Справа № 347/824/25
Провадження № 1-кс/347/600/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.08.2025 м.Косів

Слідчий суддя Косівського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого СВ Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Косівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000074 від 03.03.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, -

в с т а н о в и в:

Слідчий СВ Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області капітан поліції ОСОБА_4 звернувся в суд із клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000074 від 03.03.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що 07.02.2025 в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журналі єдиного обліку) Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області під №1737 зареєстровано матеріали УСБУ в Івано-Франківській області, про те, що в ході проведення заходів щодо виявлення, документування та протидії злочинам, пов`язаних із незаконним обігом зброї, боєприпасів та вибухівки встановлено, що громадянин ОСОБА_5 , житель Косівського району Івано-Франківської області, може бути причетний до незаконного придбання та зберігання вогнепальної зброї.

22.08.2025 на підставі ухвали Косівського районного суду Івано-Франківської області, було проведено санкціонований обшук за місцем проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що за адресою: АДРЕСА_1 .

В ході зазначеного обшуку виявлено та вилучено:

-предмет зовні схожий на вогнепальну зброю горизонтальну мисливську рушницю із маркуванням НОМЕР_1 , яку поміщено та опечатано до полімерного пакету;

-предмет зовні схожий на вогнепальну зброю вертикальну мисливську рушницю із маркуванням В 523, яку поміщено та опечатано до полімерного пакету;

-предмети зовні схожі на боєприпаси у кількості 102 штуки, які поміщено та опечатано до спеціального пакету RIC2273424;

-предмети зовні схожі на боєприпаси у кількості 108 штук, які поміщено та опечатано до спеціального пакету PSP4206342;

-три банки із вмістом речовини схожої на порох, що поміщено та опечатано до спеціального пакету PSP4206340;

-предмет зовні схожий на пристрій для виготовлення набоїв, який поміщено та опечатано до спеціального пакету RIC2273423.

Вилучені предмети зовні схожі на вогнепальну зброю, боєприпаси, порох та предмет для виготовлення боєприпасів, визнано у кримінальному провадженні як речові докази.

У судовому засіданні слідчий СВ Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області капітан поліції ОСОБА_4 просив задоволити дане клопотання. Прокурор також просив задоволити клопотання.

Власник майна ОСОБА_6 не заперечив проти задоволення клопотання.

Слідчий суддя, перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у межах якого подано клопотання, та дослідивши докази, наявні в матеріалах, встановив наступне.

Встановлено, що слідчий за погодженням із прокурором звернувся з вказаним клопотанням, яке відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Як передбачено ч. 5 ст. 132 цього Кодексу, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Вимогами п. 1 ч. 2 ст. 170 даного Кодексу передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 вищевказаного Кодексу, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої ст. 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З матеріалів клопотання вбачається, щопредмет зовні схожий на вогнепальну зброю горизонтальну мисливську рушницю із маркуванням НОМЕР_1 ; предмет зовні схожий на вогнепальну зброю вертикальну мисливську рушницю із маркуванням НОМЕР_2 ; предмети зовні схожі на боєприпаси у кількості 102 штуки; предмети зовні схожі на боєприпаси у кількості 108 штук; три банки із вмістом речовини схожої на порох; предмет зовні схожий на пристрій для виготовлення набоїв, на які слідчий просить накласти арешт, є речовими доказами у кримінальному провадженні №0000074 від 03.03.2025, розпочатому за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, що підтверджується постановоюслідчого про визнання зазначених об`єктів речовими доказами від 22.08.2025 року.

Майно, на яке слід накласти арешт, має значення для забезпечення доказів даного кримінального провадження та відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, власниками майна не надано та слідчим суддею не встановлено, крім того, слід зазначити, що арешт майна носить тимчасовий характер.

Таким чином, враховуючи положення ч. 2 ст. 167 та ч. 2 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на вказане вище майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Виходячи з викладеного, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність задоволення поданого клопотання, оскільки арешт майна в даному випадку є необхідним для встановлення обставин у кримінальному провадженні та проведення експертизи, що достатньою мірою відповідає критеріям, зазначеним в ч. 2 ст. 167 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 98,167,170-173,309,372 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в :

Клопотання слідчого СВ Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області капітана поліції ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №?0000074 від 03.03.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на речові докази, що вилучені 22.08.2025 в ході проведення санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

-предмет зовні схожий на вогнепальну зброю горизонтальну мисливську рушницю із маркуванням НОМЕР_1 ;

-предмет зовні схожий на вогнепальну зброю вертикальну мисливську рушницю із маркуванням В 523;

-предмети зовні схожі на боєприпаси у кількості 102 штуки;

-предмети зовні схожі на боєприпаси у кількості 108 штук;

-три банки із вмістом речовини схожої на порох;

-предмет зовні схожий на пристрій для виготовлення набоїв.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді клопотання, мають право звернутися з заявою про скасування арешту повністю або частково.

На підставі ч. 1 ст. 175 КПК України ухвала виконується негайно слідчим або прокурором.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1