Справа № 439/823/25
Провадження №1-кп/439/162/25

В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2025 року м.Броди

Бродівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Бродівського районного суду Львівської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000146 від 17.04.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Броди, Бродівського району Львівської області, громадянина України, місце проживання якого АДРЕСА_1 , із вищою освітою, такого що не працює, розлученого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_5

у с т а н о в и в:

ОСОБА_3 відповідно до постанови Бродівського районного суду Львівської області від 05 березня 2025 року, яка набрала законної сили 17 березня 2025 року визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік. Однак, ОСОБА_3 достовірно знаючи про наявність вказаної постанови суду, з метою невиконання рішень суду щодо позбавлення права керування транспортними засобами, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ст. 129-1 Конституції України, відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, продовжив керування транспортними засобами.

Так, 17 квітня 2025 року близько 09 години 40 хвилин ОСОБА_3 керував автомобілем марки «Daewoo» моделі «Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Островчик, що у м. Броди, Золочівського району Львівської області. Тоді ж, під час керування вказаним автомобілем, ОСОБА_3 був зупинений працівниками СРПП відділення поліції № 1 Золочівського РВП ГУ НП у Львівській області на підставі п. 3 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію».

Своїми умисними діями, які виразились в умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення передбачене, ч. 1 ст. 382 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті. Зазначив, що розуміє і не оспорює формулювання та характер пред`явленого йому обвинувачення, правову кваліфікацію його дій за ч.1 ст. 382 КК України, всі докази, зібрані на досудовому слідстві, вважає достовірними і дослідження їх в судовому засіданні недоцільним.

Під час допиту в судовому засіданні ОСОБА_3 надав суду показання про те, що 17 квітня 2025 року зранку йому зателефонувала дружина та попросила приїхати та допомогти привезти сумки до дому. Він знав, що позбавлений права керування транспортними засобами, однак вирішив допомогти та поїхав автомобілем марки «Daewoo» моделі «Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 по дружину. Під час керування транспортним засобом на вул. Островчик, що у м. Броди його зупинили працівники поліції. Обвинувачений щиро каявся, просив суворо його не карати.

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 , надані в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у суду щодо правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі, беззаперечно визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставинами, наведеними у обвинувальному акті та інші учасники процесу не оспорюють інших обставин справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши учасникам судового провадження те, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд на підставі ч.3 ст.349 КПК України, визнає недоцільним дослідження інших доказів щодо обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Аналізуючи надані суду докази в їх сукупності, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 , у вчиненні ним кримінального правопорушення доведеною в судовому засіданні повністю.

Дії ОСОБА_3 , правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 382 КК України, оскільки він вчинив умисне невиконання постанови суду, що набрали законної сили.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно із ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність.

Відповідно до ст. 12 КК України, вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення є нетяжким злочином.

Обвинувачений ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря нарколога не перебуває, раніше не судимий.

Відповідно до ст. 66 КК України обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 є щире каяття, активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення.

Згідно зі ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.

Отже, обираючи вид покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді штрафу у мінімальній межі санкції ч.1 ст.382 КК України.

Витрати на залучення експерта у даному кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, та підстав для обрання запобіжного заходу суд не вбачає.

Питання про долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 373-376 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень.

Речові докази: оптичний DVD-R диск, білого кольору, із написом «Дичик А. ч. 1 ст. 382» ємністю 4,7 gb - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано, і може бути оскаржений в апеляційному порядку за винятком підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України, до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через суд, який ухвалив вирок, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1