05 вересня 2025 року м. Запоріжжя
за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, маючого повну загальну середню освіту, який на утриманні будь-яких осіб немає, офіційно не працевлаштованого, останнє відоме зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 115, ч.2 ст.15 п.1 ч.2 ст.115 КК України,-
Відповідно до ухвали суду від 25.11.2024 у кримінальному провадженні було призначено підготовче засідання.
Відповідно до ухвали суду від 16.04.2025 призначено судовий розгляд зазначеного кримінального провадження.
Представник потерпілої ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_6 підтримала позицію прокурора.
Потерпілий ОСОБА_10 в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи не надавав.
Обвинувачений викликався до суду шляхом здійснення публікації відповідного виклику на офіційному веб-сайті Судової влади України, у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, а саме через оголошення в газеті «Голос України», а також шляхом розміщення оголошення на сайті Офісу генерального прокурора.
Обвинувачений ОСОБА_8 у судове засідання не з`явився, відомостей про своє місце проживання не надавав, будь-яких заяв чи клопотань у кримінальному провадження від нього не надходило.
Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні підтримала клопотання прокурора.
Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши наявні у суду матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.
29.03.2024 сформовано повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_8 , яке направлено на поштову адресу зареєстрованого місця проживання підозрюваного та вручене дідусеві останнього ОСОБА_11 .
Постановою слідчого СВ Орджонікідзевського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_12 від 29.08.2015 ОСОБА_8 оголошено у розшук.
09.10.2015 слідчим винесено постанову про зупинення кримінального провадження.
Постановою старшого слідчого СВ Вознесенівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_13 від 31.07.2018 ОСОБА_8 оголошено у міжнародний розшук.
12.02.2018 винесено постанову про відновлення матеріалів кримінального провадження.
12.02.2018 підозрюваного ОСОБА_8 оголошено у розшук та кримінальне провадження зупинено.
14.04.2021 винесено постанову про відновлення матеріалів кримінального провадження.
14.04.2021 підозрюваного ОСОБА_8 оголошено у розшук та кримінальне провадження зупинено.
25.05.2021 винесено постанову про відновлення матеріалів кримінального провадження.
25.05.2021 підозрюваного ОСОБА_8 оголошено у розшук та кримінальне провадження зупинено.
29.03.2024 винесено постанову про відновлення матеріалів кримінального провадження.
29.03.2024 ухвалено постанову про зупинення кримінального провадження.
07.05.2024 постановою старшого слідчого СВ ВП №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_14 підозрюваного ОСОБА_8 оголошено у міжнародний розшук.
11.06.2024 винесено постанову про відновлення матеріалів кримінального провадження.
11.06.2024 ухвалено постанову про зупинення кримінального провадження.
Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.10.2024 (провадження № 1-кс/335/2441/2024) надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню відносно ОСОБА_15 .
Підготовче судове засідання у вказаному кримінальному провадженні проведено за відсутності обвинуваченого. Обвинувачений викликався до суду шляхом здійснення публікації відповідного виклику на офіційному сайті Судової влади України, у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, а саме через оголошення в газеті «Урядовий кур`єр» та «Голос України», а також шляхом розміщення оголошення на сайті Офісу генерального прокурора. Обвинувачений у підготовче судове засідання не з`явився, будь-яких заяв чи клопотань до суду не подавав.
Ухвалою суду від 16.04.2025 кримінальне провадження призначене до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.
Згідно ч.3 ст.323 КПК України судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та оголошений у міждержавний та/ або міжнародний розшук.
За наявності таких обставин за клопотанням прокурора, до якого додаються матеріали про те, що обвинувачений знав або повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, суд постановляє ухвалу про здійснення спеціального судового провадження стосовно такого обвинуваченого.
Як встановлено у судовому засіданні ОСОБА_8 обізнаний про наявність кримінального провадження відносно нього та ознайомлений зі змістом пред`явленого обвинувачення.
Разом з тим, на теперішній час, суд зазначає про те, що прокурором не було надано переконливих доказів та фактичних даних того, що обвинувачений переховується від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності. Так, у кримінальному провадженні відсутні беззаперечні докази того, що обвинувачений ОСОБА_8 перебуває на окупованій території АР Крим, саме з метою ухилення від кримінальної відповідальності.
Щодо доводів прокурора про те, що ОСОБА_8 перебуває у розшуку суд зазначає наступне.
