Справа № 202/2904/24
Провадження № 1-кп/202/1217/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2025 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Індустріального районного суду міста Дніпра в порядку спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia),кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000284 від 30 серпня 2023 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився Донецька область, с.Ставки, громадянина України, маючого повну середню освіту, одруженого, фактично проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з Конституцією України, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною та Російською Федерацією (далі - РФ) 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права президент РФ ОСОБА_6 та інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади РФ, у порушення вимог п. п. 1,2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципів Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимог ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларації Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 .V» 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (XXV) від 21.12.1965 № 2131 (XX), від 14.12.1974 № 3314 (XXIX), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та збройний конфлікт проти України, та віддали відповідні накази на вторгнення підрозділів Збройних Сил РФ (далі - ЗС РФ) на територію України з етою її незаконного збройного захоплення та подальшої окупації.

При цьому, з метою спроби виправдання агресії перед громадянами України, РФ та світовою спільнотою, 21.02.2022 РФ визнано так звані Донецька народна республіка» та «Луганська народна республіка», створені за ".лтримки РФ навесні 2014 року на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей, незалежними державами та 22.02.2022

президентом РФ направлено до Ради Федерації звернення про використання ЗС РФ за її межами, яке задоволено.

На виконання наказів вищого політичного та воєнного керівництва РФ 24.02.2022, військовослужбовці ЗС РФ, шляхом агресії із застосуванням зброї, військової техніки та артилерії, з нанесенням ракетних та авіаційно-бомбових ударів по військовій та цивільній інфраструктурі, незаконно вторглись на територію України через державні кордони України в Донецькій, Запорізькій, Житомирській, Київській, Луганській, Сумській, Харківській, Херсонській та Чернігівській областях, та здійснили збройний напад на державні органи влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти військової та цивільної інфраструктури, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, після чого здійснили окупацію частини території України, в тому числі частину Краматорського району Донецької області.

Згідно ст. 1 Закону України « Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована РФ територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Тимчасова окупація РФ територій України, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для РФ жодних територіальних прав.

Згідно п. 6 ст. 1-1 зазначеного Закону окупаційна адміністрація Російської Федерації - сукупність державних органів і структур Російської Федерації, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних Російській Федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг.

Згідно п. 7 ст. 1-1 вказаного Закону тимчасово окупована Російською Федерацією територія України - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території1 України, який в д ^дальшому неодноразово продовжено та який діє на цей час.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 № 75 «Про затвердження Перелік» територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом т 25 квітня 2022 року» (зі змінами та доповненнями) Лиманська міська територіальна громада Краматорського району Донецької області включена де переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації.

У період з 27.05.2022 по 01.10.2022, РФ спільно з представниками терористичної організації «ДНР», яка є частиною окупаційної адміністрації РФ окупувала територію м. Лиман Краматорського району Донецької області.

Представниками Російської Федерації спільно з представниками терористичної організації «ДНР», яка є частиною окупаційної адміністрації РФ на тимчасово окупованій території м. Лиман Донецької області було створене підпорядковану, керовану та фінансовану РФ окупаційну адміністрацію, і склад якої входили органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованою територією України.

При цьому, представники підконтрольних РФ та самопроголошених органів терористичної організації «ДНР» узурпували виконання усіх владних функцій держави на тимчасово окупованій території м. Лиман Краматорськом району Донецької області, здійснювали підбір кадрів для зайняття посад і незаконних самопроголошених органах, у тому числі з числа громадян України які на той час перебували на вказаній тимчасово окупованій території Кінцевою метою окупаційних органів є інтеграція та подальше незаконні включення захопленої частини суверенної держави Україна до складу РФ.

