Справа № 606/2164/23
В И Р О К

і м е н е м У к р а ї н и

26 червня 2025 року м.Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої: судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Теребовлі кримінальні провадження:

№ 0000219 (№ 606/2164/23), відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 жовтня 2023 року;

№ 0000247 (№606/43/24), відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 листопада 2023 року;

про обвинувачення

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Гвардійське Теребовлянського району Тернопільської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, несудимого:

за ст.126-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до ст.28 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності. Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Згідно з п. 3, 14 ч. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Обвинувачений ОСОБА_4 із 05 жовтня 1991 року по 27 липня 2005 року перебував із потерпілою ОСОБА_6 у зареєстрованому шлюбі, після розірвання якого він продовжував проживати в одному житловому будинку разом із колишньою дружиною, дітьми та внуками у АДРЕСА_1 .

Впродовж з 09 березня 2023 року до 04 листопада 2023 року ОСОБА_4 умисно, систематично вчиняв психологічне насильство щодо своєї колишньої дружини ОСОБА_6 , що призводило до психологічних страждань та погіршення якості життя останньої.

Так, згідно із постановою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 26 квітня 2023 року, справа №606/450/23, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, асаме за те, що 09 березня 2023 року о 18.00 год., 10 березня 2023 року о 10.00 год., 11 березня 2023 року о 12 год., 12 березня 2023 року о 17.00 год., 13 березня 2023 року о 12 год. він, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , повторно протягом року вчинив відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_6 домашнє насильство психологічного характеру, яке виразилось у тому, що він висловлювався до неї нецензурною лайкою, ображав, голосно кричав, погрожував фізичною розправою, внаслідок чого могло бути завдано шкоди її психічному здоров`ю.

Відповідно до постанови Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 19 липня 2023 року, справа №606/1083/23, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, асаме за те, що 06 червня 2023 року о 16.50 год. він, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , повторно протягом року вчинив відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_6 домашнє насильство психологічного характеру, яке виразилось у тому, що він висловлювався до неї нецензурною лайкою, чинив морально-психологічний тиск, внаслідок чого могло бути завдано шкоди її психічному здоров`ю.

Крім того, ОСОБА_4 , продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на систематичне заподіяння психологічних страждань своїй колишній дружині ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер таких дій та передбачаючи негативні наслідки, діючи із прямим умислом, спрямованим на вчинення домашнього насильства відносно останньої, 18 вересня 2023 року близько 12.30 год., перебуваючи за місцем спільного проживання із колишньою його дружиною потерпілою ОСОБА_6 у АДРЕСА_1 , вчинив відносно останньої психологічне насильство, яке виразилось у тому, що він кричав до неї, ображав нецензурними словами, принижував її, погрожував фізичною розправою, внаслідок чого завдав шкоди психічному здоров`ю потерпілої.

В подальшому, ОСОБА_4 , маючи прямий умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства відносно колишньої дружини ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер та передбачаючи негативні наслідки своїх дій, 04 листопада 2023 року близько 18.00 год., перебуваючи за місцем спільного проживання із потерпілою ОСОБА_6 , колишньою його дружиною, у АДРЕСА_1 , знову вчинив відносно останньої психологічне насильство, яке виразилось у тому, що він кричав до неї, ображав нецензурними словами, погрожував фізичною розправою, внаслідок чого завдав шкоди психічному здоров`ю потерпілої.

