його проживання в АДРЕСА_2 , де проживає його мати та сестра з чоловіком та їх дітьми. При цьому, вказаний об`єкт нерухомого майна є спадщиною після смерті батька підозрюваного, право на яку він також успадкував. У разі залишення обраного запобіжного заходу судом, захисник просила зменшити розмір визначеної судом застави, обґрунтовуючи позицію тим, що визначений розмір застави судом апеляційної інстанції є непосильним для підозрюваного, оскільки він не отримує доходу, мати є пенсіонером, інших осіб, які б могли забезпечити внесення застави не має.

Слідчий суддя, заслухавши учасників кримінального провадження, вивчивши та дослідивши матеріали кримінального провадження, в рамках якого подане клопотання, враховує, що оцінку обґрунтованості підозри за ч.4 ст.296 КК України, яку було пред`явлено ОСОБА_5 було надано слідчим суддею при застосуванні щодо останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках даного кримінального провадження та законність такого рішення в цій частині перевірено судом апеляційної інстанції, яка не заперечувалась стороною захисту.

Слідчим суддею встановлено, що 13.03.2025 ухвалою слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області було застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, строк дії ухвали суду визначено до 11.05.2024.

24.03.2025 ухвалою Вінницького апеляційного суду ухвалу слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області від 13.03.2025 скасовано, клопотання старшого слідчого задоволено та застосовано до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 (шістдесят) днів, до 11.05.2025, визначено ОСОБА_5 заставу в розмірі 40 (сорок) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121 120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) гривень. У разі внесення застави покладено на ОСОБА_5 наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця проживання, роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; заборонити спілкування з потерпілими та свідками по справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Постановою керівника окружної прокуратури від 06.05.2025 продовжено строки досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до 10.06.2025, у зв`язку із його складністю, необхідністю проведення ще ряду слідчих (розшукових) дій пов`язаних із цим, які є вкрай необхідними для встановлення обставин, що мають суттєве значення у даному кримінальному провадженні, у тому числі отримання висновків експерта.

Слідчий суддя вважає доведеними обґрунтування слідчого у клопотанні, що наразі ризики, які стали підставою для застосування стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачені ст. 177 КПК України, не відпали.

При цьому, слідчий суддя приймає до уваги, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний, обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому. Особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку підозрюваного, обвинуваченого, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що підозрюваний, обвинувачений зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

Слідчий суддя зважає на те, що вчинене ОСОБА_5 кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст.296 КК України, у відповідності до положень ст.12 КК України, є тяжким, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, інших альтернативних покарань вказана норма не містить, утімзі спливом часу тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення та покарання, яке може загрожувати ОСОБА_5 у разі визнання його винуватості доведеною, не може бути єдиною та виправданою підставою для тримання під вартою.

Як зазначає Європейський суд з прав людини, питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (рішення у справі "Єчюс проти Литви" (Jecius v. Lithuania), N 34578/97, п.93, ECHR 2000-IX).

Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою належності її продовжуваного тримання під вартою. Але зі спливом певного часу така підозра перестає сама по собі бути виправданням для позбавлення особи свободи і судові органи повинні вмотивовувати свої рішення про продовження тримання її під вартою іншими підставами (рішення у справі "Яблонський проти Польщі" (Jabtoriski v. Poland), N 33492/96, п.80, від 21 грудня 2000 року).

Крім того, такі підстави мають бути чітко зазначені національними судами і аргументи "за" і "проти" звільнення з-під варти не повинні бути "загальними й абстрактними" (рішення у справах "Іловецький проти Польщі" [Ilowiecki v. Poland), N 27504/95, п.61, від 4 жовтня 2001 року, та "Смирнова проти Росії" (Smirnova v. Russia), NN 46133/99 і 48183/99, п.63, ECHR 2003-IX).

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 раніше не судимий, проживає у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_8 , без реєстрації місця проживання в АДРЕСА_1 , неповнолітніх дітей не має.

Згідно довідки органу місцевого самоврядування, ОСОБА_5 характеризується негативно.

Відповідно до довідки виданої ІНФОРМАЦІЯ_7 та наказу начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки встановлено, що ОСОБА_5 06.10.2024 призначений на посаду гранатометника 3 відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_8 , де перебуває на військовій службі.

Відповідно до службової характеристики від 11.03.2025 наданої командиром взводу зарекомендував себе з негативної сторони, не дисциплінований, може нехтувати вказівками вищих начальників, почуття відповідальності за доручену справу розвинено погано.

ОСОБА_5 являється учасником бойових дій.

