НІКОПОЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/2554/25
Провадження № 1-кп/0182/948/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2025 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000378 від 08.04.2025 року, стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з базовою середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, особою з інвалідністю або депутатом не являється, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, а саме:

17.10.2006 року Нікопольським міськрайонним судом за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

04.06.2007 року Нікопольським міськрайонним судом за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 186, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбутий термін 6 місяців за вироком Нікопольського районного суду від 17.10.2006 року та остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців;

11.02.2010 року Ленінським районним судом м. Полтави за ст. 391 до 1 року позбавлення волі На підставі ст. 71 КК України приєднано 1 рік 2 місяці позбавлення волі за вироком Нікопольського міськрайонного суду від 04.06.2007 року та остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки 2 місяці;

10.07.2013 року Нікопольським міськрайонним судом за ч.2 ст. 186, ч.2, 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

21.01.2014 року Нікопольським міськрайонним судом за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 71 КК України частково приєднано не відбутий строк за попереднім вироком та остаточно призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців. Звільнений 11.11.2016 року з П`ятихатської ВК №122 по відбуттю строку покарання;

07.12.2018 року Нікопольським міськрайонним судом за ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

06.04.2023 року Нікопольським міськрайонним судом за ч.4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки;

17.02.2025 року Нікопольським міськрайонним судом за ч.4 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України призначено остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років 10 днів;

28.02.2025 року Нікопольським міськрайонним судом за ч.1 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання за даним вироком більш суворим покаранням за вироком Нікопольського міськрайонного суду від 17.02.2025 року остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 10 днів;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

з участю сторін судового провадження

прокурора ОСОБА_4 , в режимі відеоконференції,

обвинуваченого ОСОБА_3 в режимі відеоконференції,

В С Т А Н О В И В:

В період часу з 15.03.2025 по 05.04.2025 у вечірній час (більш точної дати та часу в ході проведення досудового розслідування встановити не виявилось можливим), ОСОБА_3 знаходився біля домоволодіння АДРЕСА_2 , де у нього повторно виник злочинний умисел, спрямований на вчинення таємного викрадення будь - якого чужого майна з вищевказаного домоволодіння.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , в той же день та час, знаходячись біля будинку № 10/2 в провулку Короткий в місті Нікополь Дніпропетровської області, де з метою вчинення крадіжки чужого майна, через незачинені ворота зайшов на територію будинку та через, пошкоджене в результаті військової агресії російської федерації, вікно, проник до вищевказаного будинку.

Далі, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння матеріальної шкоди та бажаючи їх настання, під час дії Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, умисно, повторно, з корисливих мотивів, викрав: внутрішній блок кондиціонера «Idea», модель: ISR-12 HR-R ринкова вартість якого згідно висновку експерта судово-товарознавчої експертизи №890 від 14.04.2025 становить 5166,50 грн., праска «BRAUN» модель: Optistyle Si 3230, ринкова вартість якого згідно висновку експерта судово-товарознавчої експертизи №890 від 14.04.2025 становить 417,33 грн, телевізор-LED «SAMSUNG», модель: UE 19H4000AK, ринкова вартість якого згідно висновку експерта судово-товарознавчої експертизи №890 від 14.04.2025 становить 1783,00 грн., все вище зазначене майно належить гр. ОСОБА_5 , чим спричинив потерпілій матеріальний збиток на загальну суму 7366,83 грн.

Після чого, ОСОБА_3 , залишив місце вчинення злочину, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло, вчинена в умовах воєнного стану.

Обвинувачений ОСОБА_3 визнав обставини, викладені в обвинувальному акті і повідомив наступне.

