Дата документу 21.08.2025 Справа № 335/7456/25
запорізький апеляційний суд
Провадження №11-сс/807/745/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №335/7456/25Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2025 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Вознесенівського районного суду м.Запоріжжя від 01 серпня 2025 року про застосування запобіжного заходу до

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Єралієв Єралієвського району Мангишлакської області Казахстан, громадянина України, зареєстрований у АДРЕСА_1 , проживає у АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

ВСТАНОВИЛА

Ухвалою слідчого судді Вознесенівського районного суду м.Запоріжжя від 01 серпня 2025 року за клопотанням слідчого до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 27 вересня 2025 року.

Одночасно визначено ОСОБА_8 розмір застави як запобіжного заходу достатнього для забезпечення виконання передбачених КПК підозрюваним обов`язків у сумі 242 240 гривень.

Встановлено передбачені ч.5 ст.194 КПК зобов`язання у разі внесення застави.

На вказану ухвалу підозрюваний ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу слідчого судді скасувати, відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосувати до нього менш суворий запобіжний захід, який не пов`язаний з позбавленням волі, а саме особисте зобов`язання з покладенням передбачених ч.5 ст.194 КПК процесуальних обов`язків. У разі, якщо апеляційний суд визнає за необхідне застосувати запобіжний захід у виді застави, просив зменшити її розмір до 60 560 гривень.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що слідчий суддя не навів жодних належних та конкретних доказів існування ризиків, визначених ст.177 КПК. Ухвала містить лише формальні посилання на ці ризики без належної аргументації та підтвердження конкретними фактами. Звернув увагу на те, що він має постійне місце проживання, проживає у цивільному шлюбі та має на утриманні малолітню дитину, що свідчить про міцні соціальні зв`язки, раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліках в спеціалізованих медичних закладах не перебуває, характеризується виключно позитивно.

Вказав, що визначений слідчим суддею розмір застави є непропорційним та завідомо непомірним, що по суті позбавляє його можливості внесення і перетворює запобіжний захід у фактичне тримання під вартою. З огляду на фактичні обставини кримінального провадження, відомості про особу підозрюваного та з урахуванням інкримінованого злочину наявна можливість визначення застави у мінімальному розмірі. Слідчий суддя, відмовивши у задоволенні клопотання його захисника про передачу на поруки, не навів належних обґрунтувань для такої відмови, що суперечить вимогам ст.194 КПК.

Під час апеляційного розгляду захисник та підозрюваний підтримали апеляційну скаргу. Прокурор заперечив проти скарги підозрюваного.

Заслухавши учасників провадження, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що слідчий СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 посилаючись на наявність передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК ризиків, звернувся до слідчого судді з погодженим прокурором клопотанням про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів із можливістю внесення застави у розмірі 787 280 гривень, якому 30.07.2025 року повідомлено про підозру у вчиненні передбаченого ч.3 ст.332 КК злочину.

Слідчий суддя задовольнив частково клопотання слідчого, посилаючись на те, що менш суворий запобіжний захід не зможе запобігти наявним у провадженні ризикам та забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Колегія суддів погоджується із прийнятим слідчим суддею рішенням з таких підстав.

Згідно із вимогами ст.ст.177, 178 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків; а підставою наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним умов застосування запобіжних заходів, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

На переконання колегії суддів слідчий суддя дотримався цих вимог закону. Так, із наданих суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою перевірялись слідчим суддею при розгляді клопотання.

Відповідно до вимог ст.178 КПК слідчим суддею врахована вагомість на цій стадії досудового розслідування наявних доказів про вчинення злочину, в якому підозрюється ОСОБА_8 , відомості про його особу в їх сукупності, а також конкретні обставини інкримінованого йому злочину.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності передбачених ст.177 КПК ризиків в межах своїх повноважень слідчий суддя встановив, що доводи слідчого є обґрунтованими. Заявлені у клопотанні ризики можливого переховування від органу досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення у цьому кримінальному провадженні на даний час існують.

З існуванням цих ризиків погоджується і колегія суддів.

Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, зроблено з посиланням на матеріали провадження, що їх підтверджують, і в апеляційній скарзі не оспорюються.

В рамках вказаного кримінального провадження ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна. А тому з метою уникнення покарання та відповідальності за скоєння кримінального правопорушення, розуміючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, суворість та невідворотність послідуючого покарання, ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, що являється ризиком, передбаченим п.1 ч.1 ст.177 КПК.

Крім того, ОСОБА_8 , як особа з інвалідністю, має право на вільний виїзд за межі України, що робить реальним ризик його переховування від досудового розслідування шляхом такого виїзду, що може значно ускладнити подальший рух кримінального провадження.

На переконання колегії суддів з метою уникнення покарання, ОСОБА_8 може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, в тому числі й шляхом погроз, умовлянь схилити їх до дачі неправдивих показів, що вплине на швидке, повне та неупереджене проведення досудового розслідування та на встановлення обставин, які згідно ст.91 КПК підлягають доказуванню, що є ризиком передбаченим п.3 ч.1 ст.177 КПК.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення підтверджується тим, що організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприяння їх вчиненню, наданням засобів та усуненням перешкод, за попередньою змовою групою осіб, вчинене з корисливих мотивів є для ОСОБА_8 єдиним джерелом прибутку, оскільки останній офіційно не працевлаштований, офіційний дохід має лише у виді пенсії по інвалідності. Дані обставини свідчать про можливість вчинення підозрюваним нового злочину та продовження ним своєї злочинної діяльності.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки, з передбачених статтею 194 КПК, будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави.

Згідно з ч. 5 ст. 182 КПК щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, встановлюється розмір застави від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Виходячи зі змісту ч. 4 ст. 182 КПК розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

На думку суду апеляційної інстанції, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , характеру кримінального правопорушення, слідчий суддя при визначенні розміру застави дійшов вірного висновку, визначивши ОСОБА_8 заставу в розмірі 242 240 гривень.

Підстав вважати вказаний розмір застави непомірним, як про це зазначає ОСОБА_8 в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, розмір застави повинен визначатися тим степенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Отже, розмір застави повинен бути помірним та пропорційним щодо конкретної людини та обставин, вчиненого ним кримінального правопорушення, тому слідчий суддя дійшов правильного висновку щодо розміру застави та не допустив встановлення такого розміру застави, як альтернативи триманню під вартою, що є завідомо непомірним для ОСОБА_8 .

Крім того, про правильність ухваленого рішення в цій частині свідчить факт сплати на день апеляційного розгляду визначеної слідчим суддею розміру застави. Відтак підстав для зміни розміру застави, колегія суддів не вбачає.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді прийнята з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, тому підстав для її зміни чи скасування не має.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вознесенівського районного суду м.Запоріжжя від 01 серпня 2025 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4