У судовому засіданні захисник просила обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою проживання матері, 1955 року народження, в АДРЕСА_2 , де проживає також його сестра із чоловіком та дітьми, вказуючи, що вказаний об`єкт нерухомого майна є спадщиною після смерті батька підозрюваного, яку він також успадкував та має на неї право, відтак отримання згоди власників на перебування у ньому підозрюваного не є необхідним.

Разом з цим, обставини, що зазначені захисником жодним чином не підтверджені, незважаючи на те, що з часу застосування запобіжного заходу і до вирішення питання про його продовження було достатньо часу з метою зібрання відповідних доказів та надання їх слідчому чи при розгляді клопотання слідчому судді, тоді як сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб передбачених КПК.

При встановленні наявності ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК, впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК України.

Так, як було встановлено за обставин даного кримінального провадження, свідками у ньому є дружина підозрюваного та знайомі, які проживають в одному населеному пункті. При цьому приводом вчинення кримінального правопорушення послугували дії дружини підозрюваного ОСОБА_8 , яка залишила постійне місце проживання та залишилась у будинку ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Окрім цього, як було встановлено із відомостей наданих органом місцевого самоврядування, ОСОБА_5 проживає лише із дружиною ОСОБА_8 вчиняє бійки вдома, зловживає спиртними напоями.

Отож існуючі соціальні зв`язки підозрюваного, які мали місце на час вчинення кримінального правопорушення, та дані про його особу на часі є недостатніми для того, щоб гарантувати його належну процесуальну поведінку.

Слідчий суддя в рамках цього кримінального провадження розглядає можливість застосування іншого запобіжного заходу стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , з урахуванням позиції захисту та практики Європейського суду з прав людини.

Разом з цим, приймаючи до уваги вище викладене, а також те, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою хоча й зменшились, утім з урахуванням особи ОСОБА_5 , інших обставин, що мають істотне значення при вирішенні даного клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що доводи сторони захисту про можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту наразі є неспроможними та передчасними, а обраний відносно ОСОБА_5 запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості вчиненого ним кримінально карного діяння, яке інкримінується, а також особі підозрюваного, кореспондується з характером суспільного інтересу, конкретними підставами і метою запобіжного заходу, а тому виправданою є необхідність продовження строку тримання підозрюваного під вартою, оскільки, на переконання суду, більш м`який запобіжний захід не зможе в повній мірі запобігти вказаним ризикам та забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та забезпечити виконання належної процесуальної поведінки, тоді як не всі слідчі та інші процесуальні дії завершено в даному кримінальному провадженні.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає до задоволення.

Слідчий суддя при вирішенні даного клопотання також вважає за необхідне зберегти право підозрюваного на заставу із покладенням на нього обов`язків, визначених в ухвалі від 24.03.2025.

Вирішуючи клопотання захисника про зменшення розміру застави слідчий суддя приймає до уваги, що за змістом частини 4 статті 182 КПК України розмір застави має визначатися з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, та повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Слідчий суддя враховує, що з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати за рішенням суду про звернення застави у дохід держави утримувала обвинуваченого від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого - її внесення не призвело до втрати ним та його утриманцями засобів для гідного людини існування.

В рішенні від 20.11.2010 р. у справі «Мангурас проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені пунктом 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити явку обвинуваченого в судове засідання. Сума застави повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку. Іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Обґрунтування розміру застава у 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, апеляційною інстанцією визначено як обґрунтовану та достатню для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків з урахуванням ступеню тяжкості інкримінованого підозрюваному злочину, обставини кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших обставин, що передбачені ст. 178 КПК України.

При розгляді даного клопотання сторона захисту вказуючи на неспроможність внести підозрюваним визначений розмір застави судом апеляційної інстанції, не надала жодних доказів майнового стану підозрюваного, відсутності у нього у власності майна, тощо, які б давали можливість суду перевірити, що застава є надмірним тягарем для підозрюваного, а загроза звернення застави у дохід держави буде утримувати підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, її внесення не призведе до втрати ним та його утриманцями засобів для гідного людини існування, тому з цих підстав слідчий суддя для зменшення розміру застави не вбачає.

Керуючись ст. ст. 132, 184, 193, 194, 196, 199, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Продовжити стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строків досудового розслідування, тобто до 10.06.2025, з можливістю внесення застави та виконанням покладених на підозрюваного обов`язків, згідно з ухвалою Вінницького апеляційного суду від 24.03.2025.

Визначити строк дії ухвали слідчого судді щодо продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 в межах строку досудового розслідування, тобто до 10.06.2025.

Ухвала слідчого судді щодо продовження застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії повного судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1