Справа №700/538/25
Провадження №1-кп/700/97/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2025 року селище Лисянка

Лисянський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000526, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 квітня 2025 року, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця с.Кучківка Черкаської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, військовослужбовцем, учасником бойових дій, інваліом не являється, не є депутатом будь яких рад, на утриманні малолітніх дітей немає, раніше несудимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачувалася особа.

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 26.04.2025 близько 07 години 30 хвилин, перебуваючи в кімнаті будинку за адресою:: АДРЕСА_1 , за місцем проживання своєї матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ході раптового виниклого конфлікту зі своєю матір`ю ОСОБА_5 , в стані алкогольного сп`яніння маючи умисел спрямований на нанесення тяжких тілесних ушкоджень, усвідомлюючи свої дії та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, наніс останній щонайменше 5 ударів руками в область голови, після чого потерпіла впала на стілець лівою частиною тіла при цьому вдарилась об цегляну лежанку внаслідок чого ОСОБА_5 отримала наступні тілесні ушкодження: закритий перелом 7 ребра ліворуч, ускладненого пневмотораксом зліва, травматичного заднього вивиху кісток лівого передпліччя, ран на голові зліва, саден обличчя, верхніх та нижніх кінцівок.

Відповідно до висновку експерта №05-9-01-128 від 20.05.2025 встановлено, у ОСОБА_5 наявні ушкодження у вигляді закритого перелому 7 ребра ліворуч, ускладненого пневмотораксом зліва, травматичного заднього вивиху кісток лівого передпліччя, ран на голові зліва, саден обличчя, верхніх та нижніх кінцівок. Вказані ушкодження виникли від дії тупих твердих предметів, ушкодження y вигляді закритого перелому 7 ребра ліворуч, ускладненого пневмотораксом зліва, відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Ушкодження у вигляді травматичного заднього вивиху кісток лівого передпліччя відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я. Ушкодження у вигляді на ран на голові зліва, саден обличчя, верхніх та нижніх кінцівок, відносяться до категорії легких тілесних, тобто ОСОБА_4 здійснив кримінальне правопорушення пов`язане з домашнім насильством, яке виражається у нанесенні тілесних ушкоджень.

Протиправні дії ОСОБА_4 кваліфікуються досудовим розслідуванням як заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, тобто як вчинення злочину, передбаченого частиною першою статті 121 КК України.

Процесуальні рішення у справі

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000526, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 квітня 2025 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України, надійшов до Лисянського районного суду Черкаської області 30 травня 2025 року.

Ухвалою Лисянського районного суду Черкаської області від 30 травня 2025 року призначено проведення підготовчого засідання у кримінальному провадженні № 0000526, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 квітня 2025 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України.

Ухвалою Лисянського районного суду Черкаської області від 17 червня 2025 року підготовче провадження у вказаному кримінальному провадженні закінчено та кримінальне провадження призначене до судового розгляду.

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

Після оголошення прокурором обвинувального акту ОСОБА_4 пояснив суду, що обвинувачення йому зрозуміле, викладені у ньому обставини відповідають фактичним обставинам справи, він визнає себе винним і бажає давати показання.

Судом запропоновано учасникам справи визначити обсяг доказів, що підлягають дослідженню та порядок їх дослідження.

Прокурор ОСОБА_3 зазначив, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю доведена зібраними під час досудового розслідування доказами, обвинувачений визнав свою вину та не оспорює фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, підстави для сумніву щодо добровільності його позиції відсутні, а тому вважає недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. З огляду на викладене просить суд обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують його особу, дослідити докази щодо речових докзів.

Обвинувачений ОСОБА_4 просив суд обмежитись допитом його та дослідженням доказів, які характеризують його особу.

Потерпіла ОСОБА_5 претензій матеріального та морального характеру не має, цивільний позов заявляти не буде та просить застосувати до ОСОБА_4 найнижчу міру покарання.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники судового провадження вважають недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються і судом встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, а також з`ясовано що вони усвідомлюють неможливість у подальшому оспорити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, роз`яснивши учасникам процесу положення частини 3 статті 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи.

