Провадження №1-кс/523/4187/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Пересипського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , захисника - ОСОБА_4 , в присутності підозрюваної, розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області ОСОБА_5 , в матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідування за № 0000387 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 113, ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 194 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки міста Самбір, Львівської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 194 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Досудовим розслідуванням серед іншого встановлено, що на початку липня 2025 року, більш точні дата та час досудовим розслідуванням не встановлені, але не пізніше 05.07.2025, малолітня громадянка України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись у невстановленому досудовим розслідуванням місці в м. Одесі, отримала на свій мобільний телефон (смартфон) марки «INFINIX SMART 9» IMEI (1) НОМЕР_1 , IMEI (2) НОМЕР_2 у месенджері «Telegram» від невстановленої досудовим розслідуванням особи, користувача месенджера «Telegram» з нік-неймом « ОСОБА_8 » ( НОМЕР_3 , ім`я користувача ОСОБА_9 ) пропозицію здійснювати підпали автотранспортних засобів, які перебувають в користуванні військовослужбовців Збройних Сил України на території м. Одеса, які мають відповідні ознаки: темний сіро-зелений або чорний кольори кузову, камуфляжний окрас, чорні номерні знаки або номерні знаки іноземної реєстрації, отримуючи обіцянку грошової винагороди за кожне підпалене авто від невстановлених досудовим розслідуванням осіб, тим самим остання вступила у спільну злочинну змову, направлену на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період.

Переслідуючи корисливий мотив ОСОБА_7 на пропозицію вищевказаної особи погодилась та надала свою добровільну згоду на виконання поставлених перед нею завдань.

У подальшому, виконуючи поставлені невстановленою досудовим розслідуванням особою, з числа співробітників спеціальних служб Російської Федерації завдання, ОСОБА_7 , керуючись корисливим мотивом, залучила до виконання поставленого злочинного завдання свою мати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка спільно з ОСОБА_7 , починаючи із 05.07.2025 виконувала вищевказане завдання невстановленої досудовим розслідуванням особи, з числа співробітників спеціальних служб Російської Федерації, яка була підписана в Telegram як ««Зарабатывай с нами» ( НОМЕР_3 , ім`я користувача ОСОБА_9 ).

Умислом ОСОБА_6 та вищевказаної невстановленої особи прямо охоплювались дії, спрямовані на заподіяння шкоди діяльності окремим військовим частинам ЗС України та безпосередньо їх транспортним засобам. При цьому, усвідомлюючи об`єктивно існуючу небезпеку свого діяння вони передбачали настання суспільно небезпечних наслідків.

Надалі, ОСОБА_6 діючи за вказівкою доньки ОСОБА_7 , яка в свою чергу отримувала вказівки від невстановленої досудовим розслідуванням особи, з числа співробітників спеціальних служб Російської Федерації, яка була підписана в Telegram як ««Зарабатывай с нами» ( НОМЕР_3 , ім`я користувача ОСОБА_9 ), у невстановлену дата та час досудового розслідування, але не пізніше 05.07.2025, побачила на дорозі поблизу будинку 156 по проспекту Князя Володимира Великого у місті Одеса, транспортний засіб марки «Volkswagan Transporter» з номерним знаком НОМЕР_4 , в корпусі темно-зеленого кольору та який мав явні візуальні ознаки автомобіля, що перебуває у користуванні військових частин ЗС України, про що за допомогою доньки ОСОБА_7 повідомила зазначену невстановлену досудовим розслідуванням особу, користувача месенджера «Telegram» з нік-неймом « ОСОБА_8 » ( НОМЕР_3 , ім`я користувача ОСОБА_9 ).

Узгодивши через мобільний месенджер «Telegram» від невстановленої досудовим розслідуванням особи, користувача месенджера «Telegram» з нік-неймом « ОСОБА_8 » ( НОМЕР_3 , ім`я користувача ОСОБА_9 ) підпал вищевказаного транспортного засобу, ОСОБА_7 діючи разом з ОСОБА_6 приблизно о 03 годині 05.07.2025, реалізуючи злочинний умисел, направлений на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період, переслідуючи протиправну мету ослаблення обороноздатності України в умовах збройної агресії Російської Федерації, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій і бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді зниження обороноздатності України в особливий період в умовах воєнного стану, керуючись корисливим мотивом, використовуючи заздалегідь пристосовану для підпалу запалювальну суміш невстановленого складу у полімерній ємності, нанесла вказану суміш на лобове скло та капот вищевказаного автомобіля марки «Volkswagan Transporter» з номерним знаком НОМЕР_4 , в корпусі темно-зеленого кольору, який знаходився поблизу будинку АДРЕСА_3 , і використовувався військовослужбовцем ОСОБА_10 , при відбитті збройної агресії Російської Федерації проти України, після чого підпалила його за допомогою відкритого джерела вогню, викликавши тим самим його займання, тим самим створивши перепони та перешкоди спрямовані на ускладнення здійснення законної діяльності ЗСУ в особливий період.

При цьому малолітня ОСОБА_7 , дотримуючись спільно узгодженого плану з невстановленою досудовим розслідуванням особою, користувачем месенджера «Telegram» з « ОСОБА_8 » ( НОМЕР_3 , ім`я користувача ОСОБА_9 ), здійснила відеозйомку підпалу автомобіля на власний мобільний телефон марки «INFINIX SMART 9» IMEI (1) НОМЕР_1 , IMEI (2) НОМЕР_2 , після чого у цей же період часу в ході спілкування з останнім в месенджері «Telegram» переслала йому відеозапис підпалу та з метою подальшого одержання грошової винагороди вказала банківську картку № НОМЕР_5 , яка належить її батьку ОСОБА_11 .

