Справа № 201/7941/25
Провадження № - 1кп/201/1051/2024
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2025 року м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Соборного районного суду міста Дніпра кримінальне провадження №0000058 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Добропілля Донецької області, з середньою освітою, не одружений, який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 та проживає за адресою АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 14.06.2024 вироком Дружківського міського суду Донецької області за ч. 4 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75,76 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік.

у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, -

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

захисник ОСОБА_5

обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та у подальшому строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, №341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023, № 254/2023 від 01.05.2023, № 451/2023 від 26.07.2023, № 734/2023 від 06.11.2023, № 49/2024 від 25.02.2024, № 271/2024 від 06.05.2024, № 469/2024 від 23.07.2024 та № 740/2024 від 29.10.2024 та 26/2025 від 14.01.2025 та 235/2025 від 15.04.2025 а із затвердженням Верховною Радою України шляхом прийняття відповідних Законів України.

ОСОБА_6 в період дії воєнного стану, 13.06.2025 року близько 23 годині 00 хвилин, перебуваючи за адресою м. Дніпро, вул. Бригадна, біля буд. 6, побачив в руках ОСОБА_7 мобільний телефон Samsung Galaxy S25 Ultra, срого кольору, з пам`яттю обсягом 1 терабайт, imei 1 - НОМЕР_1 , imei 2 - НОМЕР_2 , вартістю 57 233, 82 грн., який визначив об?єктом свого злочинного посягання та у нього виник умисел на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , перебуваючи 13.06.2025 року, близько 23 годині 00 хвилин за адресою м. Дніпро, вул. Бригадна, біля буд. 6, діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, повторно, вчиняючи злочин в умовах воєнного стану, розуміючи, що його дії носять відкритий характер для потерпілого ОСОБА_7 , своєю правою рукою вирвав з лівої руки потерпілого мобільний телефон Samsung Galaxy S25 Ultra.

Після чого, доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_6 залишив місце вчинення злочину, утримуючи при собі мобільний телефон Samsung Galaxy S25 Ultra, в подальшому розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду у сумі 57 233, 82 грн.

Вказаними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 186 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у скоєному злочині визнав в повному обсязі, у скоєному розкаявся та підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті.

В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений, та інші учасники процесу не оспорюють:

1) подію злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину);

2) винуватість обвинуваченого у злочину, форму вини, мотив і мету вчинення злочину;

3) вид і розмір шкоди, завданої злочином.

Також судом встановлено, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції. При цьому суд роз`яснив учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України і за результатами згоди учасників, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_8 у вчиненні ним злочину доведена в повному обсязі і умисні дії ОСОБА_8 вірно кваліфіковані за ч. 4 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно в умовах воєнного стану.

При визначенні виду та розміру покарання ОСОБА_9 суд виходить зі ступеня тяжкості вчиненого злочину, який являється тяжким злочином, даних про особу обвинуваченого, який судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 відповідно до ст. 66 КК України суд вважає за можливе визнати щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_8 відповідно до ст. 67 КК України в судовому засіданні не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових злочинів, обвинуваченому слід призначити покарання виключно у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставин, даним про особу обвинуваченого, а також, на думку суду, посприяє подальшому виправленню останньої та попередження вчинення нею нових злочинів.

Підстав для застосування до ОСОБА_8 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.

Враховуючи, що ОСОБА_3 був засуджений вироком Дружківського міського суду Донецької області від 14.06.2024 року до 5 років позбавлення волі, яке не відбуте, суд вважає за необхідне призначити остаточне покарання за ч. 1 ст. 71 КК України шляхом приєднання до покарання призначеного за цим вироком частини невідбутого покарання за вироком Дружківського міського суду Донецької області від 14.06.2024.

Згідно з частиною п`ятою статті 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі.

За положеннями статті 3 Закону України «Про попереднє ув`язнення» підставою для попереднього ув`язнення є, зокрема, вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ухвалою слідчого судді від 19.06.2025 року відносно ОСОБА_3 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а тому суд зараховує у строк відбування основного покарання у виді позбавлення волі строк затримання та тримання ОСОБА_3 під вартою в період з 19.06.2025 по 03.07.2025 року день ухвалення вироку, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вирішуючи питання про запобіжний захід суд вважає, що при ухваленні обвинувального вироку з призначенням реального покарання у виді позбавлення волі, ризик уникнення суду значно підвищується, а тому враховуючи вік та стан здоров`я обвинуваченого, негативних даних про який не має, його соціальні зв`язки, які не є міцними, те що він не працює, обставини злочину, суд вважає, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не здатен забезпечити ризик, а тому запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченого підлягає залишенню без змін до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не був заявлений.

Питання про речові докази слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

При ухваленні вироку суд згідно ч. 4 ст. 374 КПК України має вирішити питання про розподіл процесуальних витрат.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ч. 3 ст. 368 КПК України, суд ухвалюючи вирок, повинен вирішити на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі.

Наявні у кримінальному провадженні витрати на залучення експерта для проведення судової товарознавчої експертизи документально підтверджуються, тому суд вважає необхідним стягнути їх з обвинуваченого на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на сім років.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України призначити ОСОБА_3 остаточне покарання шляхом приєднання до призначеного цим вироком покарання, одного місяця позбавлення волі частину невідбутого покарання призначеного вироком Дружківського міського суду Донецької області від 14.06.2024, визначивши остаточно до відбування сім років один місяць позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 відраховувати з 03 липня 2025 року.

Речові докази - ДВД-Р диски зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Речовий доказ мобільний телефон Samsung Galaxy S25 Ultra, срого кольору, з пам`яттю обсягом 1 терабайт, imei 1 - НОМЕР_1 , imei 2 НОМЕР_2 повернути ОСОБА_10 .

Стягнути з ОСОБА_3 витрати на залучення експерта для проведення судової товарознавчої експертизи в розмірі 1782,80 гривень.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою застосований до ОСОБА_3 залишити без змін до набрання вироком законної сиди.

Зарахувати у строк відбуття покарання строк перебування ОСОБА_3 під вартою в період з 19 червня 2025 року по 03 липня 2025 року із розрахунку один день тримання під вартою за один день позбавлення волі.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Соборний районний суд міста Дніпра протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.

Копію вироку вручити обвинуваченим та прокурору.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1