Справа № 348/2290/23
Провадження № 11-кп/4808/232/25
Категорія ч.2 ст.190 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2025 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_8 на вирок Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 24 лютого 2025 року, яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку, зареєстровану та жительку АДРЕСА_1 ,

визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень передбаченихч.1 ст.190, ч.2 ст.190КК України, -

в с т а н о в и л а :

За вироком суду кримінальне провадження №0000136 від 11.04.2024 року про обвинувачення ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України - закрито, на підставі п.41 ч.1 ст.284 КПК України, в зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Визнано винуватою ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України та призначено їй покарання:

- за ч.1 ст.190 КК України - 240 (двісті сорок) годин громадських робіт;

- за ч.2 ст.190 КК України - 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_10 остаточне покарання - 3 (три) роки позбавлення волі.

Застосовано до ОСОБА_10 ст.79 КК України і звільнено її від відбування призначеного остаточного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком - 3 (три) роки.

Згідно п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України під час іспитового строку покладено на ОСОБА_10 наступні обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 та її законного представника (на момент подання) ОСОБА_12 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_11 - 46000 (сорок шість тисяч) грн. 00 коп. моральних відшкодувань. Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_11 - 3000 (три тисячі) грн. 00 коп. процесуальних витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги. В решті вимог цивільного позову потерпілої ОСОБА_11 та її законного представника (на момент подання) ОСОБА_12 - відмовлено.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Судом першої інстанції встановлено, що обвинувачена ОСОБА_10 вчинила заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство). Також обвинувачена ОСОБА_10 вчинила заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Кримінальні правопорушення вчинені нею при наступних обставинах:

На початку січня місяця 2023 року за місцем свого проживання у с.Перерість, Надвірнянського району, обвинувачена ОСОБА_10 умисно, з корисливих мотивів, володіючи інформацією про те, що під час виконання службових обов`язків в ході ведення бойових дій по стримуванні збройної агресії російської федерації на території України безвісти зник її односельчанин, військовослужбовець Збройних сил України ОСОБА_13 , за допомогою мобільного телефону марки «Redmi9» зареєструвала в соціальній мережі «Instagram» обліковий запис із назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » під виглядом військовослужбовця, який начебто володіє інформацією про стан та місцезнаходження зниклого безвісти ОСОБА_13 .

В подальшому, 07.02.2023 року, використовуючи вищевказаний обліковий запис ОСОБА_10 знайшла в соціальній мережі «Instagram» обліковий запис сестри зниклого - ОСОБА_11 . В ході листування з потерпілою обвинувачена під виглядом особи військовослужбовця переконала її, що може надати інформацію щодо місця перебування зниклого брата за грошову винагороду 4000 грн. та надала реквізити для оплати.

Цього ж дня о 20 год. 37 хв., введена в оману потерпіла ОСОБА_11 перерахувала на номер наданої банківської картки 4000 грн., однак ОСОБА_10 ненадала жодної потрібної інформації про місцезнаходження та стан здоров`я ОСОБА_13 , а грошовими коштами розпорядилась на власний розсуд, чим спричинила потерпілій матеріальну шкоду в розмірі 4000 грн.

Продовжуючи свою кримінально-протиправну діяльність, 12.02.2023 року обвинувачена через текстові повідомлення в соціальній мережі «Instagram» знову переконала потерпілу ОСОБА_11 , що може надати інформацію про зниклого брата ОСОБА_13 за додаткову винагороду в сумі 15000 грн. та надала реквізити для оплати.

Того ж дня об 11 год. 49 хв. введена в оману потерпіла ОСОБА_11 перерахувала на номер наданої банківської картки 15000 грн., проте обвинувачена не надала жодної потрібної інформації про місцезнаходження та стан здоров`я ОСОБА_13 , і грошовими коштами розпорядилась на власний розсуд, чим спричинила потерпілій матеріальну шкоду в розмірі 15000 грн.

В подальшому, 17.02.2023 року ОСОБА_10 через текстові повідомлення в соціальній мережі «Instagram» знову переконала потерпілу ОСОБА_11 , що може надати інформацію про зниклого брата ОСОБА_13 за додаткову винагороду 4000 грн. та надала реквізити для оплати.

Того ж дня о 18 год. 32 хв. введена в оману потерпіла ОСОБА_11 перерахувала на номер наданої банківської картки 4000 грн., однак ОСОБА_10 ненадала жодної потрібної інформації про місцезнаходження та стан здоров`я ОСОБА_13 , а грошовими коштами розпорядилась на власний розсуд, чим спричинила потерпілій матеріальну шкоду в розмірі 4000 грн.

В подальшому, 05.03.2023 року обвинувачена через текстові повідомлення в соціальній мережі «Instagram» знову переконала потерпілу ОСОБА_11 , що може надати інформацію про зниклогобрата ОСОБА_13 за додаткову винагороду 4000 грн. та надала реквізити для оплати.