Під час окупації м.Лиман Краматорського району Донецької області і більш точна дата не встановлена невстановленими особами з числа представників окупаційної адміністрації РФ та представниками терористичної організації «ДНР», яка є частинок окупаційної адміністрації РФ у м.Лиман Краматорського району Донецьке області створено самопроголошений, незаконний та підконтрольний окупаційній адміністрації РФ та МЧС ДНР воєнизований орган «Государственное бюджетное учреждение «Пожарно-спасательный отряд, г. Красный Лиман» «Министерства по делам гражданской обороны чрезвычайным ситуациям и ликвидации последствий стихийных бедствий Донецкой Народной Республики», створене на підставі «постановления Совет Министров ДНР от 26.09.2014 № 35-1 «О создании Министерства по делам гражданской обороны, чрезвычайным ситуациям и ликвидации последстви» стихийных бедствий», яке є «республиканским органом исполнительной власти, осуществляющим функции по формированию и реализаци государственной политики ДНР, нормативному правовому регулированию, также по государственному надзору и контролю в сфере гражданской обороны, зашиты населения и территорий от чрезвычайных ситуаций, обеспечени гожарной и радиационной безопасности, гидрометеорологической деятельности, безопасности людей на водных объектах и горных предприятиях работы с гуманитарной помощью» відповідно до «Положения о Министерстве по делам гражданской обороны, чрезвычайным ситуациям и ликвидации последствий стихийных бедствий Донецкой Народной Республики) затвердженого «Постановлением Совета Министров ДНР от 26.09.2016 № 11-15» та розташований за адресою: Донецька обл., Краматорський район м. Лиман, вул. свободи, 1А.

У функції вказаного вище незаконно створеного на тимчасово окупованій території м.Лиман Краматорського району Донецької області самопроголошеного та підконтрольного окупаційній адміністрації РФ та МЧС ДНР воєнізованого органу входить запобігання, реагування та ліквідація наслідків надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, гасіння пожеж, пожежно-, аварійно- та пошуково-рятувальних та інших невідкладних робіт на визначеній території.

Встановлено, що наказом начальника Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області від 11.06.2013 № 48 старшого прапорщика служби цивільного захисту ОСОБА_5 призначено на посаду старшого водія 69 державної пожежно-рятувальної частини 21 державного пожежно-рятувального закону ГУ ДСНС у Донецькій області.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 16.12.2015/1052 «Про затвердження Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій» (далі за текстом - Положення) ДСНС є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності.

Відповідно до пункту 3 Положення основними завданнями ДСНС є реалізація державної політики у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій (далі за текстом НС), запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків НС, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності; здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням і виконанням вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно- рятувальних служб.

Згідно з пунктом 7 Положення ДСНС здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до «Положення про 21 державний пожежно-рятувальний загін ГУ ДСНС України у Донецькій області», затвердженого наказом ДСНС від 22.05.2013 №279 (у редакції наказу від 26.04.2021 № 242) 21 державши пожежно-рятувальний загін ГУ ДСНС України у Донецькій області розташований за адресою: Донецька обл., Краматорський р-н, м. Лиман вул. Свободи, 1А.

У травні 2022 року (більш точну дату та час не встановлено), після захоплення м.Лиман Краматорського району Донецької області військовослужбовцями ЗС РЛ, шляхом збройної агресії, спільно з представниками терористичної організації: «ДНР», яка є частиною окупаційної адміністрації РФ, ОСОБА_5 , діючи умисно, з вчасною ініціативою, добровільно залишився на тимчасово окуповані території м. Лиман Краматорського району Донецької області.

З 27.05.2022 по 07.07.2022 (більш точний час не встановлений) у ОСОБА_5 , який перебував на тимчасово окупованій території м. Лиман Краматорського району Донецької області та який був обізнаний про факт ведення РФ агресивної війни проти Україні виник злочинний умисел, спрямований на добровільну участь громадянин України в незаконному воєнізованому формуванні, створеному на тимчасово окупованій території.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на добровільну участь громадянина України в незаконному воєнізованому формуванні, створеному н тимчасово окупованій території м.Лиман Краматорського району Донецьке області, ОСОБА_5 , у період з 27.05.2022 по 07.07.2022 (більш точний час не встановлений) на непідконтрольній Украй частині території м.Лиман Краматорського району Донецької області (більш точне місце не встановлено) зустрівся невстановленими представниками держави-агресор та представниками незаконних воєнізованих формувань «ДНР».

Під час вказаної зустрічі ОСОБА_5 добровільно надав згоду невстановленим представникам держави-агресора та представникам незаконних воєнізованих формувань «ДНР» на добровільну участь громадянина України в незаконному воєнізованому формуванні створеному на тимчасово окупованій території м.Лиман Краматорської району Донецької області, шляхом зайняття посади у самопроголошеному, незаконному та підконтрольному окупаційній адміністрації РФ та МЧС ДН воєнізованому формуванні «Государственное бюджетное учреждение «Пожарно-спасательный отряд г. Красный Лиман».

