Справа № 277/677/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2025 року с-ще Ємільчине

Ємільчинський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря с/з ОСОБА_2

розглянувши у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження №0000024 від 04 квітня 2025 року по обвинуваченню

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Підлуби Ємільчинського району Житомирської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, не працює, неодружений, раніше судимий:

- 11.10.2024 року Ємільчинським районним судом Житомирської області за ч.1 ст.337 КК України до штрафу у розмірі 5100,00 грн., ухвалою від 23.12.2024 року несплачену суму штрафу замінено на 240 годин громадських робіт

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.389 ч.2 КК України

в с т а н о в и в:

11.10.2024 року ОСОБА_3 вироком Ємільчинського районного суду Житомирської області визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.337 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100,00 грн. Ухвалою Ємільчинського районного суду Житомирської області від 23.12.2024 року (справа № 277/1632/24) на підставі ч.5 ст.53 КК України несплачену суму штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100,00 грн. замінено на покарання у виді громадських робіт на строк 240 годин.

Ухвала Ємільчинського районного суду Житомирської області від 23.12.2024 року (справа №277/1632/24) набрала законної сили 31.12.2024 року та 06.01.2025 року прийнята на виконання Звягельським районним сектором №2 філії Державної установи «Центр пробації» у Житомирській області.

23.01.2025 року ОСОБА_3 згідно ст.ст.36, 37 КВК України ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт та згідно ст.40 КВК України попереджено, що у разі ухилення від відбування покарання на підставі ст.389 КК України, ОСОБА_3 може бути притягнутий до кримінальної відповідальності, про що останньому вручено під особистий підпис підписку про ознайомлення з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, а також попереджено про кримінальну відповідальність у разі ухилення від відбування покарання.

24.01.2025 року ОСОБА_3 приступив до відбування покарання у виді громадських робіт на підставі направлення начальника Звягельського районного сектору №2 філії Державної установи «Центр пробації» у Житомирській області №33/6/109-25 від 23.01.2025 року та наказу директора КП «Благоустрій» Ємільчинської селищної ради №4.

24.01.2025 року директором КП «Благоустрій» Ємільчинської селищної ради складено графік виходу на роботу засудженого до громадських робіт ОСОБА_3 , згідно якого ОСОБА_3 зобов`язаний відбувати покарання з 24.01.2025 року по 31.03.2025 року по чотири години на день з 09 години 00 хвилин до 13 години 00 хвилин. Згідно табелю виходу на роботу засудженого до громадських робіт ОСОБА_3 від 03.02.2025 року, останній, згідно запланованого графіку, відбув громадські роботи з 24.01.2025 року по 31.01.2025 року, що становить 24 години.

03.02.2025 року директором КП «Благоустрій» Ємільчинської селищної ради складено графік виходу на роботу засудженого до громадських робіт ОСОБА_3 , згідно якого ОСОБА_3 зобов`язаний відбувати покарання з 03.02.2025 року по 28.02.2025 року по чотири години на день з 09 години 00 хвилин до 13 години 00 хвилин. Згідно табелю виходу на роботу засудженого до громадських робіт ОСОБА_3 від 03.03.2025 року, останній, згідно запланованого графіку, відбув громадські роботи з 03.02.2025 року по 06.02.2025 року, з 17.02.2025 року по 21.02.2025 року, з 24.02.2025 року по 26.02.2025 року, що становить 48 години. Не маючи поважних причин, ОСОБА_3 не з`явився для відбування громадських робіт 07.02.2025 року, з 10.02.2025 року по 14.02.2025 року, 27.02.2025 року та 28.02.2025 року, що становить 32 години.

13.02.2025 року засудженого ОСОБА_3 повторно ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт та згідно ст.40 КВК України попереджено, що у разі ухилення від відбування покарання на підставі ст.389 КК України, ОСОБА_3 може бути притягнутий до кримінальної відповідальності.

03.03.2025 року директором КП «Благоустрій» Ємільчинської селищної ради складено графік виходу на роботу засудженого до громадських робіт ОСОБА_3 , згідно якого ОСОБА_3 зобов`язаний відбувати покарання з 03.03.2025 року по 31.03.2025 року по чотири години на день з 09 години 00 хвилин до 13 години 00 хвилин. В подальшому, ОСОБА_3 , відповідно до табелю виходу на роботу засудженого до громадських робіт ОСОБА_3 від 01.04.2025 року, не відбув жодного дня громадських робіт з 03.03.2025 року по 31.03.2025 року, що становить 84 години.

Таким чином, ОСОБА_3 , будучи письмово попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, достовірно знаючи про необхідність відпрацювання громадських робіт, незважаючи на порядок відбування покарання у виді громадських робіт, свідомо ігноруючи покладені на нього зобов`язання, без поважних причин, умисно, з метою ухилення від відбування покарання, 04.02.2025 року, з 10.02.2025 року по 14.02.2025 року, 27.02.2025 року, 28.02.2025 року та з 03.03.2025 року по 31.03.2025 року не з`явився для відбування покарання у виді громадських робіт та жодної довідки або повідомлення до Звягельського районного сектору №2 філії Державної установи «Центр пробацїї» у Житомирській області про поважність причин неявки не пред`явив, тобто не маючи на те законних підстав чи будь-яких поважних причин, умисно, свідомо ухилився від виконання покарання у виді громадських робіт, унаслідок чого не відбув 116 (сто шістнадцять) годин громадських робіт, призначених ухвалою суду.

Своїми діями, які виразились в ухиленні від відбування покарання у виді громадських робіт, ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.2 ст.389 КК України.

