У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/6516/25

№ 1-кп/183/2004/25

20 серпня 2025 року м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції), ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянув у підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000007 від 18.10.2024 стосовно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Марганця Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 408, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 408, ч. 2 ст. 368, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Баківці Волинської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 408 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Дніпропетровська (нині м. Дніпро), громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 408 КК України,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Дніпропетровська (нині м. Дніпро), громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_6 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 408 КК України,

в с т а н о в и в :

02 липня 2025 року до Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001002 від 23.10.2022 стосовно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 408, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 408, ч. 2 ст. 368, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 408 КК України, ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 408 КК України, ОСОБА_11 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 408 КК України, підготовче судове засідання по якому відповідно до вимог ст. 314 КПК України було призначено на 07 липня 2025 року, однак не було проведено, тому підготовче судове засідання проведено 20 серпня 2025 року.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 вважав за необхідне призначити обвинувальний акт до судового розгляду, оскільки обвинувальний акт відповідає вимогам кримінального процесуального закону, угода з обвинуваченими не укладалася, підстав для закриття провадження, повернення обвинувального акта прокурору чи направлення обвинувального акта до відповідного суду для визначення підсудності немає.

Крім того, в підготовчому судовому засіданні прокурор подав клопотання про продовження строку тримання обвинувачених ОСОБА_8 під ватрою на 60 днів, без права внесення застави, а також ОСОБА_9 , ОСОБА_11 з раніше визначеною заставою, мотивуючи свою позицію тим, що ризики, передбачені п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані слідчим суддею при обранні та продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінилися та продовжують існувати, нових обставин для зміни запобіжного заходу стосовно обвинувачених не з`явилося, тому продовження строку тримання обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 під вартою необхідне для забезпечення розгляду кримінального провадження.

Також, в судовому засіданні прокурорподав клопотання про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_10 у зв`язку із застосованим стосовно нього запобіжним заходом у вигляді застави на 60 днів, мотивуючи свою позицію тим, що ризики, передбачені п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які враховувалися слідчим суддею при обранні та продовжені ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді застави не змінилися та продовжують існувати, нових обставин для зміни запобіжного заходу стосовно обвинуваченого не з`явилося, тому продовження строку дії процесуальних обов`язків стосовно обвинувачено ОСОБА_10 необхідне для забезпечення розгляду кримінального провадження.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_4 не заперечувала проти призначення провадження до судового розгляду. Одночасно заперечувала проти продовження строку дії запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 ,посилаючись на необґрунтованість клопотання прокурора, оскільки жодних об`єктивних даних, які би свідчили про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор у своєму клопотанні не надано. У зв`язку з чим просила відмовити у задоволенні клопотання прокурора або визначити обвинуваченому ОСОБА_8 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав позицію свого захисника.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_7 не заперечував проти призначення провадження до судового розгляду. Одночасно заперечував проти продовження строку дії запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 ,посилаючись на необґрунтованість клопотання прокурора, оскільки жодних об`єктивних даних, які би свідчили про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор у своєму клопотанні не надано. У зв`язку з чим просив змінити раніше обраний обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід або зменшити розмір застави.

Обвинувачений ОСОБА_9 підтримав позицію свого захисника.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_6 не заперечував проти призначення провадження до судового розгляду. Одночасно заперечував проти продовження строку дії запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_11 ,посилаючись на необґрунтованість клопотання прокурора, оскільки жодних об`єктивних даних, які би свідчили про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор у своєму клопотанні не надано. У зв`язку з чим просив змінити раніше обраний обвинуваченому ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід або зменшити розмір застави.

Обвинувачений ОСОБА_11 підтримав позицію свого захисника.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 та його захисник ОСОБА_5 , кожен окремо, не заперечували проти призначення провадження до судового розглядута продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді застави.

Суд, вислухавши думку прокурора, обвинувачених та їх захисників, дослідивши обвинувальний акт, вважає його таким, що відповідає вимогам КПК України, підстав для прийняття рішень, передбачених п. п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, немає.

Отже, суд, вислухавши позицію учасників судового провадження, вважає за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта по вказаному кримінальному провадженні у відкритому судовому засіданні за участю учасників кримінального провадження.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, суд виходить з того, що останній обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 408, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 408, ч. 2 ст. 368, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України, які у відповідності до ст. 12 КК України є тяжкими та особливо тяжкими злочинами, і за вчинення яких у разі визнання обвинуваченого ОСОБА_8 винуватим останньому загрожує покарання у виді позбавлення волі строком від п`яти до дванадцяти років. Тому розуміючи наслідки завершення судового розгляду кримінального провадження, ОСОБА_8 може переховуватися від суду з метою ухилення від можливого покарання у виді позбавлення волі.

У зв`язку з цим суд враховує прецедентну практику Європейського суду з прав людини, який у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 року зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування».

У конвенційній судовій практиці вироблено чотири основні прийнятні причини для тримання особи під вартою до винесення вироку: ризик того, що особа не з`явиться до суду, ризик того, що обвинувачений, у разі звільнення, вчинить дії, які перешкоджатимуть відправленню правосуддя, або вчинить нові злочини, або порушить громадський порядок (п. 94. Рішення ЄСПЛ «Пірузян проти Вірменії», п. 119. Рішення ЄСПЛ «Трипедуш проти Республіки Молдова»).

За таких обставин суд вважає, що на цей час є наявними ризики, передбачені п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик переховування обвинуваченого від суду, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_8 у разі визнання останнього винуватим у пред`явленому обвинувачені; ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, ризик незаконно впливати на свідків та інших обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні, та ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки докази ще не досліджені безпосередньо судом, а свідки й обвинувачені не допитані в судовому засіданні.

Ці обставини можуть зашкодити вирішенню завдань кримінального провадження.

Водночас, існування ризику, передбаченого п. 5 ст. 177 КПК України, на який посилається у своєму клопотанні прокурор, є не доведеним.

Суд, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім наявності ризиків, зазначених вище, на підставі матеріалів справи, оцінив у сукупності інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме, що підтверджень наявності в ОСОБА_8 захворювань, які перешкоджають йому утримуватися під вартою суду не надано. За таких обставин, суд доходить переконання, що будь-який інший, з передбачених законом більш м`яких запобіжних заходів станом на дату розгляду вказаного питання не зможе забезпечити належний розгляд провадження, а перебування ОСОБА_8 на волі буде суперечити інтересам суспільства, що і є підставою для продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою.

Суд бере до уваги відомості про наявність у ОСОБА_8 місця реєстрації та проживання, однак вказані обставини з урахуванням вищевикладеного, не можуть слугувати достатньою підставою для зміни обвинуваченому ОСОБА_8 раніше обраного запобіжного заходу на інший більш м`який запобіжний захід.

Захисником ОСОБА_4 будь-яких об`єктивних даних, які би безумовно вказували на зміну або відсутність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, які раніше слугували підставою для обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суду не надано, що є і підставою для відмови у задоволенні клопотання захисника про зміну раніше обраного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід.

Тому, на переконання суду, оскільки на цей час продовжують існувати ризики, передбачені п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці ЄСПЛ і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в рішеннях ЄСПЛ у справах «Летельє проти Франції», «Лабіта проти Італії».

Отже, враховуючи всі обставини по справі, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою в межах строків, визначених КПК України, а саме на 60 днів.

Розглядаючи питання щодо застосування застави, суд виходить з того, що ч. 3 ст. 183 КПК України покладає на слідчого суддю, суд обов`язок при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

При визначенні розміру застави суд враховує майновий стан обвинуваченого ОСОБА_8 , те що він обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, положення п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, якими визначено межі розміру застави щодо особи, обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину. Однак, суд враховує також і дані про особу обвинуваченого, обставини кримінального правопорушення, ризики, встановлені під час розгляду клопотання, внаслідок чого доходить висновку, що з огляду на характер інкримінованих правопорушень, майнового стану обвинуваченого, застава у межах, встановлених п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме на рівні мінімальної межі, здатна забезпечити виконання особою, що обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків. Внаслідок чого суд визначає заставу у вигляді 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У разі внесення за обвинуваченого застави, суд вважає, що на обвинуваченого повинні бути покладені обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, відповідно до встановлених ризиків.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою, суд виходить з того, що останній обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 408 КК України, які у відповідності до ст. 12 КК України є тяжкими та особливо тяжкими злочинами, і за вчинення яких у разі визнання обвинуваченого ОСОБА_9 винуватим останньому загрожує покарання у виді позбавлення волі строком до дванадцяти років. Тому розуміючи наслідки завершення судового розгляду кримінального провадження, ОСОБА_9 може переховуватися від суду з метою ухилення від можливого покарання у виді позбавлення волі.

За таких обставин суд вважає, що на цей час є наявними ризики, передбачені п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик переховування обвинуваченого від суду, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_9 у разі визнання останнього винуватим у пред`явленому обвинувачені; ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, та ризик незаконно впливати на свідків та інших обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки докази ще не досліджені безпосередньо судом, а свідки й обвинувачені не допитані в судовому засіданні.

Ці обставини можуть зашкодити вирішенню завдань кримінального провадження.

Водночас, існування ризиків, передбачених п. п. 4, 5 ст. 177 КПК України, на які посилається у своєму клопотанні прокурор, є не доведеними.

Суд, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім наявності ризиків, зазначених вище, на підставі матеріалів справи, оцінив у сукупності інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме, що підтверджень наявності у ОСОБА_9 захворювань, які перешкоджають йому утримуватися під вартою суду не надано. За таких обставин, суд доходить переконання, що будь-який інший, з передбачених законом більш м`яких запобіжних заходів станом на дату розгляду вказаного питання не зможе забезпечити належний розгляд провадження, а перебування ОСОБА_9 на волі буде суперечити інтересам суспільства, що і є підставою для продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою.

Суд бере до уваги відомості про наявність у ОСОБА_9 місця реєстрації та проживання, однак вказані обставини з урахуванням вищевикладеного, не можуть слугувати достатньою підставою для зміни обвинуваченому ОСОБА_9 раніше обраного запобіжного заходу на більш м`який запобіжний захід.

Захисником ОСОБА_7 будь-яких об`єктивних даних, які би безумовно вказували на зміну або відсутність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, які раніше слугували підставою для обрання ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суду не надано, що є і підставою для відмови у задоволенні клопотання захисника про зміну раніше обраного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід або зменшити розмір заставити.

Тому, на переконання суду, оскільки на цей час продовжують існувати ризики, передбачені п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці ЄСПЛ і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в рішеннях ЄСПЛ у справах «Летельє проти Франції», «Лабіта проти Італії».

Отже, враховуючи всі обставини по справі, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою в межах строків, визначених КПК України, а саме на 60 днів.

Розглядаючи питання щодо застосування застави, суд виходить з того, що ч. 3 ст. 183 КПК України покладає на слідчого суддю, суд обов`язок при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Суд бере до уваги, що згідно з ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22.04.2025 ОСОБА_9 під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було визначено розмір застави у вигляді 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605 600 гривень 00 копійок. Відтак, суд вважає за необхідне залишити обвинуваченому ОСОБА_9 раніше визначену заставу на умовах та розмірі згідно з ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22.04.2025.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_11 під вартою, суд виходить з того, що останній обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 1 ст. 263, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 408 КК України, які у відповідності до ст. 12 КК України є тяжкими та особливо тяжкими злочинами, і за вчинення яких у разі визнання обвинуваченого ОСОБА_11 винуватим останньому загрожує покарання у виді позбавлення волі строком до дванадцяти років. Тому розуміючи наслідки завершення судового розгляду кримінального провадження, ОСОБА_11 може переховуватися від суду з метою ухилення від можливого покарання у виді позбавлення волі.

За таких обставин суд вважає, що на цей час є наявними ризики, передбачені п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик переховування обвинуваченого від суду, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_11 у разі визнання останнього винуватим у пред`явленому обвинувачені; ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; ризик незаконно впливати на свідків та інших обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні; ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки докази ще не досліджені безпосередньо судом, а свідки й обвинувачені не допитані в судовому засіданні; та ризик продовжити кримінальні правопорушення, у яких обвинувачується ОСОБА_11 , з огляду на те, що останньому загрожує покарання до 12 років позбавлення волі і з метою ухилення від покарання, у разі визнання його винним, існує реальна можливість продовження останнім злочинів, передбачених ст. ст. 114-1, 408 КК України.

Ці обставини можуть зашкодити вирішенню завдань кримінального провадження.

Суд, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім наявності ризиків, зазначених вище, на підставі матеріалів справи, оцінив у сукупності інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме, що підтверджень наявності в ОСОБА_11 захворювань, які перешкоджають йому утримуватися під вартою суду не надано. За таких обставин, суд доходить переконання, що будь-який інший, з передбачених законом більш м`яких запобіжних заходів станом на дату розгляду вказаного питання не зможе забезпечити належний розгляд провадження, а перебування ОСОБА_11 на волі буде суперечити інтересам суспільства, що і є підставою для продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_11 під вартою.

Суд бере до уваги відомості про наявність у ОСОБА_11 місця реєстрації, однак вказані обставини з урахуванням вищевикладеного, не можуть слугувати достатньою підставою для зміни обвинуваченому ОСОБА_11 раніше обраного запобіжного заходу на інший більш м`який запобіжний захід.

Захисником ОСОБА_12 будь-яких об`єктивних даних, які би безумовно вказували на зміну або відсутність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, які раніше слугували підставою для обрання ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суду не надано, що є і підставою для відмови у задоволенні клопотання захисника про зміну раніше обраного ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід або зменшити розмір заставити.

Тому, на переконання суду, оскільки на цей час продовжують існувати ризики, передбачені п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_11 під вартою в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці ЄСПЛ і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в рішеннях ЄСПЛ у справах «Летельє проти Франції», «Лабіта проти Італії».

Отже, враховуючи всі обставини по справі, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_11 під вартою в межах строків, визначених КПК України, а саме на 60 днів.

Розглядаючи питання щодо застосування застави, суд виходить з того, що ч. 3 ст. 183 КПК України покладає на слідчого суддю, суд обов`язок при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Суд бере до уваги, що згідно з ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.05.2025 ОСОБА_11 під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було визначено розмір застави у вигляді 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605 600 гривень 00 копійок. Відтак, суд вважає за необхідне залишити обвинуваченому ОСОБА_11 раніше визначену заставу на умовах та розмірі згідно з ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.05.2025.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_10 у зв`язку із застосованим стосовно нього запобіжним заходом у вигляді застави, суд виходить з того, що останній обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 408 КК України, які у відповідності до ст. 12 КК України є тяжкими та особливо тяжкими злочинами, і за вчинення яких у разі визнання обвинуваченого ОСОБА_10 винуватим останньому загрожує покарання у виді позбавлення волі строком від п`яти до дванадцяти років. Тому розуміючи наслідки завершення судового розгляду кримінального провадження, ОСОБА_10 може переховуватися від суду з метою ухилення від можливого покарання у виді позбавлення волі.

У зв`язку з цим суд враховує прецедентну практику Європейського суду з прав людини, який у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 року зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування».

У конвенційній судовій практиці вироблено чотири основні прийнятні причини для тримання особи під вартою до винесення вироку: ризик того, що особа не з`явиться до суду, ризик того, що обвинувачений, у разі звільнення, вчинить дії, які перешкоджатимуть відправленню правосуддя, або вчинить нові злочини, або порушить громадський порядок (п. 94. Рішення ЄСПЛ «Пірузян проти Вірменії», п. 119. Рішення ЄСПЛ «Трипедуш проти Республіки Молдова»).

За таких обставин суд вважає, що на цей час є наявними ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик переховування обвинуваченого від суду, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_10 у разі визнання останнього винуватим у пред`явленому обвинувачені; ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, та ризик незаконно впливати на свідків та інших обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки докази ще не досліджені безпосередньо судом, а свідки й обвинувачені не допитані в судовому засіданні.

Ці обставини можуть зашкодити вирішенню завдань кримінального провадження.

Водночас, існування ризиків, передбачених п. п. 4, 5 ст. 177 КПК України, на які посилається у своєму клопотання прокурор, є не доведеними.

Тому, на переконання суду, оскільки на цей час продовжують існувати ризики, передбачені п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_10 у зв`язку із застосованим стосовно нього запобіжним заходом у вигляді застави в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці ЄСПЛ і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним у рішеннях ЄСПЛ у справах «Летельє проти Франції», «Лабіта проти Італії».

Отже, враховуючи всі обставини по справі, суд вважає за необхідне продовжити строк дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, покладених на обвинуваченого ОСОБА_10 у зв`язку із застосованим стосовно нього запобіжним заходом у вигляді застави в межах строків, визначених КПК України, а саме на 60 днів.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 194, 314, 331, 350, 371, 376 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 408, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 408, ч. 2 ст. 368, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 408 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 408 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 408 КК України, у відкритому судовому засіданні на 20 серпня 2025 року о 13 годині 00 хвилин в залі судового засідання Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області, який здійснювати суддею одноособово за участю прокурора, захисників, обвинувачених, осіб, зазначених у реєстрі матеріалів досудового розслідування, яких повідомити про дату, час і місце судового засідання у встановлений законом спосіб.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою задовольнити частково.

Продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою до 18 жовтня 2025 року.

Визначити заставу у вигляді 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240 гривень 00 копійок, які можуть бути внесені обвинуваченим або заставодавцем на відповідний рахунок до спливу терміну тримання під вартою.

Роз`яснити, що обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у визначеному судом розмірі протягом дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При внесенні суми застави у визначеному судом розмірі, обвинувачений підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави, на обвинуваченого ОСОБА_8 покласти такі обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками та обвинуваченими у цьому кримінальному провадженні, а саме ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 з приводу обставин вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_8 , що у разі внесення застави у визначеному у цій ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави має бути наданий уповноваженій службовій особі установи, де перебуватиме обвинувачений.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, яка не може тривати більше одного робочого дня, уповноважена службова особа установи, де перебуватиме обвинувачений, негайно має здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово суддю Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 .

З моменту звільнення з-під варти у разі внесення застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі якщо він будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього цією ухвалою обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У задоволенні іншої частини клопотання прокурора відмовити.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою задовольнити.

Продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під вартою до 18 жовтня 2025 року із раніше визначеним розміром застави у вигляді 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605 600 гривень 00 копійок, й на умовах згідно з ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 квітня 2025 року.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну раніше обраного обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід відмовити.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_11 під вартою задовольнити.

Продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , під вартою до 14 вересня 2025 року із раніше визначеним розміром застави у вигляді 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605 600 гривень 00 копійок, й на умовах згідно з ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 квітня 2025 року.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну раніше обраного обвинуваченому ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід відмовити.

Клопотання прокурора про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_10 у зв`язку із застосованим стосовно нього запобіжним заходом у вигляді застави задовольнити.

Продовжити строк дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку із застосованим стосовно нього запобіжним заходом у вигляді застави до 19 жовтня 2025 року, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками та обвинуваченими у цьому кримінальному провадженні, а саме ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 з приводу обставин вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Повний текст ухвали складено і оголошено 22 серпня 2025 року о 08 годині 20 хвилин.

Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Оскарження ухвали про продовження строку тримання під вартою, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання та не зупиняє судовий розгляд кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1