Відповідно до ст.18 Закону України про оперативно-розшукову діяльність за наявності достатньої оперативно-розшукової інформації, отриманої у встановленому законодавством України порядку, службова особа оперативного підрозділу виносить постанову про заведення оперативно-розшукової справи та здійснює оперативно-розшукове провадження. Така постанова узгоджується з керівником оперативного підрозділу і підлягає затвердженню начальником відповідного правоохоронного органу або розвідувального органу або його уповноваженим заступником. На особу, яка підозрюється в готуванні або вчиненні злочину, переховується від органів розслідування, суду, ухиляється від відбування кримінального покарання, безвісно зникла, ведеться тільки одна оперативно-розшукова справа.
Так, згідно реєстру матеріалів досудового розслідування, слідчими неодноразово оголошувався ОСОБА_8 у розшук. Проте не надано жодних доказів на підтвердження того, що постанови взагалі виконувалися, зокрема не надано інформації про те, що було заведено оперативно-розшукову справу на ОСОБА_8 .
Щодо доводів прокурора про те, що ОСОБА_8 перебуває у міжнародному розшуку суд зазначає наступне.
Знову ж таки, як слідує з реєстру матеріалів досудового розслідування ОСОБА_8 слідчими оголошувався у міжнародний розшук.
Відповідно до законодавчих норм, рішення про оголошення особи у міжнародний розшук на підставі запиту НЦБ Інтерполу в Україні приймає Генеральний секретаріат Інтерполу або Національне центральне бюро Інтерполу відповідної країни.
Проте прокурором не надано жодних доказів на підтвердження того, що зазначені постанови взагалі виконувалися, зокрема не надано доказів того, що в базах даних Інтерполу наявна інформація відносно ОСОБА_8 .
Зокрема не надано доказів направлення таких постанов до відповідного департаменту (відділу) міжнародного співробітництва Національної поліції України, здійснення відповідного запиту до Генерального секретаріату чи Національного центрального бюро Інтерполу тощо.
Одне лише формальне прийняття слідчими постанов про оголошення міжнародного розшуку підозрюваного, без реального виконання такої постанови, не означає, що такий розшук фактично розпочато.
З урахуванням зазначеного суд доходить висновку про те, що прокурором не доведено перебування ОСОБА_8 , як у національному розшуку, так і у міжнародному розшуку, а також перебування останнього на будь-якій тимчасово окупованій території або території країни-агресора, саме з метою переховування від суду задля ухилення від кримінальної відповідальності
Відповідно до вимог Розділу ІV КПК України, участь обвинуваченого під час підготовчого судового засідання та судового розгляду є обов`язковою, що відповідає гарантіям, закріпленим міжнародними нормативно-правовими актами в сфері захисту прав людини.
Так, право обвинуваченого захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, є істотним елементом засобів процесуального захисту, гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Крім того, Міжнародний пакт про громадянські та політичні права передбачає, що кожний має право при розгляді будь-якого пред`явленого йому обвинувачення на ряд гарантій на основі повної рівності й, зокрема, бути засудженим у його присутності та захищати себе особисто або за допомогою обраного ним захисника.
Таким чином, особиста присутність особи у судовому процесі виділена як одна з найбільш фундаментальних гарантій права на справедливий розгляд справи, гарантований ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожна людина має право під час будь-якого кримінального обвинувачення, що їй пред`явлене, на справедливий розгляд справи судом.
Відповідно до ч. 3 ст. 323 КПК України, судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 КПК України, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та оголошений у міждержавний та/або міжнародний розшук. За наявності таких обставин за клопотанням прокурора, до якого додаються матеріали про те, що обвинувачений знав або повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, суд постановляє ухвалу про здійснення спеціального судового провадження стосовно такого обвинуваченого.
Частина 1 ст. 7 КПК України до загальних засад кримінального судочинства відносить у тому числі забезпечення права на захист, доступу до правосуддя, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також дотримання розумних строків розгляду кримінального провадження.
Згідно ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію ( 995_004 ) та практику Суду як джерело права.
Ключове значення в цьому випадку відіграє повідомлення особи про порушене проти неї кримінальне провадження, яке мало бути здійсненне відповідно до процесуальних і матеріальних вимог, що гарантують ефективне здійснення її прав, при тому, що неясна і неофіційна інформація є недостатньою (справа «Сейдовіч проти Італії»). Повідомлення має бути зроблене офіційно, а твердження про наявність повідомлення з листів родичів (справа «Т. проти Італії») або від співробітників засобів масової інформації (справа «Шомоді проти Італії»), є необґрунтованими.
