Справа № 308/8384/25
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

06.08.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/442/25, за апеляційною скаргою прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 14 червня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 14 червня 2025 року, відмовлено у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного за ч. 1 ст. 263 КК України ОСОБА_6 та обрано щодо нього запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час доби із 22 год. по 07 год. 00 хв. строком до 10.08.2025 включно.

На ОСОБА_6 покладено наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає, а саме: с. Великі Лази Ужгородського району Закарпатської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; здати на зберігання до Головного управління ДМС у Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З матеріалів судового провадження слідує, що слідчий за погодженням з прокурором, звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з вказаним клопотанням, у якому зазначив, що у провадженні слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000264 від 05 квітня 2025 року за ознаками складу кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 23.04.2025, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, знаючи вимоги законодавства України про те, що вогнепальна зброя та бойові припаси відносяться до речей, які вилучені із цивільного обороту і не можуть знаходитися у власності громадян без спеціального дозволу, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, віднайшов (придбав), у невстановленому досудовим розслідуванням місці патрони в кількості 12 штук, що являються бойовими гвинтівковими патронами центрального бою, калібру 7,62х54R, призначені для стрільби із відповідної нарізної вогнепальної зброї калібру 7,62х54R, які виготовлені промисловим способом та придатні для стрільби, розукомплектований карабін Манліхера зразка 1985 року, калібру 8х56R, затвор нарізної вогнепальної зброї, магазинної гвинтівки Манліхер, 1895 р., калібру 7,62х54R, який в сукупності з розукомплектованим карабіном Манліхера зразка 1985 року, являється бойовою вогнепальною зброєю центрального бою, калібру 8х56R та патрони в кількості 12 штук, що являються бойовими гвинтівковими патронами центрального бою, калібру 7,62х54R, призначені для стрільби із відповідної нарізної вогнепальної зброї калібру 7,62х54R, які виготовлені промисловим способом та придатні для стрільби.

В подальшому, 23.04.2025 року, близько 18:15 год., ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок збуту вогнепальної зброї та бойових припасів, маючи в своєму володінні та зберігаючи без передбаченого законом дозволу в належному йому дворогосподарстві, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , патрони в кількості 12 штук, що являються бойовими гвинтівковими патронами центрального бою, калібру 7,62х54R, призначені для стрільби із відповідної нарізної вогнепальної зброї калібру 7,62х54R, які виготовлені промисловим способом та придатні для стрільби, розукомплектований карабін Манліхера зразка 1985 року, калібру 8х56R, затвор нарізної вогнепальної зброї, магазинної гвинтівки Манліхер, 1895 р., калібру 7,62х54R, який в сукупності з розукомплектованим карабіном Манліхера зразка 1985 року, являється бойовою вогнепальною зброєю центрального бою, калібру 8х56R та патрони в кількості 12 штук, що являються бойовими гвинтівковими патронами центрального бою, калібру 7,62х54R, призначені для стрільби із відповідної нарізної вогнепальної зброї калібру 7,62х54R, які виготовлені промисловим способом та придатні для стрільби, всупереч вимог Інструкції Міністерства внутрішніх справ України № 622 «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолодженої зброї, пристроїв вітчизняного виробництво для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також до боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів» від 21.08.1998, перебуваючи в гаражному приміщенні, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , збув ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який діяв під контролем правоохоронних органів, за грошову винагороду у розмірі 5000 гривень, патрони в кількості 12 штук, що являються бойовими гвинтівковими патронами центрального бою, калібру 7,62х54R, призначені для стрільби із відповідної нарізної вогнепальної зброї калібру 7,62х54R, які виготовлені промисловим способом та придатні для стрільби та розукомплектований карабін Манліхера зразка 1985 року, калібру 8х56R. В подальшому, 26.04.2025 близько 15:40 год., ОСОБА_6 , перебуваючи в гаражному приміщенні, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , продовжуючи свій злочинний умисел спрямований на незаконне збагачення за рахунок збуту вогнепальної зброї, надав ОСОБА_7 , який діяв під контролем правоохоронних органів, затвор нарізної вогнепальної зброї, магазинної гвинтівки Манліхер, 1895 р., калібру 7,62х54R, який в сукупності з розукомплектованим карабіном Манліхера зразка 1985 року, являється бойовою вогнепальною зброєю центрального бою, калібру 8х56R та патрони в кількості 12 штук, що являються бойовими гвинтівковими патронами центрального бою, калібру 7,62х54R, призначені для стрільби із відповідної нарізної вогнепальної зброї калібру 7,62х54R, які виготовлені промисловим способом та придатні для стрільби.

