Справа № 192/1511/25
Провадження № 1-кп/192/180/25
В И Р О К

Іменем України

"19" серпня 2025 р. Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-ще Солоне, Солонянського району, Дніпропетровської області, кримінальне провадження №0000226, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 квітня 2025 року відносно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Дзержинівка, Солонянського району, Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працевлаштований, має середню освіту, не одруженого, малолітніх чи неповнолітніх дітей на утриманні немає, військовозобов`язаний, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 2861 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

20 квітня 2025 року, приблизно о 20 год. 50 хв., ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ - 2107», номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , рухався в напрямку с. Іверське по автодорозі між с. Ганно-Мусіївка та с. Іверське на території Дніпровського району (колишнього Солонянського району) Дніпропетровської області, перевозячи в якості пасажирів ОСОБА_6 , малолітнього ОСОБА_7 , на передньому пасажирському сидінні, ОСОБА_8 , на задньому пасажирському сидінні зліва та ОСОБА_9 , на задньому пасажирському сидінні справа.

Проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, не обрав безпечну швидкість руху поблизу електроопори №77/71 не впорався з керуванням, виїхав за межі проїзної частини дороги праворуч, де допустив наїзд на дерево.

Своїми діями ОСОБА_3 порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з настанням події даної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої:

малолітньому пасажиру автомобіля ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під керуванням ОСОБА_3 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому обох кісток правої гомілки у нижній третині зі зміщенням, забійної рани нижньої третини правого плеча, які у своїй сукупності відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, так як термін зростання кісткової тканини складає понад 21 добу.

пасажиру автомобіля ОСОБА_6 , під керуванням ОСОБА_3 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому 4-5 ребер зліва, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, так як термін зростання кісткової тканини складає понад 21 добу.

Дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 1 ст. 2861 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху, особою яка керує транспортним засобом, у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

В судовому засіданні обвинуваченй свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю та своїми показаннями підтвердив вказані обставини скоєного ним кримінального правопорушення.

Показав, що 20 квітня 2025 року приблизно о 20 год. 50 хв. перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння рухаючись на автомобілі «ВАЗ 2107» в якості водія, з пасажирами ОСОБА_6 , малолітнім ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , по автодорозі між с. Ганно-Мусіївка та с. Іверське на території Дніпровського району (колишнього Солонянського району) Дніпропетровської області зі швидкістю приблизно 80 км/год не впорався з керуванням та допустив зіткнення з деревом. Внаслідок чого пасажири ОСОБА_6 та ОСОБА_7 отримали тілесні ушкодження.

Потерпіла та законний представник потерпілого ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, повідомлялась про час та місце судового засідання належним чином, причину неявки суду не повідомила (а. с. 12, 47). З`ясувавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проводити судовий розгляд у відсутність потерпілої та законного представника потерпілого, яка не з`явилась в судове засідання, суд постановив проводити судовий розгляд у відсутність потерпілої та законного представника потерпілого.

Заслухавши думку учасників судового провадження, які визнали фактичні обставини кримінального правопорушення і їх не оспорюють, пересвідчившись в правильності розуміння учасниками судового провадження змісту фактичних обставин кримінального правопорушення, в добровільності їх позиції, роз`яснивши обмеження щодо оскарження таких обставин, суд визнав, у відповідність до ч. 3 ст. 349 КПК України, недоцільним дослідження доказів на підтвердження фактичних обставин кримінального правопорушення та обмежитись лише дослідженням відомостей, що характеризують особу обвинуваченого.

Суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, особу обвинуваченого, який не працевлаштований, раніше не судимий, в реєстрі наркологічних та психіатричних хворих не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.

Стороною обвинувачення в обвинувальному акті, в якості обставини, яка пом`якшує покарання вказано щире каяття, обставини, яка обтяжує покарання вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини.

Суд, оцінивши позицію обвинуваченого до скоєного, обставини кримінального правопорушення вважає, що в даній справі відсутні обставини, які пом`якшують покарання, враховуючи, що обвинувачений хоч і визнав свою вину у вчиненому, але на думку суду щиро не кається.

На думку суду щире каяття це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

При цьому суд враховує, що спочатку обвинувачений визнавав себе винуватим, але на думку суду позиція обвинувачена в частині каяття не є щирою.