За таких обставин, суд, відповідно до вимог частини 3 статті 349 КПК України, постановив ухвалу про визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого та дослідити докази щодо речових докзів.

Такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Пунктом 6 розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету Міністрів Ради Європи "Стосовно спрощення кримінального правосуддя" визначено, що оскільки при процедурі "заява підсудного про визнання вини" від обвинуваченого вимагається явка до суду на ранній стадії провадження, щоб заявити в суді публічно чи приймає він чи спростовує обвинувачення проти себе, то суд в таких випадках має вирішувати, обійтися без всього процесу розслідування або його частини чи негайно перейти до розгляду особи правопорушника, ухвалення вироку та, по можливості, вирішення питання щодо компенсації.

Суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 року (скарга № 6903/75) "Девеер проти Бельгії" (Deweerv. Belgium) держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.

Суд пересвідчився, що позиція обвинуваченого ОСОБА_4 щодо розгляду справи у порядку, передбаченому частиною 3 статті 349 КПК України, є добровільною і не пов`язана з вищевказаними чинниками.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України, визнав повністю і надав пояснення, ідентичні викладеним в обвинувальному акті. У вчиненому він щиро розкаюється і просить суворо його не карати.

Покази обвинуваченого ОСОБА_4 у судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах частини 3 статті 349 КПК України, керуючись законом, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України, за обставин, встановлених судом.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за частиною 1 статті 121 КК України, оскільки він 26 квітня 2025 року заподіяв ОСОБА_5 умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодженняч, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Позиції учасників провадження щодо призначення покарання

Прокурор у судовому засіданні просив призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років. На підставі статті 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені пунктом 1, 2 частини 1, пункту 2 частини 3 статті 76 КК України, а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питання пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Окрім того, прокурор просив в інтересах потерпілої від злочину, пов`язаного з домашнім насильством одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, застосувати до соби, яка вчинила домашнє насильство, обмежувальний захід, передбачений пунктом 5 частини 1 ст. 91-1 КК України а саме направити обвинуваченого ОСОБА_4 для проходження програми для кривдників строком на 3 (три) місяці, яку доручити виконувати Бужанській сільській раді Звенигородського району Черкаської області.

Запобіжний захід не обирати. Речові докази та судові витрати відсутні.

Обвинувачений ОСОБА_4 просив суд суворо його не карати та призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі. У вчиненому розкаюється та зробив для себе відповідні висновки, більш такого робити не буде. ОСОБА_4 не заперечував щодо призначення покарання запропонованого прокуром.

Потерпіла ОСОБА_5 просила призначити мінімалькне покарання не пов`язане з позбавленням волі, оскільки вони з обвинуваченим примирились, вона йому все пробачила, син повністю допомогає їй по господарству та оскільки вона є особою похилого віку без сина не справиться.

Мотиви призначення покарання

Під час розгляду кримінального провадження, судом не встановлено обставин, які відповідно до статтей 36 - 43 КК України, виключають кримінальну протиправність діяння обвинуваченого, а також підстав для звільнення від кримінальної відповідальності, передбачених статтями 44 - 49 КК України.

Судом не встановлено обставин, які свідчать про необхідність застосування до обвинуваченого примусових засобів виховного чи медичного характеру, та обставин, які свідчать про те, що обвинувачений вчинив кримінальні правопорушення у стані неосудності чи обмеженої осудності.

Судом досліджено письмові докази, що характеризують обвинуваченого.

ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується посередньо, стосунки з односельцями має добрі, із сусідами не конфліктує, громадського порядку не порушує, проживає разом з мамою в її будинку, матеріальне становище добре. На обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, схильний до вживання алкогольних напоїв, норкотики не вживає, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався.

Такі фактичні обставини підтверджуються даними характеристики з місця проживання, виданими Яблунівським старостинським округом №2 Бужанської сільської ради Звенигордського району Черкаської області №2-71я від 26.04.2025 року, довідками Комунального некомерційного підприємства "Лисянська територіальна лікарня" від 16.05.2025 року № 1071 та досудовою доповіддю, наданою Звенигородським районним сектором №3 ФІЛІЇ ДЕРЖАВНОЇ УСТАНОВИ "ЦЕНТР ПРОБАЦІЇ" В ЧЕРКАСЬКІЙ ОБЛАСТІ №491/34/10/1-25 від 30.06.2025.

Згідно досудової доповіді, наданої Звенигородським районним сектором №3 ФІЛІЇ ДЕРЖАВНОЇ УСТАНОВИ "ЦЕНТР ПРОБАЦІЇ" В ЧЕРКАСЬКІЙ ОБЛАСТІ №491/34/10/1-25 від 30.06.2025 оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення визначено середній рівень та середній рівень небезпеки для суспільства.

За приписами статтей 50, 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню.

Суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

На підставі частини першою статті 66 КК України, суд вважає обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 121 КК України - щире каяття.

Обвинувачений визнав свою провину у вчиненні правопорушення, правдиво повідомив про обставини, що мали місце, повністю оплатив потерпілій лікування, його щире каяття ґрунтується на належній критичній оцінці своєї протиправної поведінки.

Обставинами, передбаченими частиною першою статті 67 КК України, що обтяжують покарання, судом визнано вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку та вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом враховується, що він вчинив кримінальне правопорушення у виді тяжкого злочину, раніше не судимий, посередньо характеризується по місцю проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також наявність обставин, які пом`якшують покарання: щире каяття, наявність обставин, які обтяжують покарання.

За результатами розгляду кримінального провадження, суд дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання в межах санкції частини 1 статті 121 КК України, а саме у виді позбавлення волі строком на 5 ( п"ять) років.

Відповідно до статті 75 Кримінального кодексу України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом. Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років.

Враховуючи обставини кримінального провадження, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , його ставлення до вчиненого, визнання своєї винуватості, наявності обставини, що пом`якшують його покарання та наявність обставин, що обтяжують його покарання, беручи до уваги позицію потерпілої по справі, яка повіомила про примирення з обвинуваченим та просила не застосовувати реаліну міру покарання, суд вважає, що виправлення останнього можливе без ізоляції від суспільства, міру покарання йому слід призначити в межах санкції частини статті, за якою його визнано винним, у виді позбавлення волі із застосуванням статті 75 КК України, звільнивши ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, і призначенням іспитового строку 2 (два) роки із зобов`язанням відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 та пункту 2 частини 3 статті 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти вказаний орган про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Окрім того, суд дійшов до висновку, що в інтересах потерпілої від злочину, пов`язаного з домашнім насильством одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, необхідно застосувати до соби, яка вчинила домашнє насильство, обмежувальний захід, передбачений пунктом 5 частини 1 ст. 91-1 КК України а саме направити обвинуваченого ОСОБА_4 для проходження програми для кривдників строком на 3 (три) місяці, яку доручити виконувати Бужанській сільській раді Звенигородського району Черкаської області.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_4 , попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Згідно реєстру матеріалів досудового розслідування заходи забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого не обирались.

Цивільний позов не заявлявся.

Речові докази та судові витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, ч. 1 ст. 121 КК України, відповідно до ст.ст. 50-52, 65-67, КК України, ст.ст. 8-11, 22, 24, 26, 27, 100, 124, 367-371, 373, 374, 394 КПК України, суд -

З А С У Д И В:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі статті 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі пункту 1, 2 частини 1, пункту 2 частини 3 статті 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 , такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питання пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Направити обвинуваченого ОСОБА_4 для проходження програми для кривдників строком на 3 (три) місяці, яку доручити виконувати Бужанській сільській раді Звенигородського району Черкаської області.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Судові витрати відсутні.

Вирок суду може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Лисянський районний суд Черкаської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Оскарження вироку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини не допускається.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок проголошено 28 серпня 2025 року негайно після виходу суду із нарадчої кімнати.

Головуюча суддя ОСОБА_6