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований і взяття добровільної участі громадянина України в незаконному воєнізованому формуванні, створеному на тимчасово окупованій території м. Лиман Краматорського району Донецької області, ОСОБА_5 , на підставі «Приказа по личному составу» від 07.07.2022 № 235лс, виданого «Министром по делам гражданской обороны, чрезвычайным ситуаціям и ликвидации последствий стихийных бедствий Донецкой Народной Республики (МЧС ДН] ОСОБА_7 », обійняв посаду «старшого водителя-спасателя 79 пожарно-спасательной части государственного бюджетного учреждена «Пожарно-спасательный отряд г. Красный Лиман Министерства по делам гражданской обороны, чрезвычайным ситуациям и ликвидации последствий стихийных бедствий Донецкой Народной Республики» з присвоєнням йому спеціального звання «старший прапорщик службы гражданской защиты».

ОСОБА_5 обвинувачується у колабораційній діяльності, тобто у добровільній участі громадянина України в незаконній воєнізованих формуваннях, створених на тимчасово окупованій території тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Відповідно до положень ч.5 ст.374 КПК України у разі ухвалення вироку за наслідками кримінального провадження, у якому здійснювалося спеціальне досудове розслідування або спеціальне судове провадження (in absentia), суд окремо обґрунтовує, чи були здійснені стороною обвинувачення всі можливі передбачені законом заходи щодо дотримання прав підозрюваного чи обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя з урахуванням встановлених законом особливостей такого провадження.

Відповідно до ч.2 ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей, встановлених законом.

Приймаючи рішення щодо проведення спеціального досудового розслідування та проведення розгляду за процедурою in absentia, слідчий суддя виходив із того, що інкримінований обвинуваченому злочин та його поведінка підпадали під вимоги, зазначені у ч.2 ст.297-1 КПК України. Положення закону щодо здійснення спеціального досудового розслідування та спеціального судового провадження не визнані неконституційними і є такими, що узгоджуються зі стандартами, визначеними у Резолюції (75) 11 Комітету Міністрів Ради Європи щодо критеріїв, які регламентують провадження, що здійснюється за відсутності обвинуваченого. Так, відповідно до рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи важливою умовою застосування спеціального досудового розслідування та спеціального судового розгляду є те, щоб під час спеціального досудового розслідування або спеціального судового провадження було забезпечено процесуальні права та гарантії осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, зокрема, право обвинуваченого бути поінформованим належним чином про дату слухання справи та про своє право на законне чи інше представництво в суді.

З огляду на положення КПК України та Резолюції (75) 11 Комітету Міністрів Ради Європи, суд зазначає про таке.

З 24.02.2022 року АТ «Укрпошта» припинено приймання всіх видів міжнародних поштових відправлень призначенням до російської федерації, а також поштових відправлень до тимчасово окупованої території.

Відповідно до ч.4 ст.548 КПК України оригінал запиту про міжнародно-правову допомогу надсилається за кордон поштою, то в умовах припинення АТ «Укрпошта» приймання всіх видів поштових відправлень призначенням до російської федерації та поштових відправлень до тимчасово окупованої території, виконати вимоги КПК України та міжнародних договорів щодо вжиття необхідних заходів з метою отримання правової допомоги у кримінальному провадженні на території російської федерації та тимчасово окупованої території немає можливості.

Повістки про виклик ОСОБА_5 , повідомлення про підозру, повідомлення про початок здійснення спеціального досудового розслідування надсилались та публікувались відповідно до вимог КПК України, шляхом публікування на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора та на стадії судового розгляду - на офіційному веб-сайті Індустріального районного суду м.Дніпра, а також у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - у газеті «Урядовий кур`єр» в рубриці «Оголошення», а копію процесуальних документів, що підлягали врученню ОСОБА_5 , на виконання вимог ч.2 ст.297-5 КПК України направлялись захиснику. Будь-які клопотання від обвинуваченого на адресу суду не надходили.

Дорученням Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Дніпропетровській області адвоката ОСОБА_4 уповноважено у межах процесуальних прав і обов`язків, визначених ст.ст.46,47 КПК України, забезпечити безоплатну вторинну правову допомогу ОСОБА_5 .