Дані висновки суду узгоджуються з висновками Верховного Суду викладеним в постанові від 15 листопада 2021 року у справі №199/6365/19.

Враховуючи вік малолітнього потерпілого ОСОБА_10 , який на момент вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення складав 6 років, суд вважає, що обвинувачений усвідомлював вік малолітнього потерпілого, і тому в даній справі наявна така обставина, яка обтяжує покарання, як вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини.

Керуючись принципом законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням відсутності обставин справи, які пом`якшують покарання та наявності обставини, яка обтяжує покарання, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому, покарання у виді позбавлення волі на строк два роки, призначенням менш суворішого покарання не буде досягнено виховної мети покарання, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами.

Також суд вважає, що обвинуваченому, який згідно посвідчення водія серії НОМЕР_2 , має право керування транспортними засобами, слід призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком чотири роки.

Ухвалою слідчого судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2025 року накладено арешт на автомобіль «ВАЗ - 2107», номерний знак НОМЕР_1 із забороною відчуження, розпорядження та використання. В судовому засіданні встановлено, що власником даного автомобілю є ОСОБА_5 , тому оскільки даний автомобіль не належить обвинуваченому, накладений арешт та заборони підлягають скасуванню у відповідність до положень ст. 174 КПК України.

При вирішенні долі речових доказів, суд враховує положення ч. 9 ст. 100 КПК України, згідно якої питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Постановою слідчого слідчого відділення відділення поліції №1 Дніпровського районного управління поліції №1 ГУНП в Дніпропетровській області від 21 квітня 2025 року по даному кримінальному провадженню визнано речовим доказом автомобіль «ВАЗ - 2107», номерний знак НОМЕР_1 , який зберігається на території відділення поліції №1 Дніпровського районного управління поліції №1 ГУНП в Дніпропетровській області.

Також постановою слідчого слідчого відділення відділення поліції №1 Дніпровського районного управління поліції №1 ГУНП в Дніпропетровській області від 05 червня 2025 року по даному кримінальному провадженню визнано речовим доказом скляний флакон, у якому було доставлено біологічні зразки сечі ОСОБА_3 , і який зберігається в камері зберігання речових доказів відділення поліції №1 Дніпровського районного управління поліції №1 ГУНП в Дніпропетровській області, що також підтверджується квитанцією №000666.

Таким чином, при вирішенні питання долі вказаних речових доказів, суд вважає, що автомобіль «ВАЗ - 2107», номерний знак НОМЕР_1 слід повернути власнику, а скляний флакон, у якому було доставлено біологічні зразки сечі ОСОБА_3 слід знищити.

Відносно обвинуваченого ухвалою слідчого судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2025 року було застосовано запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту строком дії до 24 червня 2025 року, на даний час строк дії вказаного запобіжного заходу сплив, будь-які інші запобіжні заходи відносно обвинуваченого по даному кримінальному провадженню не застосовувались.

Тому визначаючи початок строку відбування покарання обвинуваченим, суд вважає, що такий строк слід рахувати з моменту затримання обвинуваченого на виконання даного вироку.

Довідками від 27 травня 2025 року №Д-19/113-25/3346-ІТ та від 28 травня 2025 року №Д-19/113-25/3350-ІТ, встановлено, що витрати на проведення судових експертиз складають: 2674 грн. 20 коп. та 2674 грн. 20 коп.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню, витрати пов`язані із залученням експертів для проведення судових експертиз в розмірі 5348 грн. 40 коп.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлявся.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у пред`явленому обвинувачені у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 2861 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком два роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком чотири роки.

Строк основного покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його затримання на виконання даного вироку.

Скасувати накладений ухвалою слідчого судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2025 року, арешт та заборону відчуження, розпорядження та використання на автомобіль «ВАЗ - 2107», номерний знак НОМЕР_1 .

Речові докази - автомобіль «ВАЗ - 2107», номерний знак НОМЕР_1 повернути власнику, скляний флакон, у якому було доставлено біологічні зразки сечі ОСОБА_3 знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експертів для проведення судових експертиз в розмірі 5348 (п`ять тисяч триста сорок вісім) грн. 40 (сорок) коп.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, направити потерпілій та законному представнику потерпілого.

Головуючий: суддя ОСОБА_1