Справа № 463/5224/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/1590/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 11 червня 2025 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 11 червня 2025 року у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення за його заявою від 28.05.2025 до ЄРДР відмовлено.

На ухвалу слідчого судді ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою призначити новий розгляд його скарги слідчим суддею Личаківського районного суду м. Львова.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що слідчий суддя безпідставно відмовив у задоволенні його скарги, якою він просив зобов`язати ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, внести відомості до ЄРДР про вчинення слідчим, процесуальними прокурорами Галицької окружної прокуратури відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 382 КК України, у зв`язку з невиконанням ними ухвал слідчих суддів.

Повідомляє, що у повідомленнях про кримінальні правопорушення за ч. 3 ст. 382 КК України, він зазначав докази введення суду в оману посадовими особами «Львівенергозбут».

Звертає увагу, що на підставі ухвал слідчих суддів щодо посадових осіб «Львівенергозбут» тричі відкривались кримінальні провадження та тричі закривалися за відсутністю складу кримінального правопорушення.

Вказує, що 29.05.2025 він звернувся до Львівської обласної прокуратури з повідомленням про злочин, вчинений слідчим, процесуальними прокурорами Галицької окружної прокуратури щодо умисного невиконання ухвал слідчих суддів, яке за підслідністю було скеровано до ТУ ДБР, розташованого у м. Львові. Проте, посадовими особами ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, відомості про вчинене кримінальне правопорушення до ЄРДР внесені не були.

ОСОБА_6 у судове засідання апеляційної інстанції не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття ОСОБА_6 в судове засідання не перешкоджає проведенню розгляду.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що зазначених вимог закону слідчий суддя при постановленні оскарженої ухвали дотримався в повному обсязі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, під час досудового розслідування можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

Разом з тим, до ЄРДР вносяться не будь-які відомості із поданої заяви, яка надходить до органів досудового розслідування, а лише ті, що містять відомості про кримінальне правопорушення, коли такі відомості викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Відповідно до ч. 4 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Разом з тим, зміст ч. 1 ст. 214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого, дізнавача чи прокурора вносити до ЄРДР усі відомості прийнятих та зареєстрованих ними заяв, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого чинним КК України.

Згідно з ч. 1 ст. 11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Тобто, з врахуванням вищенаведеного, реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які відомості із заяви чи повідомлень, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення (внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, передбачено положеннями ч. 1 ст. 214 КПК України, а прийняття і реєстрація заяв, передбачено положеннями ч. 4 ст. 214 КПК України).

Як вбачається з матеріалів провадження 28.05.2025 ОСОБА_6 до Львівської обласної прокуратури було скеровано повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 382 КК України, вчинене, на думку заявника, слідчим та прокурорами Галицької окружної прокуратури м. Львова.

30.05.2025 вищевказане повідомлення було скероване за підслідністю до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові.

10.06.2025 слідчий першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) ТУ ДБР, розташованого у місті Львові, ОСОБА_7 скерував на адресу ОСОБА_6 листа №12-11-46764вих-25, відповідно до якого першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Львові) ТУ ДБР, розташованого у місті Львові, розглянуто звернення ОСОБА_6 щодо можливих неправомірних дій працівників органів прокуратури. В ході розгляду звернення ОСОБА_6 , з огляду на його зміст, достатніх об`єктивних даних (вагомих обставин), що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення не встановлено.

За результатами розгляду скарги ОСОБА_6 слідчим суддею ухвалено рішення про відмову у задоволенні скарги, яке на переконання колегії суддів, відповідає фактичним обставинам справи, є належним чином обґрунтованим та вмотивованим.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком слідчого судді про те, що у поданій заяві ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення не зазначено об`єктивних даних та обставин, які могли б свідчити про вчинення зазначеною в повідомленні особою кримінально-караного діяння та не надано жодних відомостей на підтвердження такого, а подана заява про вчинення кримінального правопорушення зводиться до незгоди з процесуальними рішеннями та діями (бездіяльністю) слідчого.

Відтак уповноважені особи ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, отримавши заяву ОСОБА_6 від 28.05.2025 дотрималися вимог чинного законодавства України, перевірили її та встановили факт відсутності обставин, які б мали свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зазначених заявником, й тому слідчий суддя підставно відмовив у задоволенні скарги.

З огляду на наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що слідчий суддя місцевого суду повно і об`єктивно дослідив матеріали провадження та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність органу досудового розслідування, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Істотного порушення норм кримінального процесуального закону чи неправильного застосування норм матеріального права, які б слугували підставою для скасування оскаржуваної ухвали, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, а ухвалу слідчого судді - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 11 червня 2025 року про відмову у задоволенні скарги на бездіяльність уповноваженої особи ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: