Провадження №1-в/127/188/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі колегії суддів:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

представника ДУ «Вінницька УВП (№1)» ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

здійснивши розгляд у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду № 12 клопотання засудженого ОСОБА_8 про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі покаранням на певний строк,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_8 про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі покаранням на певний строк.

Подання мотивоване тим, що ОСОБА_8 на цей час відбув майже 22 роки призначеного йому покарання, у зв`язку з чим його довічний термін може бути замінений покаранням на певний строк. Разом з тим, засуджений звертає увагу на те, що у разі заміни йому покарання на позбавлення волі ще 15-20 років, він фізично не зможе відбути його з огляду на умови утримання та смертність засуджених. Тому ОСОБА_8 просить суд змінити йому покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі, яке з урахуванням відбутого покарання не буде перевищувати 25 років.

Прокурор у судовому засіданні заперечив проти задоволення заяви засудженого, наголосивши на тому, що надані суду дані не свідчать, що засуджений став на шлях виправлення.

Засуджений ОСОБА_8 та його захисник - адвокат ОСОБА_7 заяву підтримали та просили її задовольнити з підстав, викладених у ній.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали особової справи, суд дійшов до такого висновку.

З матеріалів особової справи випливає, що ОСОБА_8 засуджений вироком Апеляційного суду Харківської області від 24.11.2003 за частиною другою статті 15 пунктами 1, 7 частини другої статті 115, пунктом 7 частини другої статті 115 Кримінального кодексу України (далі КК) до довічного позбавлення волі.

Ухвалою Верховного суду України від 22.06.2004 зазначений вирок змінений в частині цивільного позову.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 537 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання, зокрема про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Зі змісту пункту 1 частини другої статті 539 КПК випливає, що у разі необхідності вирішення питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відповідне клопотання (подання) подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

Конституційний Суд України своїм рішенням № 6-(ІІ)/2021 від 16.09.2021 визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), частину першу статті 81, частину першу статті 82 Кримінального кодексу України (далі КК) в тім, що вони унеможливлюють їх застосування до осіб, яких засуджено до відбування покарання у вигляді довічного позбавлення волі.

06.11.2022 набрали чинності Закони України № 2689-ІХ від 18.10.2022 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини» та № 2690-ІХ від 18.10.2022 «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо удосконалення окремих положень досудового розслідування в умовах воєнного стану».

Зазначеними Законами були внесені зміни до КК, КПК та Кримінально-виконавчого кодексу України (далі КВК), зокрема щодо гуманізації окремих норм кримінального законодавства стосовно застосування покарання у виді довічного позбавлення волі.

Так, Законом № 2690-ІХ внесені зміни до положень статті 82 КК, якими визначено можливість заміни особі, яка відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі, невідбутої частини покарання більш м`яким (позбавлення волі строком від 15 до 20 років) після відбування нею не менше 15 років призначеного судом покарання.

Відповідно до частини першої статті 82 КК невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Частиною п`ятою статті 82 КК визначено, що покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років, якщо засуджений відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання.

При цьому частиною третьою статті 82 КК регламентовано, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Зі змісту роз`яснень, наданих у пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду від 26.04.2002 № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» убачається, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення (частина третя статті 82 КК).

У судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_8 фактично відбув майже 22 роки позбавлення волі.

Оцінюючи доводи засудженого в частині неконституційності норми кримінального закону, якою регламентована зміна довічного покарання на покарання у виді позбавлення волі на певний строк, суд вважає за доцільне зауважити таке.

16.09.2021 Конституційний Суд України ухвалив рішення № 6-р(II)/2021, яким визнати такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), частину першу статті 81, частину першу статті 82 КК в тім, що вони унеможливлюють їх застосування до осіб, яких засуджено до відбування покарання у вигляді довічного позбавлення волі.

На виконання цього рішення й були ухвалені відповідні зміни до кримінального закону, зміст яких суд навів вище. При цьому суд вважає за доцільне зауважити, що частина п`ята статті 82 КК не є імперативною, натомість уповноважує суд прийняти відповідне судове рішення за наявності відповідних умов, тобто є дискреційною. Аналогічно частини перша статті 82 КК уповноважує суд, а не зобов`язує на прийняття відповідного процесуального рішення про зміну заміну призначеного покарання більш м`яким. При цьому частина третя статті 82 КК є імперативною нормою і зазначає, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Саме тому суд вважає за доцільне надати оцінку відомостям, які викладені в особовій справі засудженого ОСОБА_8 .

Зі змісту характеристики випливає, що ОСОБА_8 за час відбування покарання зарекомендував себе посередньо: адміністрацією установи не заохочувався, натомість шість разів притягувався до дисциплінарної відповідальності. Відомостей щодо працевлаштування засудженого матеріали особової справи не містять.

Суд при цьому враховує приписи частини другої статті 50 КК, якою регламентовано, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини, суд вважає, що засуджений ОСОБА_8 не довів, що став на шлях виправлення, а тому на переконання суду правові підстави для задоволення подання відсутні. З огляду на викладене, суд вважає, що у задоволенні заяви засудженого необхідно відмовити.

Керуючись статтями 371, 539 КПК, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі покаранням на певний строк відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той же строк з дня вручення копії ухвали.

Суддя-доповідач:

Суддя:

Суддя: