ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2025 Справа №607/9066/25 Провадження №1-кп/607/1468/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Тернополі кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000703 від 08 квітня 2025 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тернопіль, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.240-1 КК України, за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 , -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_3 , приблизно у 2021 році (більш точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено), перебуваючи на території Волинської області (більш точного місця в ході досудового розслідування не встановлено), діючи умисно, в порушення вимог ст. 4 Закону України «Про державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ними» № 637/97-ВР від 18 листопада 1997 року, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, придбав, шляхом привласнення знайденого каміння бурштину в сировині, масою 0,85134 кілограм.

Надалі, реалізуючи свій протиправний намір обвинувачений ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, переслідуючи корисливий мотив, спрямований на особисте збагачення, не маючи відповідних документів, які б підтверджували б законність походження придбаного ним каміння бурштину, перевіз бурштин у сировині, який відповідно до ст. 1 Закону України «Про державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ними» № 637/97-ВР від 18 листопада 1997 року, Переліку корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 827 від 12 грудня 1994 року, відноситься до дорогоцінного каміння органогенного утворення, масою 0,85134 кілограм, ринкова вартість якого станом на 07.04.2025 становить 818,74 гривень до м. Тернопіль, де зберігав його до 07 травня 2025 року за місцем свого проживання, за адресою АДРЕСА_1 .

Цього ж дня, о 18 години 57 хвилин, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, переслідуючи корисливий мотив, маючи на меті збут каміння бурштину, обвинувачений ОСОБА_3 звернувся до одного із ломбардних відділень ТОВ «ДІМ МІКРОФІНАНС», що розташоване за адресою м. Тернопіль, бульвар Тараса Шевченка, 14, але отримавши відмову, попрямував на Залізничний вокзал у м. Тернополі, що розташований на Привокзальному майдані, 1, де був виявлений працівниками поліції.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 , своїми діями, які виразились у незаконному придбанні, перевезенні та зберіганні бурштину, законність походження якого не підтверджується відповідними документами, вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.240-1 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у інкримінованому йому злочині визнав повністю, погодився з усіма обставинами, які були зібрані та дослідженні під час досудового розслідування та викладені в обвинувальному акті. Крім цього, показав, що приблизно у 2021 році, перебуваючи на території Волинської області в полі, точного місця вказати не може, знайшов каміння бурштину, яке перевіз до м.Тернопіль, де зберігав за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 . 07.05.2025 близько 19 год його затримали працівники поліції на Залізничному вокзалі в м.Тернопіль та виявили у нього каміння бурштину, який він мав намір збути.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, визнано судом недоцільним. При цьому, суд виходив з того, що згідно ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, самостійного обстоювання стороною обвинувачення та стороною захисту своїх прав. В судовому засіданні, після допиту обвинуваченого, судом встановлено, що ОСОБА_3 та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин, які зазначені в обвинувальному акті, та які сторона обвинувачення вважає такими, при яких відбулося вчинення кримінального правопорушення.

Сумніви у добровільності позиції учасників судового провадження, у суду відсутні, наслідки неможливості оскаржити обставини, що були ними визнані в судовому засіданні, в апеляційному порядку - роз`яснені.

Судом встановлено, що наявні підстави для визнання винуватості обвинуваченим, оскільки з реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що при досудовому розслідуванні зібрано достатньо доказів для обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.240-1 КК України, а тому визнання обвинуваченим винуватості є цілком виправданим.

Оцінивши в сукупності всі докази у справі, в межах обраного обсягу та порядку, суд дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_3 винуватий у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.240-1 КК України.

Відповідно до ст. 12 КК України злочин за ч.1 ст.240-1 КК України класифікується як нетяжкий.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного і обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного ним злочину, ту обставину, що ОСОБА_3 раніше не судимий, його відношення до скоєного ним злочину, який усвідомив неправомірність вчиненого ним діяння і критично оцінює скоєне, готовий нести відповідальність.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_3 вид та міру покарання, суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України враховує, обставини, які пом`якшують покарання, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який повністю визнав себе винним у вчиненому, раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрації, не працевлаштований. З врахуванням наведених обставин, суд доходить до висновку, що необхідним та достатнім для виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді обмеження волі в межах визначених ч.1 ст.240-1 КК України.

Разом з тим, враховуючи думку прокурора, захисника, зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_3 в силу ст.89 КК України раніше не судимий, наявність пом`якшуючих обставин та відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд приходить до висновку про те, що перевиховання та виправлення обвинуваченого можливе без реального відбування покарання, а тому необхідно призначити покарання із застосуванням ст.75 КК України та встановити іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік, що є достатнім для того, щоб він в умовах здійснення контролю за поведінкою довів своє виправлення.

Суд переконаний, що відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Питання щодо речових доказів у кримінальному проваджені, суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати суд вирішує відповідно до вимог ст. 124 КПК України, а саме: процесуальні витрати за проведення судової гемологічної експертизи №СЕ-19/106-25/6469-ФХГД від 22.04.2025 у зв`язку із залученням експерта у сумі 3565,60 грн підлягають стягненню з ОСОБА_3 в користь держави.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.240-1 КК України та призначити йому за даною статтею покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому 1 (один) рік іспитового строку.

Зобов`язати ОСОБА_3 , відповідно до ст.76 КК України, в період дії іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази:

- каміння бурштину довільних розмірів, ваги та кольору, яке знаходиться, згідно квитанції №016245 від 28.04.2025 в камері зберігання речових доказів Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області конфіскувати, після набрання вироку законної сили.

Стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати у зв`язку із залученням експерта в розмірі 3565,60 грн (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять гривень шістдесят копійок) в користь держави.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддяОСОБА_1