Так у справі «Сейдовіч проти Італії» суд зазначив, що питання, яке слід вирішити у даній справі, полягає в тому, чи можна за відсутністю офіційного повідомлення про справу вважати заявника в достатній мірі проінформованим про те, що він був притягнутий до кримінальної відповідальності та відбудеться судовий розгляд його справи, щоб він мав можливість вирішити: відмовитися від свого права приймати участь у слуханні справи чи ухилитися від правосуддя. У даній справі суду не було продемонстровано, що заявник був у достатній мірі проінформований про притягнення його до кримінальної відповідальності та про пред`явлені йому обвинувачення. З цих підстав неможна робити висновок, що він намагався ухилитися від суду чи недвозначно відмовився від свого права прибути в судове засідання. Така ситуація може мати місце, зокрема, коли обвинувачений публічно або в письмовій формі заявляє про те, що не має наміру реагувати на повістку про явку до суду, яка була отримана не від властей, а з інших джерел, або, коли обвинуваченому вдалося уникнути арешту.
У справі «Колоцца проти Італії» суд зауважив, що гарантії, які містяться у статті 6 п. 3 Конвенції, є складовими елементами серед інших загального поняття «справедливий розгляд у суді» (див. рішення у справі «Годди проти Італії» від 09 квітня 1984 року Серія А, т. 76, с. 11, п. 28). Це право необхідно поєднувати, шляхом пошуку «розумного співвідношення», з суспільним інтересом і, зокрема, з інтересами відправлення правосуддя. На аргумент Уряду про те, що неможливість проведення судового засідання у разі неявки сторони здатна паралізувати розгляд кримінальних справ, оскільки, наприклад, з часом може закінчитися термін давності кримінального переслідування, Суд зазначив, що ніщо не виправдовує в очах Суду повну і непоправну втрату права на участь у судових слуханнях.
Процедури «іn absentia» неминуче припускають деякий відступ від загальних правил кримінального процесу. Особливе значення при цьому надається питанню про забезпечення прав відсутнього в залі судового засідання обвинуваченого. У прецедентній практиці Європейського Суду з прав людини були вироблені критерії, яким має відповідати таке провадження.
Хоча суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував на необхідності забезпечення процесуальних прав і гарантій осіб, що беруть участь у кримінальному процесі. До таких прав, що підлягають безумовному дотриманню, насамперед, відносяться: право бути присутнім під час розгляду справи, право на захисника, право бути вислуханим, право оскаржити заочний вирок.
Значущим у розумінні практики ЄСПЛ видається знаходження компромісу між санкціями, що вводяться законодавцем щодо обвинуваченого, який не з`явився до суду, і його процесуальними правами, що гарантують справедливість судового розгляду. Європейський суд у подібних справах окремо досліджує як заходи, що були вжиті владою для запобігання відмов від присутності на слуханнях справи, так і в цілому наявність у влади можливості вживати будь-які заходи. Крім того, обвинувачений, що не з`явився до зали судового засідання, ні за яких обставин не може бути позбавлений права на захист за посередництвом обраного ним захисника. При цьому суд зазначає, що у будь-якому разі, до яких би заходів не вдавалася влада для забезпечення належної явки обвинуваченого, вона не вправі застосовувати несумірні засоби для досягнення зазначеної мети.
Більш того, як зазначено ЄСПЛ в рішенні «Колоцца проти Італії» підпункти (с), (d) та (е) п. 3 гарантують кожній людині, якій пред`явлено кримінальне обвинувачення, право захищати себе особисто, допитувати свідків, що показують проти неї, або мати право на те, щоб ці свідки були допитані, користуватися безкоштовною допомогою перекладача, якщо вона не розуміє мови, що використовується в суді, або не говорить на цій мові, і важко уявити собі, як обвинувачений може здійснювати ці права, не будучи присутнім. В даному випадку Суду не доводиться встановлювати, відмовився, і за яких обставин, обвинувачений від здійснення свого права бути присутнім при розгляді справи, оскільки в будь-якому випадку, відповідно до усталеної прецедентної практики Суду, відмова від здійснення права, гарантованого Конвенцією, повинна бути встановлена недвозначним чином (див. рішення у справі Неймастера» від 07 травня 1974 року Серія А, т. 17, с. 16, п. 36).
Крім того, в даному кримінальному провадженні сторона обвинувачення не надала беззаперечних доказів, з яких можна зробити висновок, що обвинувачений намагався ухилитися від суду чи недвозначно відмовився від свого права прибути в судове засідання.