Того ж дня після 15 год., введена в оману потерпіла ОСОБА_11 перерахувала на номер наданої банківської картки 4000 грн., проте ОСОБА_10 не надала жодної потрібної інформації про місце знаходження та стан здоров`я ОСОБА_13 , і грошовими коштами розпорядилась на власний розсуд, чим спричинила потерпілій матеріальну шкоду в розмірі 4000 грн.

В подальшому, 07.03.2023 року ОСОБА_10 через текстові повідомлення в соціальній мережі «Instagram» знову переконала потерпілу ОСОБА_11 , що може надати інформацію про зниклого брата ОСОБА_13 за додаткову винагороду 1000 грн. та надала реквізити для оплати.

Того ж дня після 14 год., введена в оману потерпіла ОСОБА_11 перерахувала на номер наданої банківської картки 1000 грн., однак обвинувачена не надала жодної потрібної інформації про місце знаходження та стан здоров`я ОСОБА_13 , а грошовими коштами розпорядилась на власний розсуд, чим спричинила потерпілій матеріальну шкоду в розмірі 1000 грн.

Також, продовжуючи свою кримінально-протиправну діяльність, діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, під виглядом особи, яка начебто володіє інформацією про стан та місцезнаходження безвісти зниклих військовослужбовців Збройних сил України, обвинувачена ОСОБА_10 через текстові повідомлення в соціальній мережі «Instagram» переконала потерпілу ОСОБА_14 , що може надати інформацію щодо місця перебування її зниклого чоловіка ОСОБА_15 та надасть можливість поспілкуватись через відеозв`язок за грошову винагороду надавши реквізити для оплати.

Введена в оману потерпіла ОСОБА_14 , з метою встановлення місця знаходження її чоловіка, 05.03.2023 року о 16 год. 30 хв. перерахувала на надану ОСОБА_10 банківську картку № НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 3000 грн. З цією ж метою потерпілою було перераховано на вказану банківську карту 16.03.2023 року о 10 год. 37 хв. грошові кошти в сумі 3000 грн. та 16.03.2023 року о 12 год. 19 хв. грошові кошти в сумі 800 грн.

Однак, ОСОБА_10 не надала жодної інформації про місцезнаходження, стан здоров`я ОСОБА_15 і відеозв`язок не організувала, а грошовими кошами розпорядилась на власний розсуд.

У результаті неправомірних дій обвинуваченої, потерпілій ОСОБА_14 , з урахуванням стягненої комісії за пересилання коштів, було завдано матеріальної шкоди на загальну суму 7000 грн.

Продовжуючи свою протиправну діяльність, 23.03.2023 року ОСОБА_10 , діючи повторно, умисно, з метою заволодіння чужим майном під виглядом військовослужбовця, який начебто володіє інформацією про стан та місцезнаходження безвісти зниклих військовослужбовців Збройних сил України, у соціальній мережі «Telegram» під ім`ям « ОСОБА_16 » розпочала листування з потерпілою ОСОБА_17 та переконала її, щоможе надати інформацію щодо місця перебування зниклого чоловіка ОСОБА_18 за грошову винагороду 1000 грн., надавши реквізити для оплати.

26.03.2023 року о 21 год. 18 хв. введена в оману потерпіла ОСОБА_17 , перерахувала на банківську карту № НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 1000 грн., однак ОСОБА_10 не надала жодної інформації про місцезнаходження та стан здоров`я ОСОБА_17 .

В подальшому, 01.04.2023 року обвинувачена через текстові повідомлення знову переконала потерпілу ОСОБА_17 , що може допомогти організувати відеозв`язок із чоловіком за додаткову винагороду та надала реквізити для оплати.

Цього ж дня, о18 год. 07 хв. введена в оману потерпіла ОСОБА_17 , перерахувала на банківську карту № НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 2500 грн., однак ОСОБА_10 почала уникала спілкування із останньою, а грошовими кошами розпорядилась на власний розсуд, чим спричинила потерпілій матеріальну шкоду в розмірі 2500 грн.

У результаті неправомірних дій ОСОБА_10 , потерпілій ОСОБА_17 було завдано матеріальної шкоди на загальну суму 3500 грн.

Крім того, продовжуючи свою кримінально-протиправну діяльність, діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, під виглядом особи, яка начебто володіє інформацією про стан та місцезнаходження безвісти зниклих військовослужбовців Збройних сил України, ОСОБА_10 через текстові повідомлення в соціальній мережі «Facebook» переконала потерпілу ОСОБА_19 , що може надати інформацію щодо місця перебування її зниклого пасинка ОСОБА_20 за грошову винагороду надавши реквізити для оплати.

Введена в оману потерпіла ОСОБА_19 , з метою встановлення місця знаходження її пасинка о 16 год. 30 хв. 24.04.2023 року перерахувала на надану ОСОБА_10 банківську картку № НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 1000 грн.

Проте, обвинувачена не надала жодної потрібної інформації про місцезнаходження, стан здоров`я ОСОБА_20 та почала уникала спілкування із ОСОБА_19 , а грошовими кошами розпорядилась на власний розсуд.