Внаслідок систематичних протиправних дій ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_6 завдано шкоду її психічному здоров`ю, особистим правам та інтересам, наданих їй Конституцією України та іншими нормативно-правовими актами.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ст.126-1 КК України, визнав частково та показав, що потерпіла ОСОБА_6 є його колишньою дружиною, з якою шлюб розірвано. Незважаючи на розірвання шлюбу, він продовжив проживати із колишньою дружиною, дітьми та внуками у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Оскільки у нього є ще житловий будинок у с.Гвардійське Тернопільського району Тернопільської області, то ОСОБА_6 неодразово виганяла його із будинку, де він проживав із нею та іншими членами його сім`ї. Відносини між ним та потерпілою були неприязні, деколи він вчиняв скандали із нею, виражався нецензурними словами, однак конкретного часу їх вчинення назвати не може, вказавши лише, що вони мали місце у 2023 році. Крім того, показав, що у зв`язку із такими його діями, ОСОБА_6 зверталась до органів поліції, котрі прибували за її викликами до місця їх проживання. Зазначив, що стосовно нього Теребовлянським районним судом Тернопільської області розглядались справи про вчинення адміністративних правопорушень насильства в сім`ї, його було притягнуто до адміністративної відповідальності із накладенням адміністративних стягнень у виді штрафу. Також пояснив, що причиною вчинення ним насильства в сім`ї стосовно колишньої дружини були випадки вживання ним алкогольних напоїв, поведінка останньої, яка полягала в тому, що вона його виганяла із будинку, перешкоджала ним користуватись, сварилась із ним, а подекуди і заподіювали йому тілесні ушкодження. Крім того, ОСОБА_4 зауважив, що він проживав в окремій кімнаті у будинку в с.Бурканів Тернопільського району Тернопільської області, спільного господарства із ОСОБА_6 не вів, сам собі готував їжу та обслуговував себе. Із заявами про спричинення йому колишньою дружиною ОСОБА_6 тілесних ушкоджень та насильства в сім`ї у правоохоронні органи не звертався.

Незважаючи на часткове визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ст.126-1 КК України, його вина доведена доказами, безпосередньо дослідженими судом.

Будучи допитаною у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 показала, що із 1991 року вона проживає разом із ОСОБА_4 у АДРЕСА_1 . Через те, що сімейне життя у них не склалось, вони у 2005 році розірвали шлюб, однак продовжували разом проживати у цьому ж будинку, зокрема, в одній кімнаті проживала вона, дві дочки та троє внуків, а в іншій- ОСОБА_4 . Вказала, що колишній її чоловік неодноразово вчиняв домашнє насильство щодо неї, яке полягало у сварках, образах, висловлюванні до неї нецензурними словами, однак вказати, коли саме відбувались ці конфлікти вона не може, оскільки вони були систематичними. У зв`язку із такими діями ОСОБА_4 вона неодноразово викликала працівників поліції, вони складали протоколи про адміністративні правопорушення, а суд притягував його за такі неправомірні дії відносно неї до адміністративної відповідальності. Зазначила, що обвинувачений вживає алкогольні напої, пенсії ще не має, нічого не купляє для проживання, не допомагає їй вести господарство, а тому між ними виникали сварки, суперечки, в тому числі із погрозами застосувати до неї насильство, через що вона боїться за своє життя і постійно відчуває страх. До психолога внаслідок дій ОСОБА_4 вона не зверталась. У кімнаті, де проживає ОСОБА_4 , наявні антисанітарні умови, а тому вона виганяла його із дому. Підтвердила правильність викладення обставин домашнього насильства щодо неї з боку колишнього чоловіка, які зазначені в обвинувальних актах, які оголошено прокурором у судовому засіданні. При призначенні покарання обвинуваченому покладається на думку суду.

Свідок ОСОБА_7 , дочка обвинуваченого та потерпілої, відмовилась давати показання в судовому засіданні, скориставшись своїм правом відмовитись давати показання, яке передбачено ст.63 Конституції України.

Будучи допитаним у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показав, що із ОСОБА_7 він має спільну дитину, у зареєстрованому шлюбі із нею не перебуває, а тому деколи міг перебувати та залишатись на ночівлю у будинку в с.Бурканів Тернопільського району Тернопільської області, де проживають обвинувачений ОСОБА_4 та ОСОБА_6 . Зазначив, що літом 2023 року у ранковий час, точної дати вказати не може, перебуваючи за місцем проживання обвинуваченого та потерпілої, на подвір`ї почув крики останніх, які тривали декілька секунд, після чого він вийшов із будинку та поїхав на роботу. Про що були ці крики, він не знає.

Також вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ст.126-1 КК України, доведена і такими письмовими доказами, наданими стороною обвинувачення та дослідженими судом, зокрема,

-даними, які містяться у протоколах прийняття заяви ОСОБА_6 про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 02 жовтня 2023 року, 09 листопада 2023 року, згідно з якими ОСОБА_6 повідомила про те, що 18 вересня 2023 року близько 12.30 год. та 04 листопада 2023 року біля 18.00 год. її колишній чоловік ОСОБА_4 , з яким вона проживає в одному будинку по АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство відносно неї, а саме: кричав до неї, виражався нецензурними словами, ображав та принижував її;

-даними, відображеними в постановах Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 26 квітня 2023 року (справа № 606/450/23), від 19 липня 2023 року (справа № 606/1083/23), відповідно до яких 09 березня 2023 року о 18.00 год., 10 березня 2023 року о 10.00 год., 11 березня 2023 року о 12 год., 12 березня 2023 року о 17.00 год., 13 березня 2023 року о 12 год., 06 червня 2023 року о 16.50 год. ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , повторно протягом року вчинив відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_6 домашнє насильство психологічного характеру, яке виразилось у тому, що він висловлювався до неї нецензурною лайкою, ображав, голосно кричав, погрожував фізичною розправою, внаслідок чого могло бути завдано шкоди її психічному здоров`ю, тобто правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП;

-даними, вказаними у постановах Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 19 жовтня 2022 року (справа № 606/1678/22), від 25 жовтня 2023 року (справа № 606/1897/23), згідно з якими ОСОБА_4 визнано винним у повторному вчиненні домашнього насильства стосовно колишньої дружини ОСОБА_6 , тобто правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Аналізуючи досліджені у судовому засіданні докази, що містяться, зокрема, показаннях потерпілої ОСОБА_6 , показаннях обвинуваченого ОСОБА_4 , свідка ОСОБА_8 , постановах Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 26 квітня 2023 року та від 19 липня 2023 року, протоколах прийняття заяви ОСОБА_6 про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 02 жовтня 2023 року, 09 листопада 2023 року, згідно з якими ОСОБА_4 систематично у період з 09 березня 2023 року по 04 листопада 2023 року за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 вчиняв психологічне насильство відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_6 , що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи, відсутність у суду будь-яких доказів, які б вказували на недостовірність таких фактичних даних, суд вважає, що ці докази та інші, які досліджені судом, доводять вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні домашнього насильства, тобто умисного систематичного вчинення психологічного насильства щодо колишнього подружжя, що призводить до психологічних страждань потерпілої особи та погіршення якості життя потерпілої особи.

Суд критично оцінює показання обвинуваченого та міркування його захисника про те, що обвинувачений не є суб`єктом злочину, передбаченого ст.126-1 КК України, оскільки не проживав разом із потерпілою, не вів спільного із нею господарства, а тому не був членом сім`ї і відповідно не вчиняв домашнього насильства, відсутність достатніх доказів його вини у вчиненні домашнього насильства, оскільки наведене спростовується дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема, показаннями потерпілої, колишньої дружини, які є послідовними, узгоджуються із іншими письмовими доказами, які жодним чином не спростовано стороною захисту. Суд вважає, ці твердження сторони захисту такими, що спрямовані на уникнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за фактично вчинені ним дії.

Таким чином, суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ст.126-1 КК України, і кваліфікує його дії як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо колишнього подружжя, що призводить до психологічних страждань потерпілої особи та погіршення якості життя потерпілої особи.

Під час дослідження письмових доказів, які характеризують особу обвинуваченого, встановлено, що ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності не притягався, за місцем проживання характеризується посередньо, проживає у АДРЕСА_1 разом із колишньою дружиною ОСОБА_6 , дочками та внуками, не працює, перебуває на обліку в лікаря-нарколога з 09 серпня 2018 року, в період інкримінованого йому діяння виявляв розлади психіки і поведінки внаслідок вживання алкоголю, що не досягали рівня психозу чи вираженого недоумства, тому він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд відповідно до вимог ст.50,65 КК України враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Враховуючи особу обвинуваченого, його тривалу протиправну діяльність, відсутність у нього стримуючих факторів при вчиненні правопорушень, є несудимий, не працює, посередньо характеризується за місцем проживання, перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, суд приходить до переконання, що ОСОБА_4 слід призначити покарання, передбачене санкцією статті обвинувачення у виді пробаційного нагляду.