До загальних засад кримінального провадження, зокрема, відносяться: законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, безпосередність дослідження показань. При цьому зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у ст. 7 КПК України, з урахуванням особливостей, встановлених законом. Сторона обвинувачення зобов`язана використати всі передбачені законом можливості для дотримання прав підозрюваного чи обвинуваченого (зокрема, прав на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя) у разі здійснення кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia).
У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу (ч. 6 ст.9 КПК України).
Статтею 335 КПК України передбачено право суду зупинити провадження у разі розшуку обвинуваченого.
Крім того, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.
У справі «Годди проти Італії», в рамках якого встановлено не повідомлення обраного підсудним захисника про судовий розгляд та не з`ясування в достатньому обсязі про причини неявки обвинуваченого, ЄСПЛ було сформульовано наступну позицію: факт неявки підсудного в судове засідання, а також відсутність повідомлення його захисника вимагають від суду прояви активності в цілях досягнення належної реалізації процесуальних прав зацікавленої особи. Отже, суд повинен за власною ініціативою призупинити розгляд справи через необхідність з`ясування причин неявки сторін.
У даному кримінальному провадженні відсутні беззаперечні докази, що обвинувачений ОСОБА_8 у достатній мірі проінформований про те, що відбудеться судовий розгляд даного кримінального провадження, та на підставі яких можна було б зробити висновок, що обвинувачений недвозначно відмовився від свого права приймати участь у слуханні справи.
З урахуванням норм міжнародного законодавства в сфері захисту прав людини, а також вищенаведеної практики Європейського Суду, яка є частиною національного законодавства, є обґрунтовані підстави вважати, що здійснення спеціального судового провадження на даній стадії може призвести до порушення ст. 6 Конвенції, оскільки обвинувачений позбавлений права висловити бажання на розгляд його справи судом, захищати себе особисто чи скористатися правовою допомогою захисника, обраного ним особисто, допитувати свідків, що показують проти нього, або мати право на те, щоб ці свідки були допитані, надавати суду докази в обґрунтування своєї правової позиції та користуватися безкоштовною допомогою перекладача, якщо він не розуміє мови, що використовується в суді, або не говорить на цій мові.
Разом з тим, зважаючи на те, що проведення судового засідання у відсутності обвинуваченого неможливо та на даний час його місцезнаходження, як органом досудового розслідування, так і судом не встановлено, суд вважає за необхідне, на підставі ч. ч. 1, 2 ст. 7, ст. 335 КПК України, оголосити обвинуваченого у розшук, а провадження по справі зупинити до розшуку обвинуваченого.
За викладених обставин суд не вбачає підстав для здійснення спеціального судового провадження відносно ОСОБА_8 , у зв`язку з чим клопотання прокурора задоволенню не підлягає.
Відповідно до ст. 140 КПК України привід полягає у примусовому супроводженні особи, до якої він застосовується, особою, яка виконує ухвалу про здійснення приводу, до місця її виклику в зазначений в ухвалі час. Рішення про здійснення приводу приймається: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, прокурора або з власної ініціативи, а під час судового провадження - судом за клопотанням сторони кримінального провадження, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, або з власної ініціативи. Рішення про здійснення приводу приймається у формі ухвали. Привід може бути застосований до підозрюваного, обвинуваченого або свідка. Привід свідка не може бути застосований до неповнолітньої особи, вагітної жінки, осіб з інвалідністю першої або другої груп, особи, яка одноосібно виховує дітей віком до шести років або дітей з інвалідністю, а також осіб, які згідно із цим Кодексом не можуть бути допитані як свідки. Привід співробітника кадрового складу розвідувального органу України під час виконання ним своїх службових обов`язків здійснюється тільки в присутності офіційних представників цього органу.
Згідно з ч. 1 ст. 143 КПК України виконання ухвали про здійснення приводу може бути доручене відповідним підрозділам органів Національної поліції, органів безпеки, органів Бюро економічної безпеки України, Національного антикорупційного бюро України або Державного бюро розслідувань.
Керуючись ст. ст. 140, 323, 372, 376 КПК України, суд, -
В задоволенні клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження - відмовити.
Оголосити у розшук обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, останнє відоме зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Після розшуку та встановлення фактичного місця проживання (перебування) обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , негайно до останнього застосувати примусовий привід та доставити його до Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя для вручення повідомлення про дату, час та місце проведення судового засідання та продовження розгляду кримінального провадження.
Виконання ухвали про розшук обвинуваченого доручити СУ ГУНП в Запорізькій області.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_5 .
Про результати розшуку щомісячно повідомляти Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Вступна та резолютивна частини ухвали виготовлені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 05 вересня 2025 року.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 05 вересня 2025 року о 15.00 год.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3