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 29 січня 2023 року, надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування стосовно обвинуваченого.

З огляду на зазначене, орган досудового розслідування вживав всіх можливих передбачених КПК України заходів для виклику та розшуку ОСОБА_5 щоб забезпечити останньому можливість безпосередньо та через обраного захисника реалізовувати права підозрюваного на стадії досудового розслідування.

Після постановлення ухвали слідчого Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2023 року, якою надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування стосовно ОСОБА_5 , відповідно до вимог ч.4 ст.46 КПК України, ст.42 КПК України, п.8 ч.2 ст.51 КПК України та ч.2 ст.297-5 КПК України, реалізацію прав підозрюваного (обвинуваченого) здійснював його захисник, який отримував необхідні процесуальні документи, знайомився з матеріалами кримінального провадження.

Крім цього, згідно з ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 липня 2024 року відносно ОСОБА_5 здійснювалось спеціальне судове провадження. У судовому засіданні приймав участь захисник ОСОБА_4 , який був захисником на стадії досудового розслідування і обізнаний з матеріалами кримінального провадження від початку здійснення спеціального досудового розслідування.

Судом також вживалися заходи про виклик обвинуваченого для забезпечення доступу до правосуддя, у зв`язку із чим на кожне судове засідання остання викликалася у порядку ст.323 КПК України. Повістки про виклик опубліковані у газеті «Урядовий кур`єр», а також на офіційному сайті Індустріального районного суду м.Дніпропетровська.

Захисник обвинуваченого здійснював активні дії, спрямовані на захист обвинуваченого: приймав участь у дослідженні доказів, звертав увагу суду на роль обвинуваченого у вчиненому кримінальному правопорушенні, виступав у дебатах, в яких просив суд призначити ОСОБА_5 мінімальне покарання.

Враховуючи наведене, з урахуванням здійснення у цьому кримінальному провадженні спеціального досудового розслідування та спеціального судового провадження, суд вважає, що стороною обвинувачення вжито достатніх заходів щодо дотримання прав підозрюваного та обвинуваченого ОСОБА_5 на захист та доступ до правосуддя.

У свою чергу суд звертає увагу на те, що всі наведені вжиті заходи вказують на те, що обвинувачений був проінформований належним чином про дати слухання справи, а також дотримані його права на належне представництво у суді.

За таких обставин, відповідно до вимог ст.323 КПК України, суд вважає що є всі правові підстави проводити розгляд цього кримінального провадження за правилами спеціального судового провадження.

Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ч.3 ст.323 КПК України), суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченого, як учасника кримінального провадження, яке відбувається за його відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченого була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст.2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом. Ці особливості вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, відтак поріг вимогливості до доказування у цьому випадку має бути підвищений.

Також прокурором долучено у судовому засіданні процесуальні документи, складені під час проведення досудового розслідування, на підтвердження законності вчинення процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, підтверджується зібраними та безпосередньо дослідженими у судовому засіданні доказами.

Під час судового розгляду даного кримінального провадження прокурором вживалися заходи щодо безпосереднього допиту у судовому засіданні свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Свідок ОСОБА_8 суду показав, що станом на 24 лютого 2022 року обіймав посаду начальника ДСНС. ОСОБА_5 був його підлеглим та займав посаду старшого водія. Стосунки між ними були робочі. Під час окупації м.Лиман були надані вказівки щодо евакуації на підконтрольну територію України. Для здійснення евакуації надавався транспорт. ОСОБА_5 повідомив, що виїде трішки пізніше, а потім прийняв рішення залишитися у місті. Окупація м.Лиман тривала з травня по жовтень 2022 рік. Після деокупації м.Лиман ОСОБА_5 виїхав із міста з окупаційними військами. По поверненню у місто після деокупації були знайденні копії наказів ДСНС ДНР в яких був зазначений ОСОБА_5 . Будь- яких перешкод у ОСОБА_5 виїхати з міста Лиман під час окупації не було. Сам ОСОБА_5 характеризувався добре, зауважень до нього ніяких не було.