З потерпілою ОСОБА_6 він не був знайомим. Випадково, опинився в районі Лапинки в м. Нікополі, після обідній час, в кінці березня 2025р або на початку квітня, точної дати він не пам`ятає. Звернув увагу на будинок потерпілої, бо вікна будинку були пошкоджені і відкриті. Через паркан він опинився на території домоволодіння і через відчинене вікно потрапив в середину будинку. Зрозумів, що там тимчасово ніхто не проживає. На території домоволодіння не було собаки і він не бачив сусідів поруч. Тому, безперешкодно викрав телевізор, праску, пральну машину та зняв внутрішній блок кондиціонера за допомогою плоскогубців, які були у нього при собі. Усе викрадене виставив через вікно і так же залишив приміщення будинку. Потім викликав автомобіль таксі, завантажив викрадені речі і одразу ж продав чоловіку на прізвисько « ОСОБА_7 ». Гроші витратив на власні потреби. Викрадені ним речі видав «Рибак» співробітникам поліції і їх повернули потерпілій. В скоєному він розкаюється і з урахуванням визнання своєї провини, просив призначити мінімально можливе покарання.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, але надала заяву про розгляд кримінального провадження за її відсутності. При цьому, потерпілій роз`яснені її права, зокрема зміст ч.3 ст. 349 КПК України. Потерпілою не надано нових доказів суду, ніж ті, що зібрані під час досудового розслідування, і вона не заперечувала щодо розгляду кримінального провадження у спрощеному порядку, розуміючи, що буде позбавлена права оскаржити вирок суду в частині дослідження доказів. Цивільний позов потерпілою не заявлений.

За згодою сторін кримінального провадження, відповідно до п.3 ст.349 КПК України суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які сторони не оспорюють. При цьому учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, не оспорюють ці обставини та законність і допустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування. У суду немає сумнівів у добровільності позиції сторін кримінального провадження.

З огляду на викладене, вважаю, що вина обвинуваченого у скоєні інкримінованих злочинів встановлена і доведена. Дії ОСОБА_3 мають правильну правову кваліфікацію за фактом викрадення майна ОСОБА_5 за ч.4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд приймає до уваги ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України є тяжким корисливим злочином, вчиненим повторно, поєднаними з проникненням до житла та вчиненим в умовах воєнного стану, що значно підвищує його суспільну небезпеку. Злочин вчинено без застосування будь-якого насилля і його вчинення не потягло за собою настання більш тяжких наслідків, ніж спричинення майнової шкоди потерпілій, яка частково відшкодована шляхом повернення викраденого майна. Суд бере до уваги відомості про репутацію обвинуваченого, який є раніше неодноразово судимою особою за вчинення аналогічних корисливих злочинів і інкримінований злочин вчинив в період невідбутого покарання за попереднім вироком суду. Він не працює, вживає наркотичні засоби, хоча і не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра. За місцем проживання характеризується посередньо. Обвинувачений давав правдиві покази, як під час досудового розслідування так і в суді. Є очевидним, що він щиро розкаюється і прагне до виправлення.

Враховуючи викладене, позицію потерпілої ОСОБА_5 , яка не виявила бажання брати участь у судовому розгляді кримінального провадження, а під час призначення покарання покладалась на розсуд суду, вважаю, що достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним та іншими особами нових злочинів буде покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.4 ст.185 КК України, з застосовуванням положень ст.71 КК України, тобто за сукупністю вироків. Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого є рецидив злочину. Обставини, що пом`якшують покарання визнання вини.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, які складають 848,16 гривень.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Керуючись ст.ст. 349 ч.3, 370, 371, 374, 376 КПК України, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.02.2025 року та остаточно призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ять (5) років один (1) місяць.

Строк покарання рахувати з моменту проголошення вироку.

Стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід не обрано у зазначеному кримінальному провадженні. Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта у сумі 848 (вісімсот сорок вісім) гривень 16 (шістнадцять) копійок.

Речові докази: внутрішній блок кондиціонера «Idea» модель: ISR-12 HR-R, праску «BRAUN» модель: Optistyle Si 3230, які передано на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_5 залишити в її користуванні.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення шляхом подачі апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили з моменту проголошення рішення судом апеляційної інстанції.

Негайно після проголошення вироку, його копію вручити прокурору і направити для вручення обвинуваченому ОСОБА_3 .

Учасники судового розгляду мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддя: ОСОБА_1