Справа №511/1795/25
Провадження по справі №1-кп/498/104/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 року с-ще. Велика Михайлівка

Великомихайлівський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі. Велика Михайлівка кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000258 від 19 березня 2025 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Велика Михайлівка, Великомихайлівського району Одеської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, перебуваючого у фактичних шлюбних відносинах, маючого на утриманні неповнолітню дитину, інваліда ІІІ групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 369, ч. 3 ст. 332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

17.03.2025 близько 08:30 обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи в салоні транспортного засобу ВАЗ 2107 д.н.з НОМЕР_1 неподалік н.п. Павлівка Роздільнянського р-ну Одеської області, діючи умисно, достовірно знаючи, що ОСОБА_6 , є службовою особою начальником групи логістики відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » НОМЕР_2 прикордонного загону та відповідно до займаної посади володіє службовою інформацією про охорону державного кордону на ділянці відповідальності, з метою організації переправлення осіб через державний кордон України, виказав ОСОБА_6 пропозицію надати йому неправомірну вигоду у розмірі 1000 доларів США за надання ОСОБА_6 інформації про місця розташування прикордонних нарядів на ділянці відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » НОМЕР_2 прикордонного загону. Надалі, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_4 , 21.03.2025 близько 18:10, з метою організації переправлення осіб через державний кордон України, зустрівся з ОСОБА_6 поблизу магазину «Соняшник» по вул. Центральна, селища Велика Михайлівка, Роздільнянського району, Одеської області та повторно виказав пропозицію надати йому неправомірну вигоду у розмірі 1000-1500 доларів США з кожної людини за надання ОСОБА_6 інформації про місця розташування прикордонних нарядів на ділянці відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » НОМЕР_2 прикордонного загону, а також розміщення технічних засобів охорони державного кордону. Надалі, 25.03.2025 близько 15:34, ОСОБА_4 , перебуваючи навпроти магазину «Соняшник» по вул. Центральна, сел. Велика Михайлівка, Роздільнянського району, Одеської області, діючи умисно, з метою організації переправлення осіб через державний кордон України, надав начальнику групи логістики відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » НОМЕР_2 прикордонного загону ОСОБА_6 першу частину неправомірної вигоди в розмірі 1500 доларів США (станом на 25.03.2025 за офіційним курсом НБУ 62505 грн (шістдесят дві тисячі п`ятсот п`ять гривень), за надання ОСОБА_6 інформації про місця розташування прикордонних нарядів на ділянці відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » НОМЕР_2 прикордонного загону, а також розміщення технічних засобів охорони державного кордону.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб із невстановленими досудовим розслідуванням ОСОБОЮ 1 та ОСОБОЮ 2, досудове розслідування відносно яких здійснюється у виділеному кримінальному провадженні, діючи з корисливих мотивів, після отримання ОСОБОЮ 1 від ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які мали бажання за грошові кошти незаконно перетнути державний кордон України поза пунктами пропуску, грошової винагороди загальним розміром 15000 доларів США, а також доставки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ОСОБОЮ 2 до заздалегідь обумовленого із ОСОБА 1 місця на околиці селища Велика Михайлівка Роздільнянського р-ну Одеської області, на виконання своєї ролі організував переправлення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 через державний кордон України за наступних обставин. 17.03.2025 близько 08:30 обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи в салоні транспортного засобу ВАЗ 2107 д.н.з НОМЕР_1 неподалік н.п. Павлівка Роздільнянського р-ну Одеської області, діючи умисно, достовірно знаючи, що ОСОБА_6 , є службовою особою начальником групи логістики відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » НОМЕР_2 прикордонного загону та відповідно до займаної посади володіє службовою інформацією про охорону державного кордону на ділянці відповідальності, з метою організації переправлення осіб через державний кордон України, виказав ОСОБА_6 пропозицію надати йому неправомірну вигоду у розмірі 1000 доларів США за надання ОСОБА_6 інформації про місця розташування прикордонних нарядів на ділянці відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » НОМЕР_2 прикордонного загону. Надалі, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_4 , 21.03.2025 близько 18:10, з метою організації переправлення осіб через державний кордон України, зустрівся з ОСОБА_6 поблизу магазину «Соняшник» по вул. Центральна, селища Велика Михайлівка, Роздільнянського району, Одеської області та повторно виказав пропозицію надати йому неправомірну вигоду у розмірі 1000-1500 доларів США з кожної людини за надання ОСОБА_6 інформації про місця розташування прикордонних нарядів на ділянці відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » НОМЕР_2 прикордонного загону, а також розміщення технічних засобів охорони державного кордону. У подальшому, ОСОБА_4 , на виконання своєї ролі, продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, 25.03.2025 близько 15:00 використовуючи транспортний засіб ВАЗ 2107 д/з НОМЕР_1 забрав ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з околиці селища Великомихайлівка Роздільнянського р-ну Одеської області та перевіз їх до свого місця мешкання по АДРЕСА_1 , де висадив останніх на території подвір`я та надав поради щодо подальшого перетину державного кордону. Надалі, ОСОБА_4 25.03.2025 близько 15:34, перебуваючи навпроти магазину «Соняшник» по вул. Центральна, сел. Велика Михайлівка, Роздільнянського району, Одеської області, діючи умисно, з метою організації переправлення осіб через державний кордон України, надав начальнику групи логістики відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » НОМЕР_2 прикордонного загону ОСОБА_6 першу частину неправомірної вигоди в розмірі 1500 доларів США (станом на 25.03.2025 за офіційним курсом НБУ 62505 грн (шістдесят дві тисячі п`ятсот п`ять гривень)), за надання ОСОБА_6 інформації про місця розташування прикордонних нарядів на ділянці відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » НОМЕР_2 прикордонного загону, а також розміщення технічних засобів охорони державного кордону.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені даних кримінальних правопорушень визнав повністю та підтвердив фактичні обставини справи. Суду пояснив, що він працював таксистом, та іноді возив на роботу ОСОБА_9 . Його знайомі, які займались переправленням людей через кордон запропонували йому також цим зайнятись. Він погодився, після чого користуючись тим, що він добре знає ОСОБА_9 , він запропонував йому за винагороду повідомити яким чином і де саме можна проїхати безперешкодно до кордону, та перетнути кордон. В назначений день та час його знайомий привіз двох людей до околиці с-ща. Велика ОСОБА_10 , звідки він їх забрав до себе додому. Також знайомий передав йому грошові кошти для ОСОБА_9 у розмірі 1500 доларів, та дав йому аванс у розмірі 100 доларів. Після чого він поїхав на зустріч з ОСОБА_9 , де навпроти магазину «Соняшник» по вул. Центральній він передав 1500 доларів ОСОБА_9 , а той скинув на телефон потрібну йому геолокацію. Відійшовши метрів 50 від місця зустрічі, його затримали працівники правоохоронних органів. В скоєному щиро розкаюється, вказує що скоїв злочин у зв`язку з тим, що були потрібні гроші, хоча коли він таксував грошей їм вистачало, та більше скоювати злочини не буде.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.