У результаті неправомірних дій ОСОБА_10 , потерпілій ОСОБА_19 було завдано матеріальної шкоди на суму 1000 грн.

Не погоджуючись з вказаним вироком суду, захисник обвинуваченої ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу. Просить вирок Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 24 лютого 2025 року змінити в частині цивільного позову про відшкодування моральної шкоди, стягнувши з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_11 - 10000 грн.

Сторона захисту вважає, що суд при визначенні розміру моральної шкоди не врахував всі обставини, що мають значення при вирішення цього спору, моральна шкода у розмірі 46000 грн. не відповідає фактичним обставинам справи, принципам розумності та справедливості. Зокрема, суд не врахував матеріальний стан обвинуваченої, яка на даний час не працює, оскільки доглядає за малолітньою донькою, на утриманні має двох малолітніх дітей, інколи трапляються підробітки, інших доходів, окрім допомоги, яку виділяє держава на дітей, не має. Водночас, позивачем не надано суду жодних доказів заподіяння моральної шкоди саме в такому розмірі. Зауважує, що розмір матеріальної шкоди, яку було спричинено потерпілій, є незначним, при цьому обвинувачена повністю відшкодувала матеріальну шкоду та частково - моральну шкоду. Також судом недостатньо враховано судову практику по відшкодуванню моральної шкоди, згідно з якою середні суми компенсації за шкоду діловій репутації становлять 10000 грн.

Потерпіла ОСОБА_11 подала заперечення на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що внаслідок умисних, систематичних, цілеспрямованих, цинічних та суспільно-небезпечних дій відповідачки їй були заподіяні неодноразові психологічні та душевні страждання, розмір відшкодування яких не можливо оцінити та визначити. Просила врахувати те, що стягнуту моральну шкоду вона спрямує на потреби Збройних Сил України і пошуки брата.

До початку апеляційного розгляду обвинувачена ОСОБА_10 подала клопотання, в якому просила проводити розгляд апеляційної скарги за її відсутності, але за участю захисника. Просила задовольнити апеляційну скаргу захисника.

Під час апеляційного розгляду:

- захисник обвинуваченої ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_8 підтримав вимоги апеляційної скарги;

- прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просив вирок суду першої інстанції залишити без змін;

- представник потерпілого адвокат ОСОБА_9 вважав, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про стягнення саме такої суми моральної шкоди, завданої злочином.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і підтверджуються детально наведеними у вироку доказами, які суд всебічно, повно, об`єктивно дослідив, правильно оцінив та призначив справедливий вид та міру покарання.

Колегія суддів звертає увагу на те, що в своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 не оспорює правильність встановлених судом першої інстанції фактичних обставин та правову кваліфікацію дій обвинуваченої, а просить змінити вирок суду в частині вирішення цивільного позову, а саме зменшити суму моральної шкоди, яка підлягає стягненню з обвинуваченої.

Положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України передбачено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно з ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розмір процесуальних витрат, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

У пункті 7 ч. 1 ст. 368 КПК України зазначено, що ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов і, якщо так, на чию користь, в якому розмірі та в якому порядку.

Тобто при вирішенні цивільного позову суд зобов`язаний об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати характер правовідносин, що склалися між учасниками, встановити розмір шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, а також визначити порядок її відшкодування.

Дані вимоги закону при вирішенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_11 судом першої інстанції дотримано.

Зокрема, суд першої інстанції задовольняючи частково цивільний позов, виходив з того, що зв`язку із умисними діями ОСОБА_10 потерпіла ОСОБА_11 перенесла неодноразові душевні та моральні страждання, що стали причиною негативних змін у її свідомості та житті, зокрема через те, що обвинувачена скрито, цинічно та зухвало скористалась найвищою соціальною цінністю - життям та здоров`ям брата потерпілої - захисника України, який пропав безвісти. Тобто, використавши родинні почуття, обвинувачена зухвало неодноразово обманювала останню, вимагала за інформацію грошові кошти, а отримавши їх, як стверджує потерпіла, ОСОБА_10 насміхалася над нею, чим на думку потерпілої фактично насміхалася над всіма захисниками України, над всіма загиблими і пропавшими безвісти та їх родинами, в тому числі над братом потерпілої, який при тому являється односельчанином обвинуваченої. У зв`язку із вказаними протиправними умисними діями обвинуваченої, потерпіла переносила психологічні, емоційні та нервові переживання, відчувала психологічний та душевний дискомфорт, була відірвана від активного соціального життя, мала знижений та нестійкий настрій, порушення сну, тривожні та неприємні сновидіння, емоційну напругу, нервозність, дратівливість, почуття образи та приниження честі й гідності.

Колегія суддів звертає агу на те, що при вирішенні питання щодо розміру відшкодування моральної шкоди судом першої інстанції було враховано матеріальне та сімейне становище обвинуваченої, наявність на утриманні двох малолітніх дітей, відсутність на даний час постійної роботи та отримання державної допомоги на виховання дітей.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які є підставою для скасування вироку, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Вирок Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 24 лютого 2025 року щодо ОСОБА_10 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5