Свідок ОСОБА_9 суду показав, що є мешканцем м.Лиман. Працював 21 державному пожежно-рятувальному загоні ГУ ДСНС. Станом на 24 лютого 2022 року працював га посаді заступника начальника частини 21 державного пожежно-рятувального загону ГУ ДСНС у Донецькій області. Серед його підлеглих був ОСОБА_5 , який займав посаду старшого водія. Під час окупації м.Лиман була вказіка на евакуацію із м.Лиман. У кого не було свого транспорту, вивозили організовано. ОСОБА_5 залишився в м.Лиман. Після деокупації ОСОБА_5 виїхав з міста разом з окупаційною владою. Після повернення у м.Лиман були знайдені документи в яких було зазначено, що ОСОБА_10 працював водієм МЧС ДНР. Чому саме ОСОБА_5 не покинув окуповану територію м.Лиман, свідку не відомо. Як працівник, ОСОБА_5 характеризується позитивно.

Крім показів свідків, вина ОСОБА_5 підтверджуються письмовими доказами, а саме:

витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000154 від 03 квітня 2023 року;

витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000284 від 30 серпня 2023 року;

постановою про виділення матеріалів досудового розслідування №000154 від 03 квітня 2023 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в окреме провадження, а саме:

копія наказу №227 від 25.05.2022 ; копія роздруківки смс-повідомлення; копія наказу №42к від 18.07.2022 року; копія витягу з наказу №235лс від 07.07.2023 року складений російською мовою, відповідно до якого ОСОБА_5 було присвоєно звання «Старший прапорщик гражданской службы гражданской защиты»;копія списку особистого составу ГБУ «ПСО г.Красный Лиман МЧС ДНР» в якому зазначений ОСОБА_5 та його посада; копія рапорту працівника ГУ ДСНС України у Донецькій області; копія рапорту від 08.06.2022 року; копія висновку службового розсідування з фактом неприбуття особистого складу на підконтрольну українській владі території та відсутності на службі (роботі) співробітників 21 державного пожежно-рятувального загону (далі 21 ДПРЗ) головного управління від 23.07.2022 року; копія рапорту від Начальника 21 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Донецькій області від 19.10.2022 року, де зазначено, що ОСОБА_5 залишився на території, тимчасово непідконтрольній українській владі, та ніякого зв`язку з ним не має; копія роздруківок смс-повідомлення; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_8 , який зазначив, що він проходив службу разом із ОСОБА_5 у 21 державному пожежно-рятувальному загоні ГУ ДСНС України в Донецькій області у м.Лиман, а також особисто бачив ОСОБА_5 . Свідок ОСОБА_8 чітко вказав, що впізнає особу зазначену на фотознімку; довідка до протоколу пред`явлення фотознімків для впізнання; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_9 , який зазначив, що проходив службу разом із ОСОБА_5 у 21 державному пожежно-рятувальному загоні ГУ ДСНС України в Донецькій області у м.Лиман. Свідок освобисто бачив ОСОБА_5 , тому під час впізнання заявив що впізнає особу ОСОБА_5 на вказаному фотознімку; довідка до протоколу пред`явлення фотознімків для впізнання; копія листа до газети «Урядовий Кур`єр» про публікацію повідомлення про підозру ОСОБА_5 та виклик підозрюваного до слідчого; роздруківка випуску «Урядовий Кур`єр» №105 (7053) від 26.05.2023 року з публікацією повідомлення про підозру ОСОБА_5 та виклику підозрюваного до слідчого; роздруківка публікації повідомлення про підозру ОСОБА_5 та виклику підозрюваного до слідчого на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора; рапорт оперуповноваженого від 26.05.2023 року про відсутність ОСОБА_5 за місцем мешкання та перебування на тимчасовій окупованій території України або російської федерації; витяг з ЄРДР у кримінальному проваджені №0000154; копія доповідної записки про неявку підозрюваних у т.ч. ОСОБА_5 на виклик до слідчого; клопотання про дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою; Ухвала слідчого судді Кіровського районного суду м.Дніпро ОСОБА_11 від 07.06.2023;

Під час судового розгляду стороною захисту не ставилось питання щодо визнання будь-яких доказів сторони обвинувачення недопустимими. Будь-яких інших доказів у ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений КПК України, суду надано не було.

Порушень процесуального закону щодо руху кримінального провадження, повноважень сторони обвинувачення на всіх стадіях процесу судом не виявлено.