Крім того, матеріали справи доводять стійкість сформованої протиправної поведінки обвинуваченого, адже попри адміністративно-правові заходи впливу, які раніше вже застосовувалися до нього з боку держави, такі заходи не призвели до позитивних змін в особистості обвинуваченого ОСОБА_4 і не створили у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві. ОСОБА_4 протягом тривалого часу продовжував вчиняти домашнє насильство, що свідчить про його небажання ставати на шлях виправлення. Відсутність в останнього критичної оцінки своєї злочинної поведінки, неусвідомлення ним суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення та небажання виправляти ситуацію вказує на суспільну небезпеку обвинуваченого.

Відповідно до частини першої статті 91-1 КК України в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства;

2) обмеження спілкування з дитиною у разі, якщо домашнє насильство вчинено стосовно дитини або у її присутності;

3) заборона наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин;

4) заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб;

5) направлення для проходження програми для кривдників.

Таким чином, призначення покарання у виді пробаційного нагляду не є перешкодою для застосування обмежувальних заходів, а законом про кримінальну відповідальність встановлені виняткові випадки, за наявності яких судом такі заходи можуть не застосовуватися.

Згідно із ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидії домашньому насильству" програма для кривдника - комплекс заходів, що формується на основі результатів оцінки ризиків та спрямований на зміну насильницької поведінки кривдника, формування у нього нової, неагресивної психологічної моделі поведінки у приватних стосунках, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків, у тому числі до виховання дітей, на викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків.

Метою корекційної програми є допомога особі, яка вчинила насильство, в осмисленні власної насильницької поведінки, усвідомленні її витоків, проявів, наслідків для особистого життя та життя оточуючих, налагодженні гармонійного життя з родиною та в суспільстві, а також в усвідомленні того, що домашнє насильство - це порушення прав людини, яке карається відповідно до чинного законодавства.

Завданнями програми є: сприяння зміні насильницької поведінки кривдника; сприяння засвоєнню кривдником моделі сімейного життя на засадах гендерної рівності, взаєморозуміння; взаємоповаги і дотримання прав усіх членів родини, формування у кривдника конструктивної моделі поведінки у приватних стосунках; сприяння оволодінню кривдником знаннями про основні норми законодавства в сфері запобігання та протидії домашньому насильству та/або насильству за ознакою статі, а також про види відповідальності за його вчинення; формування у кривдника відповідального ставлення до власної поведінки та її наслідків для себе та оточуючих; сприяння розвитку у кривдника емоційного інтелекту та самосвідомості; розвиток навичок кривдника до конструктивного безконфліктного спілкування, ефективної та ненасильницької комунікації; розвиток здатності кривдника виявляти, аналізувати та усвідомлювати свої негативні думки, когнітивні фільтри, помилки, емоції, керувати ними, розуміти їх наслідки.

За таких обставин суд вважає, що до ОСОБА_4 слід застосувати обмежувальний захід у вигляді направлення для проходження програми для кривдників у порядку п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, на строк 1 місяць.

Отже, призначене ОСОБА_4 покарання, на переконання суду, буде необхідним та достатнім для досягнення мети не лише кари за вчинений обвинуваченим злочин, а й буде слугувати для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами, забезпечить співрозмірність діяння та кари, а також не суперечитиме таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

На підставі наведеного та керуючись ст. 369, 370, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.126-1 КК України, та призначити йому покарання:

- за ст.126-1 КК України - пробаційний нагляд на строк 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_4 , засудженогодо пробаційного нагляду, обов`язки, передбачені ч.2 та п.4 ч.3 ст.59-1 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.91-1 КК України застосувати до ОСОБА_4 обмежувальний захід, відповідно до якого на нього покласти обов`язок направити його для проходження програми для кривдників строком на один місяць.

Контроль за поведінкою ОСОБА_4 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання засудженого.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислюється з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Теребовлянський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, в той же строк, з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Головуюча суддя

ОСОБА_9