УХВАЛА

08 травня 2025 року

м. Київ

справа № 670/209/24

провадження № 51-1703 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 13 березня 2025 року,

установив:

Вказаною ухвалою апеляційний суд залишив без задоволення апеляційну скаргу засудженої та без змін - вирок Віньковецького районного суду Хмельницької області від 11 грудня 2024 року, яким ОСОБА_4 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та частково задоволено цивільний позов потерпілої.

У касаційній скарзі засуджена порушує питання про перегляд рішення суду апеляційної інстанції у касаційному порядку.

Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів Касаційного кримінального суду дійшла висновку, що касаційну скаргу засудженої належить залишити без руху, встановивши їй строк для усунення недоліків, з огляду на таке.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України в касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Посилаючись на незаконність судових рішень особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК України, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.

Відповідно до ч. 2 ст. 438 КПК України, при вирішенні питання про наявність зазначених у частині першій цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.

Проте засуджена подала касаційну скаргу без додержання зазначених приписів кримінального процесуального закону.

У касаційній скарзі засуджена, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду і призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції. Проте вона не вказує підстави для перегляду цього рішення, а обґрунтовує свої вимоги через незаконність вироку суду першої інстанції, з підстав невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та вважає, цей же суд неправильно оцінив докази.

Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Водночас вирішення питання про достовірність того чи іншого доказу належить до повноважень суду апеляційної інстанції в межах вимог апеляційних скарг, відповідно до положень ст. 404 КПК України, зокрема, з урахуванням того, що особа, яка подавала апеляційну скаргу заявляла клопотання про дослідження цих доказів.

Порушуючи питання про скасування ухвали суду апеляційної інстанції через те, що суд першої інстанції неправильно, на її думку, оцінив фактичні обставини справи та надав, формальну оцінку доказам, засуджена не зазначає, у чому полягають порушення, допущені саме апеляційним судом при перегляді вироку за її апеляційною скаргою.

Також, у касаційній скарзі засуджена не погоджується з рішенням суду першої інстанції про стягнення з неї матеріальної та моральної шкоди на користь потерпілої ОСОБА_5 , посилаючись на відсутність достатніх доказів на лікування.

Натомість вона не зазначає, чи були відповідні доводи предметом розгляду апеляційного суду.

Усі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів, встановлення нових обставин, вирішення питання їхньої достовірності, що не належить до повноважень суду касаційної інстанції.

Крім того, засуджена не вказує, чи зазначала вона в апеляційній скарзі клопотання про дослідження цих доказів, яке могло залишитись без перевірки апеляційним судом.

Отже, у касаційній скарзі відсутні посилання на підстави для скасування ухвали апеляційного суду, передбачені нормами процесуального та матеріального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів касаційного суду вважає, що касаційну скаргу засудженої належить залишити без руху, встановивши їй п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення зазначених у ній недоліків.

При повторному зверненні до суду касаційної інстанції засудженою має бути підтверджено, що вона не пропустила цей строк.

Керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 13 березня 2025 року залишити без руху, встановивши їй п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення вказаних у ній недоліків.

У разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, така скарга повертається особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_6