Відповідно до ст.94 КПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вважаючи достатньо забезпеченими в ході судового розгляду процесуальні права сторони захисту та сторони обвинувачення на надання ними доказів на підтвердження та спростування висунутого обвинувачення, суд виходить із принципів реалізації права особи на справедливий суд, який закріплений в ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за яким винуватість особи у вчиненні злочину має бути доведена поза розумним сумнівом.

Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 поза розумним сумнівом у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, за обставин, встановлених судом.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.7 ст.111-1 КК України, а саме у добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території.

Згідно зі ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та наділяють суд правом вибору щодо призначення покарання, завданням якого є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд враховує, що обвинувачений вчинив особливо тяжкий злочин, раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому відповідно до ст.66 КК України, судом не встановлені.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлені.

Враховуючи ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому основного покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах та інших органах державної влади, місцевого самоврядування з конфіскацією всього належного обвинуваченому майна, оскільки суд, застосовуючи принцип індивідуалізації покарання, переконаний, що таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення, попередження вчинення нових злочинів.

На переконання суду, призначення обвинуваченому саме такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових злочинів, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання. Так, у розумінні ЄСПЛ, покарання повинне встановити новий додатковий обов`язок для особи, який випливає з факту вчинення кримінального правопорушення. Автономна концепція поняття «покарання» у практиці ЄСПЛ передбачає, що покарання переслідує подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів, а застосування принципу пропорційності дає можливість встановити орієнтири для держави у виборі адекватних засобів реагування на конкретні кримінально-карані діяння.

При цьому, підстав для застосування положень статті 69 КК України до обвинуваченого ОСОБА_5 суд не вбачає.

Згідно з приписами статті 54 КК засуджена за тяжкий чи особливо тяжкий злочин особа, яка має військове, спеціальне звання, ранг, чин або кваліфікаційний клас, може бути позбавлена за вироком суду цього звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу.

Порядок призначення покарання, передбаченого статтею 54 КК України, характеризується певними особливостями, зокрема, призначення цього покарання обмежено законом ступенем тяжкості вчиненого злочину, оскільки можливе при засудженні особи лише за тяжкий чи особливо тяжкий злочин; воно може бути призначене тільки як додаткове покарання; це додаткове покарання не передбачене в жодній із санкцій статей (санкцій частин статей) Особливої частини цього Кодексу і тому в усіх випадках призначається на підставі статті 54 Загальної частини КК.

У даній справі обвинуваченим ОСОБА_5 вчинено особливо тяжкий злочин.

Суд, вирішуючи питання про доцільність призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення спеціального звання виходить з такого.

Так, обвинувачений ОСОБА_5 , будучи колишнім працівником ГУ ДСНС у Донецькій області, вчинив особливо тяжкий злочин проти основ національної безпеки України.

Добровільне зайняття ОСОБА_5 посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території, його добровільна співпраця з державою-агресором за встановлених у цьому провадженні обставин саме по собі ганьбить звання старшого прапорщика служби цивільного захисту .

Враховуючи наведене, суд вважає, що за своїми внутрішніми моральними якостями обвинувачений ОСОБА_5 не відповідає вимогам звання старшого прапорщика служби цивільного захисту.

Суспільна небезпека вчиненого обвинуваченим ОСОБА_5 кримінального правопорушення, на переконання суду, є досить значною, оскільки потенційно може проявлятися у падінні авторитету ДСНС України, підриві демократичних інститутів і цінностей, справедливості.

Отже у контексті наведених фактичних обставин цієї справи, суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого додаткове покарання у виді позбавлення спеціального звання, а саме, старшого прапорщика служби цивільного захисту..

Таке покарання, на думку суду, перебуватиме у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч.9 ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369-371, 373, 374 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК Українита призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 12 (дванадцять) років з позбавленням права обіймати посади в органах ДСНС України на строк 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією майна на користь держави.

Відповідно до ст.54 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позбавити спеціального звання старшого прапорщика служби цивільного захисту.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту фактичного затримання.

Строк додаткового покарання у вигляді позбавлення права обіймати посади в органах ДСНС України ОСОБА_5 рахувати з моменту відбуття основного покарання.

Речові докази залишити зберігатися у матеріалах кримінального провадження.

Копію вироку, яка підлягає врученню обвинуваченому, вручити захиснику, а інформацію про вирок опублікувати в газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті суду відповідно до вимог ст. 323 КПК України.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Індустріальний районний суд м.Дніпропетровська протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1