Окрім цього, ОСОБА_6 у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 13.06.2025, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, знаючи вимоги законодавства України про те, що вогнепальна зброя та бойові припаси відносяться до речей, які вилучені із цивільного обороту і не можуть знаходитися у власності громадян без спеціального дозволу, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, віднайшов (придбав), у невстановленому досудовим розслідуванням місці 1 металевий предмет схожий на пістолет без маркування, 1 предмет схожий на мисливську зброю без маркування з мисливськими набоями в кількості 5 шт на прикладі, 1 предмет схожий на рушницю без маркування, 1 оптичний приціл, 11 предметів схожих на набої довжиною близько 5,5 см з маркуваннями: 7 90, 7 90, 7 90, 7 90, 7 90, 7 90, 7 90, 7 90, 270 81, 270 81, 270 81, 3 предмета схожі на набої довжиною близько 7,7 см. з маркуванням: 188 77 кожен, 6 предметів схожих на набої довжиною близько 3,9 см. з маркуванням: 38 59 кожен, 2 предмети схожих на набої довжиною близько 2,5см, один з яких з маркуванням Rem, другий без маркування, 26 предметів схожих на набої довжиною близько 2,5см, з яких 16 з маркуванням V, 1 з маркуванням «F, та 9 без маркування, 3 предмети схожих на набої довжиною близько 2,5см., 1 з маркуванням 9 mm luger, 1 з маркуванням S B 9х19 17, 1 з маркуванням mesco 9x18 1, 1 предмет схожий на набій довжиною близько 6,7см., з маркуванням І 19 17 SB, котрі невстановленим досудовим розслідуванням способом доставив до місця свого проживання, а саме до дворогосподарства, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , де зберігав, до моменту їх виявлення, а саме проведення обшуку 13.06.2025.

У такий спосіб встановлено наявність достатніх доказів для обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме в придбанні, зберіганні та збуті вогнепальної зброї та бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.

Слідчий вказав, що 13 червня 2025 року ОСОБА_6 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, тобто в придбанні, зберіганні та збуті вогнепальної зброї та бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.

Наявність обґрунтованої підозри, повідомленої стороною обвинувачення ОСОБА_6 підтверджується наступними зібраними матеріалами досудового розслідування, а саме: протоколом добровільної видачі від 23 квітня 2025 року, протоколом добровільної видачі від 26 квітня 2025 року, протоколом про результати контролю за вчиненням злочину від 26 квітня 2025 року, протоколом обшуку від 13 червня 2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 05 квітня 2025 року, протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_7 від 26 квітня 2025 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 26 квітня 2025 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 14 травня 2025 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 14 травня 2025 року; висновком експерта №КСЕ-19/107-25/6422-БЛ від 28.05.2025, висновком експерта №КСЕ-19/107-25/6402-БЛ від 27.05.2025, висновком експерта №КСЕ-19/107-25/6429-БЛ від 28.05.2025, висновком експерта №КСЕ-19/107-25/6423-БЛ від 28.05.2025

Обгрунтовуючи заявлене клопотання слідчий зазначив, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки який інкримінують ОСОБА_6 є тяжким і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до 7 років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Вищевказана обставина, а також той факт, що Закарпатська область межує з чотирма країнами Європейського союзу, а саме: Румунією, Угорщиною, Словацькою Республікою та Республікою Польща дають підстави вважати, що ОСОБА_6 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого злочину, може переховуватися від органу досудового розслідування та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, як і в межах пункту пропуску через державний кордон України так і поза межами таких, а також переховуватись на території України.