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави відносно ОСОБА_6 .

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання слідчого та просив його задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що ризики, передбачені п.п. 1, 3-5 ч. 1 ст.177 КПК України, продовжують існувати.

Підозрювана та її захисник у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання слідчого, оскільки ризики не доведені, просили застосувати запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту.

Дослідивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання слідчого, заслухавши учасників судового розгляду, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

08.07.2025, о 15 год. 00 хв. ОСОБА_6 в порядку ст. ст. 208, 615 КПК України затримано посадовою особою слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області.

У зв`язку з наведеними фактичними обставинами, 09.07.2025 ОСОБА_6 оголошено про підозру та вручено повідомлення про підозру у вчиненні нею кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 194 КК України.

Дослідивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання слідчого, заслухавши учасників судового розгляду, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Підозра ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтовується наступними матеріалами кримінального провадження, а саме:

?відповіддю на доручення від 30.04.2025;

?відповіддю на доручення від 14.05.2025;

?протоколом огляду від 28.04.2025;

?відповіддю на запит з ІНФОРМАЦІЯ_3 № 943/9696 від 10.05.2025;

?протоколом обшуку від 24.06.2025;

?протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 24.06.2025;

?повідомленням про підозру від 24.06.2025;

?іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

На даний час досудове розслідування відносно ОСОБА_6 , лише розпочато та проводиться збір доказової бази, у зв`язку з чим вона має виконувати процесуальні обов`язки, які мають забезпечити об`єктивне та всебічне досудове розслідування в найкоротші строки.

Проведення вищевказаних процесуальних дій для досудового розслідування та судового розгляду має вирішальне значення у зв`язку з тим, що їх виконання є обов`язковим для повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування, встановлення об`єктивної істини, а також забезпечення прав підозрюваної.

Відомості, які будуть отримані в результаті перелічених слідчих (процесуальних) дій будуть мати значення доказів у кримінальному провадженні, оскільки підтвердять або спростують причетність підозрюваної до вчинення кримінального правопорушення за обставинами кримінального провадження. Крім того, дотримання положень ст.ст. 290-291 КПК України є обов`язковим і надасть суду право для допущення відомостей, що містяться у них, як доказів.

Обставинами, що перешкоджали здійснити вищевказані слідчі (розшукові) та процесуальні дії раніше, є те, що у разі визнання ОСОБА_12 винною, їй загрожує суворе покарання у вигляді позбавлення волі, що надає підстави вважати, що вона, перебуваючи на свободі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити здійснювати злочинну діяльність, чим може зашкодити виконанню покладених на неї процесуальних обов`язків.

Підозрювана ОСОБА_6 , усвідомлюючи тяжкість злочинів у вчиненні яких вона на цей час підозрюється, а саме у вчиненні тяжкого злочину за який Кримінальним кодексом України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 10 років може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від притягнення до кримінальної відповідальності та подальшого засудження.

Посилання на один або кілька ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України та виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Вказані обставини дають обґрунтовані підстави вважати, що, перебуваючи на свободі, підозрювана буде перешкоджати виконанню покладених на неї процесуальних обов`язків.

За указаних обставин підстави для застосування до підозрюваної будь-якого іншого, більш м`якого, запобіжного заходу, відсутні.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини

Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Крім того, слідчий суддя враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Погоджуючись з прокурором, слідчий суддя виходить з того, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (Нечипорук і Йонкало проти України, no. 42310/04, § 219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків а також запобігання спробам: переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта або спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; або вчинити інше кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Підставою застосування є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК.

Відповідно до вимог пункту 4 частини 2 статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України класифікуються як особливо тяжкі, і за які передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі із конфіскацією майна.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

При цьому, врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства (рішення ЄСПЛ у справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993). Суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів» (рішення ЄСПЛ «Ілійков проти Болгарії»)

У ч.1 ст. 178 КПК наведено перелік обставин, які суд має оцінити в сукупності при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу. Так суд бере до уваги, що ОСОБА_6 офіційно не працевлаштована, отже , без постійного джерела доходів, опинившись на волі, зможе ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення, незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні (які судом ще не допитувались), відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду, та його належну поведінку.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено, також не встановлення підстав для визначення застави.

Зазначені ризики не зменшилися, що, згідно з ст. 177 та ст. 199 КПК України, є підставою для продовження підозрюваній строку тримання під вартою.

При цьому суд виходить у тому числі з тих обставин, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , має досить високий ступінь суспільної небезпечності, наявність якої, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого. Суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Вказані обставини є підставами вважати, що до підозрюваного з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків має бути застосований запобіжний захід - тримання під вартою. За указаних обставин підстави для застосування до нього будь-якого іншого, більш м`якого, запобіжного заходу, відсутні.

Крім того, згідно ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Також, згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України.

Таким чином, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність часткового задоволення клопотання слідчого та обрання відносно підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання з застосуванням застави, у відповідності до вимог ч. 5 ст. 182 КПК України, згідно з якою у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Питання щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину та правильності кваліфікації її дій слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.

Керуючись ст.ст. 132, 176, 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 201, 205, 369-372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області ОСОБА_5 , в матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідування за № 0000387 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст.113, ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 194 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 06.09.2025 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1