З`ясувавши правильність розуміння ОСОБА_4 суті пред`явленого йому обвинувачення, не маючи сумніву у добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши учасникам судового провадження позбавлення права на апеляційний порядок оскарження, недосліджених доказів та обставин справи, за пропозицією прокурора та за згодою всіх учасників судового провадження, суд визнав не доцільним дослідження доказів вини обвинувачених стосовно тих фактичних обставин справи, які обвинуваченим визнаються та не оспорюються, обмежився допитом обвинуваченого, вивченням документів, що характеризують особу обвинуваченого, із застосуванням ч. 3 ст. 349 КПК України.

При вказаних обставинах, дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 369 КК України пропозиція службовій особі надати їй неправомірну вигоду, а так само надання такої вигоди за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища.

При вказаних обставинах, дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 332 КК України організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, вчинені за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 369 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, кримінальне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 332 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, особу винного, який за місцем проживання характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності його не притягували, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину, є інвалідом ІІІ групи, обставина, що пом`якшує покарання щире каяття у скоєному, обставин, що обтяжують покарання - суд не вбачає, та вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання за ч. 1 ст.369 КК України та ч. 3 ст.332 КК України у виді найнижчої межі у вигляді позбавлення волі встановлених в санкціях статей.

Оскільки обвинуваченому інкримінується вчинення двох кримінальних правопорушень, суд відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, вважає за необхідне визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Щодо додаткового покарання передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України - позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, суд констатує наступне.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04.09.2023 у справі №404/2081/22 викладено правовий висновок щодо застосування норми права, передбаченої ст. 55 КК України (застосування покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю). При розгляді вказаної справи судом зазначено, що зміст ст. 55 КК не містить законодавчих заборон чи обмежень щодо призначення такого додаткового покарання в залежності від того, чи обіймав обвинувачений певну посаду або займався певною діяльністю на час вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду у випадку, коли санкцією відповідної частини статті Особливої частини КК передбачено можливість призначення особі додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, суд, визнаючи особу винуватою у вчиненні відповідного кримінального правопорушення, має право призначити таке додаткове покарання незалежно від того, чи обвинувачений обіймав певну посаду або займався певною діяльністю на час вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_4 додаткове покарання у виді позбавленням права обіймати посади, пов`язані з здійсненням охорони державного кордону України та посади в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.

Крім того, суд враховує корисливий мотив при вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, тому вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, яке визначено санкцією ч. 3 ст. 332 КК України як обов`язкове.

Також, при застосуванні додаткового покарання, суд враховує положення ч. 3 ст. 70 КК України, відповідно до якої до основного покарання, призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, можуть бути приєднані додаткові покарання, призначені судом за кримінальні правопорушення, у вчиненні яких особу було визнано винною.

Підстав для застосування ст. 69 КК України, ст. 75 КК України до обвинуваченого судом не встановлено.

Ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 26 березня 2025 року до обвинуваченого ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави. Під час судового розгляду обраний обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою продовжувався.

З метою забезпечення виконання вироку суду, суд вважає за необхідне залишити без змін запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 до набуття вироком законної сили.

Судом встановлено, що ухвалами слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 28 березня 2025 року було накладено арешт на речові докази по даному кримінальному провадженню, які у зв`язку із закінченням судового розгляду даного кримінального провадження та відсутності необхідності в подальшому такому арешті підлягають скасуванню.

Тому у відповідності до ч.4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна, накладеного ухвалами слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 28 березня 2025 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Відповідно до п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю).

Враховуючи, що мобільний телефон чорного кольору марки «Redmi» моделі А2, ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 , який належить та яким користується ОСОБА_4 15 купюр номіналом 100 доларів США кожна, а саме: 100 доларів США серії QK 12795473 B; 100 доларів США серії PG 10690912 C; 100 доларів США серії QK 10854790 B; 100 доларів США серії QK 10854789 B; 100 доларів США серії QK 10854788 B; 100 доларів США серії PG 10690913 C; 100 доларів США серії QK 12795463 B; 100 доларів США серії QL 41006323 A; 100 доларів США серії QK 12795465 B; 100 доларів США серії QK 10854787 B; 100 доларів США серії QK 12795453 B; 100 доларів США серії QK 10854786 B; 100 доларів США серії PK 04855918 H; 100 доларів США серії PG 10690911 C; 100 доларів США серії QK 12795464 B, були використані як знаряддя умисного кримінального правопорушення, за яке передбачено основне покарання у виді позбавлення волі, у відповідності до ст. ст. 96-1, 96-2 КК України підлягає спеціальній конфіскації, тобто примусовому безоплатному вилученню у власність держави.

Судових витрат у справі немає.

Цивільний позов не заявлений.

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.374-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 369, ч. 3 ст. 332 КК України та призначити йому покарання:

за ч. 1 ст. 369 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;

за ч. 3 ст. 332 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з здійсненням охорони державного кордону України та посади в органах державної влади та органах місцевого самоврядування строком на 3 (три) роки з конфіскацією майна.

На підставі ч. 1 3 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити ОСОБА_4 основне покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з здійсненням охорони державного кордону України та посади в органах державної влади та органах місцевого самоврядування строком на 3 (три) роки з конфіскацією майна

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити без змін тримання під вартою.

Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_4 термін його попереднього ув`язнення, відповідно до вимог ч.5 ст. 72 КК України з моменту фактичного затримання, а саме з 25 березня 2025 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Скасувати арешт, накладений ухвалами слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 28 березня 2025 року на тимчасово вилучене майно ( том 1 а.с. 206-209, 213-215)

Відповідно до вимог ст. ст. 96-1, 96-2 КК України мобільний телефон чорного кольору марки «Redmi» моделі А2, ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 , який належить та яким користується ОСОБА_4 , та 15 купюр номіналом 100 доларів США кожна, а саме: 100 доларів США серії QK 12795473 B; 100 доларів США серії PG 10690912 C; 100 доларів США серії QK 10854790 B; 100 доларів США серії QK 10854789 B; 100 доларів США серії QK 10854788 B; 100 доларів США серії PG 10690913 C; 100 доларів США серії QK 12795463 B; 100 доларів США серії QL 41006323 A; 100 доларів США серії QK 12795465 B; 100 доларів США серії QK 10854787 B; 100 доларів США серії QK 12795453 B; 100 доларів США серії QK 10854786 B; 100 доларів США серії PK 04855918 H; 100 доларів США серії PG 10690911 C; 100 доларів США серії QK 12795464 B - конфіскувати в дохід держави. ( том 1 а.с. 206-209, 213-215)

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду через Великомихайлівський районний суд Одеської області, з урахуванням обмежень, визначених ч. 3ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1