Справа № 639/3993/25
Провадження № 1-кп/639/326/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2025 року м. Харків

Новобаварський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному 11.04.2025 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під №0000530 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Н. Ольшанка Пристенського району Курської області рф, громадянина України, з середньо-технічною освітою, одруженого, немаючого будь-яких осіб на утриманні, пенсіонера, працюючого сантехніком у КП ОУСЦ «Акварена», зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

11.04.2025 року приблизно о 15:40ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем «Ford Sierra», р.н. НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_7 , рухався по вул. Олександра Лавриненка в напрямку до вул. Полтавський Шлях в м. Харкові.

Під`їхавши до перехрестя вул. Олександра Лавриненка та вул. Полтавський Шлях, ОСОБА_5 діючи необережно, грубо порушив вимоги п. 16.11 Правил дорожнього руху України, а також вимоги дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» та здійснюючи виїзд на перехрестя з поворотом вліво, не переконався в тому, що це буде безпечним і не створить перешкод чи небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, проігнорував вимоги дорожнього знаку 2.1 Правил дорожнього руху України, який встановлений перед виїздом на перехрестя, по ходу його руху,не надав дорогу автомобілю «Hyndai Sonata» р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , який рухався по головній дорозі вул. Полтавський Шлях зі сторони вул. Залютинської в напрямку вул. Переможців, зі швидкістю приблизно 50 км/год. В результаті чого відбулось зіткнення вказаних транспортних засобів.

Внаслідок дорожньо-транспортної події пасажир автомобілю «Ford Sierra», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження, від яких, того ж дня померла в лікарні. Згідно з висновком судово-медичної експертизи, причиною смерті ОСОБА_9 стала важка сукупна травма.

Допущені ОСОБА_5 порушення вимог п. 16.11 Правил дорожнього руху України,згідно яких: на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху та вимог дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» Розділу «Дорожні знаки» Правил дорожнього руху України, згідно якого: водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної події та суспільно небезпечними наслідками у вигляді смерті ОСОБА_9 .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.286 КК України визнав у повному обсязі, повністю підтверджує фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення, надав пояснення щодо місця, часу, способу його вчинення так, як вони встановлені судом. Суду пояснив, що дійсно, 11.04.2025 року приблизно о 15:40 год. він їхав на автомобілі «Ford Sierra», р.н. НОМЕР_1 по вул. Олександра Лавриненка в напрямку до вул. Полтавський Шлях в м. Харкові. Поряд із ним на пасажирському сидінні в автомобілі перебувала ОСОБА_9 . Під`їхавши до перехрестя вул. О. Лавриненка та вул. Полтавський Шлях, він ввімкнув лівий показник повороту. Побачивши, що зліва горить червоний сигнал світлофору для автомобілів, які рухаються по вул. П. Шлях, а з правої сторони транспортні засоби, на його думку, знаходяться на значній відстані від нього, він почав поворот наліво. Разом з цим, під час здійснення маневру автомобіль «Hyndai Sonata», який рухався по головній дорозі з правої сторони здійснив удар в правий бік його транспортного засобу.

Згоден, що ДТП відбулась через грубе порушення ним вимог п. 16.11 ПДР України, а також вимог дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу».У вчиненому щиро розкаюється, кваліфікацію злочину не оспорює. Спричинену матеріальну шкоду відшкодував в повному обсязі, дуже жалкує, що з його вини трапилась ця жахлива ДТП та смерть його цивільної дружини.

Потерпілий ОСОБА_10 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, в порядку вимог ст.135 КПК України, що відповідно до вимог ст.325 КПК України не є перешкодою для проведення судового розгляду. Відповідно до наданої ними заяви до суду просить розглядати справу без його участі, цивільний позов до обвинуваченого не заявляє, просить призначити ОСОБА_5 м`яке покарання, не пов`язане з позбавленням волі(а.с.37).

Обвинувачений вважав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ним не оспорюються. Цю позицію підтримали прокурор, захисник та потерпілий ОСОБА_6 .

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини, а також те, що він не піддає сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності його позиції, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ними не оспорюються, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів досудового розслідування, зокрема даних, що характеризують особу обвинуваченого.

На виконання вимог ч.3 ст.349 КПК України, учасникам судового провадження роз`яснено про позбавлення права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_5 в обсязі пред`явленого обвинувачення, є доведеною. Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

Така юридична оцінка дій обвинуваченого відповідає фактичним обставинам, встановленим по справі.

Перевіркою даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має хронічне захворювання: цироз печінки,одружений, пенсіонер, офіційно працює сантехніком у КП ОУСЦ «Акварена», за місцем попередньої роботи у ДП «ГИПРОКОКС», де працював майже 20 (двадцять) років, характеризується виключно з позитивного боку, має постійне місце проживання та реєстрації.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до п.1, 2 ч.1 ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття та добровільне повне відшкодування завданої шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої, відповідно до ч.1 ст. 67 КК України, не встановлено.

Відповідно до ст. 65 КК України та п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку, суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд виходить з положень ст.ст.50, 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер та ступінь тяжкості скоєного злочину, який за змістом ст. 12 КК України є неумисним тяжким злочином, наявність двох пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, дані про особу обвинуваченого, наведені вище, у зв`язку з чим суд вважає можливим призначити обвинуваченому ОСОБА_5 основне покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, передбаченої ч. 2 ст. 286 КК України, яке є необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

При цьому суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, є особою похилого віку, у вчиненому щиро розкаявся, добровільно повністю відшкодував завдану шкоду, критично відноситься до скоєного та засуджує свою поведінку, позицію потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , які не мають будь-яких претензій до обвинуваченого та просили призначити обвинуваченому покарання, не пов`язане з позбавленням волі, позицію сторони обвинувачення, яка просила застосувати відносно ОСОБА_5 положення ст.75 КК України і звільнити його від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, у зв`язку з чим суд приходить висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 , попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень та досягнення цілей покарання в цілому можливе без реального відбування основного покарання у виді позбавлення волі, а тому його можливо звільнити від відбування цього покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Призначення саме такого основного покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Разом з цим, санкція ч.2 ст. 286 КК України, за якою обвинувачується ОСОБА_5 , передбачає додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Пленум Верховного Суду України у пункті 21 своєї постанови №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначив, що у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286, ст. 287 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.

Питання про доцільність призначення додаткового покарання вирішується на розсуд суду з урахуванням обставин конкретної справи і з обов`язковим мотивуванням у вироку прийнятого рішення.

Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 скоїв злочин, передбачений ч.2 ст. 286 КК України допустивши грубе порушення Правил Дорожнього руху України, внаслідок якого настала смерть потерпілої. Отже, поведінка обвинуваченого на автошляху була явно небезпечною для оточуючих і тому суд вважає, що з урахуванням тяжких наслідків ДТП смерть людини, звільнення обвинуваченого від відбування додаткового покарання у виді позбавлення керування транспортними засобами, явно не відповідатиме тяжкості кримінального правопорушення та його наслідкам (смерть потерпілого), а також меті покарання у розумінні ст. 50 КК України, та може створити у суспільстві враження вибіркового правосуддя та буде суперечити принципам верховенства права та невідворотності покарання.

У зв`язку із вищевикладеним, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_5 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки, яке буде співмірним зі скоєним кримінальним правопорушенням та наслідками, які в результаті настали, а також є необхідним для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

Запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту до набрання вироком законної сили слід залишити раніше обраний.

Цивільні позови не заявлені. Процесуальні витрати на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 згідно ст. 124 КПК України.

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України, скасувавши арешт майна, накладений ухвалами слідчого судді згідно вимог ч. 4 ст. 174, п. 14 ч. 1 ст. 368 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не скоїть нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Продовжити стосовно ОСОБА_5 дію запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, до набрання вироком законної сили.

Скасувати арешт з майна, накладений ухвалами слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 18.04.2025 р. та 24.04.2025 р., яке було вилучено 11.04.2025 року в ході огляду місця події за адресою: м. Харків, вул. Полтавський шлях, буд. 192/1.

Після набрання вироком законної сили речові докази по кримінальному провадженню, а саме:

- автомобіль «FORD SIERRA» р.н. НОМЕР_1 , який зберігається на майданчику автотранспортного відділення ЦЗ ГУНП в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Григорія Сковороди (Пушкінська), буд. 107 - повернути ОСОБА_7 , як законному володільцю (к/п а.с. 49-50).

- автомобіль «HYUNDAI SONATA», р.н. НОМЕР_2 , який зберігається на майданчику автотранспортного відділення ЦЗ ГУНП в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Григорія Сковороди (Пушкінська), буд. 107 - повернути БО "БФ "КАРОЛІНА" як законному володільцю (к/п а.с. 45-46).

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати за проведення судових експертиз у загальному розмірі 49876 (сорок дев`ять тисяч вісімсот сімдесят шість) грн. 80 коп. (к/п а.с. 65, 83, 101, 164).

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 392 КПК України до Харківського апеляційного суду через Новобаварський районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1