Обвинувальний акт по даному кримінальному провадженню надійшов до суду із клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку відповідно до положень ст.302 КПК України, оскільки ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, відповідно за правилами, передбаченими ст.ст.381-382 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений, що був представлений захисником, беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, а потерпілий не заперечує проти такого розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_3 , що був представлений захисником ОСОБА_4 , надав письмову заяву, в якій зазначає, що свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, беззаперечно визнає в повному обсязі, вважає, що досудовим розслідуванням обставини вчинення кримінального правопорушення встановлені в повному обсязі та не оспорює їх.

Також у вказаній заяві зазначив, що його згода на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без його участі є добровільною, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, приймаючи до уваги його заяву, в якій зазначено, що він не оспорює встановлені під час досудового розслідування обставини і згоден на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

Наведене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації №6 R (87) 18 Комітету Міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

При цьому у відповідності до ч.4 ст.107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Окрім беззаперечного визнання у повному обсязі ОСОБА_3 винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, його винуватість підтверджується відповідно до ч.2 ст.382 КПК України обставинами, встановленими органом досудового розслідування, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали досудового розслідування, а саме подання начальника Звягельського РС №2 філії ДУ «Центр пробації» у Житомирській області про притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності; ухвалу Ємільчинського районного суду Житомирської області від 23.12.2024 року про заміну ОСОБА_3 покарання у виді штрафу в сумі 5100,00 грн. громадськими роботами на строк 240 годин; розписку ОСОБА_3 від 23.01.2025 року про ознайомлення його із ст.15 Закону України «Про пробацію», ст.ст.37, 40 Кримінально-виконавчого кодексу та ст.389 Кримінального кодексу України; направлення від 24.01.2025 року; наказ КП «Благоустрій» Ємільчинської селищної ради Звягельського району Житомирської області №4 від 24.01.2025 року про виконання безоплатно громадських робіт засудженим ОСОБА_5 ; табелі виходу на роботу засудженого до громадських робіт ОСОБА_3 за лютий-березень 2025 року; протокол допиту свідка ОСОБА_6 від 16.05.2025 року; протокол допиту свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від 19.05.2025 року; протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 27.05.2025 року; матеріали особової справи №02/2025 р. відносно ОСОБА_3 ; постанову про визнання речей доказами від 21.05.2025 року; протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 28.05.2025 року; протокол додаткового допиту свідка ОСОБА_7 від 28.05.2025 року; протоколи допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 від 30.05.2025 року; протокол допиту підозрюваного від 02.06.2025 року вважає, що винуватість ОСОБА_3 в ухиленні від відбування покарання у виді громадських робіт доведена повністю та кваліфікує його дії за ч.2 ст.389 КК України.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 року у справі №1-33/2004 покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного; покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Правова держава, вважаючи покарання передусім виправним та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи. Обмеження конституційних прав обвинуваченого повинно відповідати принципу пропорційності: інтереси забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та безпеки тощо можуть виправдати правові обмеження прав і свобод тільки в разі адекватності соціально обумовленим цілям.

Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

На підставі викладеного, керуючись принципом гуманізму та індивідуалізації покарання при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, згідно з вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є кримінальним проступком; наявність пом`якшуючої покарання обставини (щире каяття у вчиненому) та наявність обтяжуючої покарання обставини (рецидив злочинів) відповідно до вимог ст.ст.66, 67 КК України, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше судимий, не працює, неодружений, суд приходить до висновку, що для виправлення обвинуваченого та попередження здійснення ним нових кримінальних правопорушень останньому необхідно призначити покарання в межах санкції ч.2 ст.389 КК України у виді пробаційного нагляду, що буде реальним для виконання та необхідним і достатнім для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень і для досягнення мети покарання за ст.50 КК України.

На переконання суду, призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді пробаційного нагляду є справедливим, співмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета і невідворотність покарання.

З матеріалів справи вбачається, що вироком Ємільчинського районного суду Житомирської області від 11.10.2024 року ОСОБА_3 засуджено за ч.1 ст.337 КК України до штрафу у розмірі 5100,00 грн. Ухвалою від 23.12.2024 року несплачену суму штрафу замінено на 240 годин громадських робіт.

Таким чином ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення до повного відбуття покарання за попереднім вироком, а тому при призначенні йому остаточного покарання за сукупністю вироків, суд вважає необхідним застосувати ст.71 КК України з урахуванням положень ст.72 КК України та до призначеного покарання за новим вироком повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ємільчинського районного суду Житомирської області від 11.10.2025 року та ухвалою Ємільчинського районного суду Житомирської області від 23.12.2024 року.

Разом з тим положення ч.1 ст.72 КК чітко не визначають співвідношення при переведенні громадських робіт у пробаційний нагляд, як видів покарання при їх складанні за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків, натомість детальний аналіз приписів п.п.4,5 ч.1 ст.72 КК, вказують на те, що одному дню обмеження волі/пробаційного нагляду відповідають вісім годин громадських робіт.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальних витрат по справі немає.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався та підстав для його обрання немає.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Прокурором подано суду матеріали досудового розслідування №0000024 від 04 квітня 2025 року щодо ОСОБА_3 , які зібрані відповідно до вимог КПК України та підлягають зберіганню разом зі справою.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.368, 370, 374, 376, 381, 382 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду строком 1 (один) рік.

Відповідно до ч.1 ст.71 та з урахуванням положень п.п.4,5 ч.1 ст.72 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Ємільчинського районного суду Житомирської області від 11.10.2024 року, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік 14 (чотирнадцять) днів.

Відповідно до ст.59-1 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Строк покарання ОСОБА_3 обчислювати з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Виконання вироку покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання засудженого.

Матеріали досудового розслідування №0000024 від 04 квітня 2025 року щодо ОСОБА_3 зберігати разом зі справою.

Відповідно до ч.4 ст.382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Згідно з ч.1 ст.394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Ємільчинський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня отримання копії судового рішення, з урахуванням особливостей, передбачених ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1