Також наявний ризик впливу того, що знаходячись на волі, ОСОБА_6 , може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання.

Під час досудового розслідування вказаного кримінального правопорушення стороною обвинувачення допитано свідків та отримано висновки експертів по даному кримінальному провадженні, показання та висновки яких слідчий, прокурор врахували під час встановлення наявності фактів та обставин, що мають важливе значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Слідчий вказав, що усвідомлюючи зазначене, підозрюваний може вчинити спроби незаконного впливу на свідків та експертів у вказаному кримінальному провадженні з метою зміни наданих раніше показань чи винесення висновків експерта, необхідність в призначенні яких виникла в ході проведення досудового розслідування, що негативним чином позначиться на неупередженості дослідження обставин кримінального правопорушення

Також зазначив, що враховуючи спосіб вчинення кримінального правопорушення наявні підстави вважати, що ОСОБА_6 будучи на волі може вдатися до вчинення аналогічних кримінальних правопорушень.

Таким чином, орган досудового розслідування вважав, що інший запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 та не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Тому, на підставі вищенаведеного слідчий просив клопотання задовольнити та застосувати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб.

Ухвалою суду констатовано, що ОСОБА_6 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів і передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду у разі визнання його винним. Разом із цим, слідчий суддя зазначив, що про наявність інших ризиків передбачених ст. 177 КПК України які зазначені в клопотанні, а саме те: що знаходячись на волі ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків та експертів у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчинити інше кримінальне правопорушення, - матеріалами клопотання та прокурором в судовому засіданні не доведено. При обранні запобіжного заходу, слідчим суддею також враховано що ОСОБА_6 є молодий за віком, раніше не судимий, одружений, має на утриманні малолітню дитину, 2022 року народження. Крім того, для утримання своєї сім"ї ОСОБА_6 підробляє ремонтом автомобілів та різної техніки, що у свою чергу потребує можливість придбання різних запчастин, а відтак можливість переміщення по населеному пункту у якому він проживає, для пошуку таких. За цих обставин, слідчий суддя зауважив, що прокурором доведено обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої статті 194 КПК України, але не доведено обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, тому в задоволенні клопотання про обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід відмовити та застосувати відносно ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід, а саме у виді домашнього арешту у нічний час доби, який забезпечить дотримання підозрюваним ОСОБА_6 процесуальних обов`язків під час досудового розслідування та подальшого судового розгляду кримінального провадження, та може забезпечити запобігання можливим ризикам, які передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилався слідчий в заявленому клопотанні.

Не погоджуючись з цим рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, у якій вказує на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді. Апелянт зазначає, що приходячи до правомірного висновку щодо обґрунтованості підозри за ч. 1 ст. 236 КК України, місцевий суд не взяв належним чином до уваги, що ОСОБА_6 може переховуватися від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні. Разом із цим, суд першої інстанції не врахував як ризик тяжкість кримінального правопорушення. Висновки сторони обвинувачення про те, що інші запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти ризикам, передбаченим процесуальним законом є не припущенням, а об`єктивною дійсністю. Просить скасувати ухвалу та задоволити клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 в межах строку досудового розслідування.

Судове провадження розглядається за відсутності учасників судового провадження, неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає його розгляду. Приймаючи рішення про розгляд судового провадження за відсутності сторін кримінального провадження береться до уваги те, що сторони належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги клопотань про відкладення розгляду не подавали.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Твердження про незаконність та необґрунтованість рішення, не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, а відповідно до ч. 6 даної статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію, і запобіжний захід вважається скасованим.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_6 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає приписам ст. 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

Із журналу судового засідання слідує, що у розгляді клопотання брали участь як підозрюваний ОСОБА_6 , так і його захисник адвокат ОСОБА_11 , що свідчить про дотримання права підозрюваного на захист.

Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що сукупність фактичних даних, які містяться матеріалах кримінального провадження, дають підстави вважати повідомлену ОСОБА_6 підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України обґрунтованою. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів також бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів приходить до висновку про те, що додані до клопотання докази підтверджують причетність ОСОБА_6 до скоєного кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг учинити кримінальне правопорушення. Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень. Крім того, колегія суддів бере до уваги і те, що обґрунтованість підозри ОСОБА_6 сторонами кримінального провадження не оспорюється.

Разом із цим, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про обґрунтованість ризику переховування підозрюваного ОСОБА_6 від органів досудового розслідування чи суду, а також недоведеність прокурором ризиків, що знаходячись на волі ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків та експертів у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

Погоджуючись із цим висновком, апеляційний суд вважає, що доводи прокурора про те, що знаходячись на волі ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків та потерпілу у кримінальному провадженні є такими, що ґрунтуються на припущеннях, які не підтверджені будь-якими доказами як під час розгляду клопотання, так і під час розгляду апеляційної скарги.

Крім цього, до апеляційної скарги прокурором не додано доказів, які б із певною вірогідністю свідчили, що обрання щодо підозрюваного ОСОБА_6 менш суворого запобіжного заходу, ніж взяття під варту, не забезпечить його належну процесуальну поведінку, а також про те, що підозрюваний ОСОБА_6 з моменту обрання йому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби не виконував покладені на нього процесуальні обов`язки.

Також апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дав обґрунтовану оцінку відомостям про особу підозрюваного, зокрема те, що підозрюваний ОСОБА_6 є молодий за віком, раніше не судимий, одружений, має на утриманні малолітню дитину, 2022 року народження. Крім того, для утримання своєї сім"ї ОСОБА_6 підробляє ремонтом автомобілів та різної техніки, що у свою чергу потребує можливість придбання різних запчастин, а відтак можливість переміщення по населеному пункту у якому він проживає, для пошуку таких.

Приймаючи судове рішення беруться до уваги положення, які містяться у п. п. 3 і 4 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, колегія суддів зазначає, що сама по собі тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , не може бути безумовною підставою для застосування щодо нього найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ця обставина повинна враховуватись у сукупності разом з іншими обставинами.

Тому доводи апеляційної скарги про те, що інші запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти ризикам, передбаченим процесуальним законом, апеляційний суд із урахуванням наведеного вище відхиляє як такі, що не підтверджені жодними доказами, ґрунтуються виключно на припущеннях, а відтак і жодним чином не спростовують висновків слідчого судді про можливість застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби.

За цих обставин, колегія суддів прийшла до висновку про те, що при розгляді клопотання слідчий суддя, взявши до уваги вищенаведені обставини, вимоги кримінального процесуального закону та дані про особу підозрюваного, прийшов до належних висновків про відмову у задоволенні клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та про можливість і необхідність застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, які ґрунтуються на вимогах закону й доданих до клопотання матеріалах, у зв`язку із чим, визнаються апеляційним судом обґрунтованими й належним чином вмотивованими. При цьому, колегія суддів вважає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 у кримінальному провадженні.

Інші обставини, які б давали підстави для скасування судового рішення апеляційним судом не встановлено.

Строк дії запобіжного заходу встановлено відповідно до вимог ч. 6 ст. 181 КПК України, а також обґрунтовано, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покладено на підозрюваного такі процесуальні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає, а саме: с. Великі Лази Ужгородського району Закарпатської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; здати на зберігання до Головного управління ДМС у Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли вплинути на висновки слідчого судді чи спростувати їх, і на такі стороною обвинувачення не вказується.

Керуючись ст. ст. 176-183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 , відхилити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 14 червня 2025 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: