1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/2591/20 1-кс/335/1496/2025
30 квітня 2025 року м. Запоріжжя
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки м. Запоріжжя, неодруженої, на утриманні неповнолітніх дітей немає, має статус адвоката, згідно рішення Ради адвокатів Запорізької області № 18 від 02.10.2017, свідоцтво № 001411, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3, 4 ст. 358, ч. 2 ст. 209 КК України,
Прокурор звернувся до слідчого судді з вищезазначеним клопотанням, в обґрунтування якого зазначив наступне.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , яка має статус адвоката, згідно рішення Ради адвокатів Запорізької області № 18 від 02.10.2017, у період часу з вересня 2017 року по лютий 2020 року організувала стійке злочинне угруповання, до складу якого залучила ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , а також у якості пособника до вчинення злочинів залучила діючого працівника ТОВ «ЗМБТІ» ОСОБА_9 , з метою вчинення корисливих злочинів з об`єктами нерухомого майна.
Згідно розробленого злочинного плану та розподілених ролей ОСОБА_5 , як організатор, у складі організованої злочинної групи виконувала наступні функції: створила, контролювала, координувала та керувала діями членів організованої злочинної групи, підшукавши і об`єднавши із числа знайомих їй осіб інших співучасників для вчинення злочину; займалась пошуком квартир, власники яких померли, а спадкоємці померлих відсутні або не прийняли спадщину через їх знаходження закордоном або на окупованій території; виготовлювала завідомо підроблені договори купівлі-продажу квартир, які нібито зареєстровані товарними біржами в 1997-2002 роках, згідно яких померлі власники квартир, до настання їх смерті, продали об`єкти нерухомості особам, які входили до складу злочинної групи та в подальшому передавала вказані договори на підпис ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ; передавала завідомо підроблені договори купівлі-продажу квартир ОСОБА_9 для виготовлення на них реєстраційного напису та долучення одного примірника до інвентаризаційної реєстраційної справ ТОВ «ЗМБТІ»; займалась оформленням довіреностей від імені ОСОБА_8 на ОСОБА_6 та на себе особисто у нотаріуса, з метою подальшої реалізації об`єктів нерухомості; розподіляла між всіма учасниками організованої групи розмір незаконного заробітку.
Діючи у складі злочинного угруповання, ОСОБА_5 через учасників вказаної групи систематично заволоділа 7 квартирами мешканців міста Запоріжжя, які померли та не мали спадкоємців та їх майно мало бути визнаним відумерлою спадщиною, або спадкоємці яких не вступили у спадщину та не встигли набути право власності на нерухоме майно. Набуті незаконним шляхом квартири у подальшому ОСОБА_5 з іншими учасниками злочинної групи реалізувала добросовісним набувачам.
Так, у вищевказаний період часу, діючи умисно, з корисливих мотивів, у складі організованої групи ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та за попередньою змовою з ОСОБА_9 , шляхом підроблення офіційних документів, які посвідчували право власності на нерухоме майно, які у подальшому подавались для реєстрації прав власності за учасниками злочинної групи, шляхом обману та зловживання довірою заволоділи квартирами у місті Запоріжжі, що розташовані за адресами: АДРЕСА_2 , вартістю 350 587,00 грн.; АДРЕСА_3 , вартістю 350 262,00 грн.; АДРЕСА_4 , вартістю 280 113,00 грн.; АДРЕСА_5 , вартістю 263 246,00 грн.; АДРЕСА_6 , вартістю 354 220,00 грн.; АДРЕСА_7 , вартістю 237 662,00 грн.; АДРЕСА_8 , вартістю 452 352,00 грн., чим потерпілим спричинено матеріальну шкоду на вищевказані суми.
У подальшому, з метою отримання незаконного прибутку від реалізації квартир, право власності на які завідомо для учасників організованою групи отримано злочинним шляхом, використовуючи підроблені документи, шляхом обману та зловживання довірою, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у складі організованої групи продали квартири добросовісним набувачам, чим спричинили останнім матеріальну шкоду.
Отримані в результаті незаконної діяльності грошові кошти ОСОБА_5 , як організатор злочинної групи, розподілила між всіма учасниками групи.
27.03.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3, 4 ст. 358, ч. 2 ст. 209 КК України.
Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.04.2025 до підозрюваної ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороню залишати місце свого проживання цілодобово до 30.04.2025.
Ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані слідчим суддею під час застосування до підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло цілодобово з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, не зменшилися та продовжують існувати, а запобігти зазначеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо.
З огляду на викладене, прокурор просить продовжити строк тримання підозрюваної під цілодобовим домашнім арештом з покладенням на підозрювану обов`язків, зазначених у клопотанні.
Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Захисник заперечував проти клопотання прокурора, посилаючись на недоведеність прокурором існування ризиків, перелічених у клопотанні. Прокурором до клопотання не додано жодних доказів вчинення підозрюваною перешкод кримінальному провадженню. Підозрювана сумлінно виконує процесуальні обов`язки. При вирішені клопотання захисник просив слідчого суддю врахувати те, що підозрювана постійно проживає за місце реєстрації, має міцні соціальні зв`язки, є адвокатом, має стабільне законне джерело доходу. Сан здоров`я підозрюваної вимагає проходження амбулаторного лікування. Утримання підозрюваної під цілодобовим домашнім арештом позбавляє останню можливості виконувати професійні обов`язки адвоката та проходити лікування. Потреби досудового розслідування не виправдовують таке істотне обмеження свободи підозрюваної. З огляду на викладене, захисник просив застосувати до підозрюваної запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або дозволити залишати житло, під арештом в якому вона утримується, в денний час доби.
Підозрювана підтримала позицію захисника. Повідомила, що ніколи не чинила перешкод кримінальному провадженню і не має таких намірів. Вину в інкримінованих їй правопорушеннях вона не визнає і має намір доводити свою невинуватість у встановленому процесуальним законом порядку. Утримання її під цілодобовим домашнім арештом унеможливлює виконання нею свої професійних обов`язків, оскільки вона позбавлена можливості звалятися в судові засідання, в яких приймає участь як представник учасників справи, знайомитися з матеріалами справи. Заборона залишати житло позбавляє її права на тримання кваліфікованої медичної допомоги, якої вона потребує через незадовільний стан здоров`я.
Заслухавши думку учасників провадження, вивчивши клопотання, дослідивши додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступних висновків.
Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25.03.2025 продовжено строк досудового розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні до шести місяців, а саме до 30 квітня 2025 року.
27.03.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3, 4 ст. 358, ч. 2 ст. 209 КК України.
Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.04.2025 до підозрюваної ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороню залишати місце свого проживання цілодобово на строк до 30.04.2025, покладено на підозрювану обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду; утримуватися від спілкування з іншими підозрюваними та потерпілими в даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3, 4 ст. 358, ч. 2 ст. 209 КК України, підтверджується фактичними даними, що містяться в доданих до клопотання матеріалів кримінального провадження.
При цьому, слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для повідомлення такій особі про підозру. За наявності обґрунтованих даних, які спростовують всі чи деякі обставини вчинення кримінального правопорушення, слідчий за погодженням із прокурором має право змінити раніше повідомлену підозру чи за наявності для цього підстав прийняти рішення про закриття кримінального провадження.
Слідчим суддею встановлено, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, існування яких було доведено стороною обвинувачення під час розгляду клопотання про застосування до підозрюваної запобіжного заходу, продовжують існувати і на момент розгляду даного клопотання.
Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність застосування запобіжного заходу є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання у сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують.
З урахуванням особи підозрюваної, зокрема того, що вона підозрюється у вчиненні злочинів, які відноситься до категорії особливо тяжких, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від до дванадцяти років з конфіскацією майна, доводи прокурора про те, що у разі незастосування до підозрюваної запобіжного заходу, остання може переховуватись від органу досудового слідства або суду з метою уникнення покарання, є переконливими.
Ймовірним є й ризик незаконного впливу підозрюваною на потерпілих та свідків, оскільки наразі жодна із зазначених осіб не допитана судом, і, відповідно, їх показання не сприйняті безпосередньо, задля можливості використання їх як доказів. З огляду на викладене, цілком ймовірно, що будучі обізнаною про анкетні дані свідків та потерпілих, підозрювана може здійснювати на них протиправний вплив з метою зміни ними показань або відмови від їх надання суду.
З огляду на обставини кримінального провадження, викладені у клопотанні, ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, також продовжує існувати, оскільки підозрювана, перебуваючи на волі, може вчинити нові кримінальні правопорушення або продовжити кримінальні правопорушення, які їй інкримінуються.
Належна процесуальна поведінка підозрюваної на яку посилається сторона захисту, свідчить про ефективність застосованого до неї запобіжного заходу.
На переконання слідчого судді, більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваної, не унеможливіть ймовірність вчинення нею перешкод кримінальному провадженню. Заборона підозрюваній залишати цілодобово житло, під арештом в якому вона утримується, є виправданою на даній стадії кримінального провадження та сприятиме дієвості кримінального провадження. Таке обмеження прав та законних інтересів є співмірним із завданнями кримінального провадження. Заборона залишати житло цілодобово не позбавляє підозрювану права отримувати медичну допомогу у разі виникнення такої необхідності. Необхідність відвідати заклад охорони здоров`я у випадку хвороби є поважною причиною для залишення житла. Покладені на підозрювану обов`язки хоча й істотно обмежують її можливості щодо представництва інтересів клієнтів в судах, проте виключають її участь в судових засідання в режимі відеоконференції.
Строк тримання підозрюваної під домашнім арештом не виходить за межі розумного.
З огляду на викладене, клопотання прокурора є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Визначаючи строк, на який необхідно продовжити ОСОБА_5 запобіжний захід, слідчий суддя виходить з наступного.
Слідчим суддею встановлено, що досудове розслідування завершено. 23.04.2025 стороні захисту та потерпілим повідомлено про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування. Стороні захисту вищезазначені повідомлення надіслані поштою 23.04.2025.
Отже, досудове розслідування завершено за 7 днів до закінчення його строку, який мав би сплинути 30 квітня 2025 року.
Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту повідомлення особі про підозру до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотанням про закриття кримінального провадження або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.
Строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею, крім дня прийняття відповідної постанови та дня повідомлення підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.
З огляду на викладене, перебіг строку досудового розслідування зупинився 24.04.2025. Отже, залишок строку досудового розслідування становить 7 днів.
За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку, про необхідність продовження строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною підозрюваній залишати місце свого проживання цілодобово в межах строку досудового розслідування, до якого не включається строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування (станом на час розгляду клопотання це 7 днів), тобто до 07.05.2025.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 184, 192-194, 196, 376, 395 КПК України, слідчий суддя
Клопотання прокурора задовольнити.
Продовжити до 07 травня 2025 року строк тримання підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під домашнім арештом із забороною підозрюваній залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово з покладенням на підозрювану обов`язків:
-прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду;
- утримуватися від спілкування з іншими підозрюваними та потерпілими в даному кримінальному провадженні;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Виконання ухвали покласти на орган Національної поліції за місцем проживання підозрюваної.
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора у кримінальному провадженні.
Роз`яснити підозрюваній, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за її поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому вона перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.
В разі невиконання покладених обов`язків, до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.
Встановити строк дії даної ухвали до 07 травня 2025 року включно.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Слідчий суддя ОСОБА_1