Справа № 307/2796/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.07.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретарів судових засідань ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника-адвоката ОСОБА_9 , потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та їх представників адвокатів ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/222/21, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника-адвоката ОСОБА_9 на вирок Тячівського районного суду Закарпатської області від 06.04.2021.

Цим вироком з урахуванням ухвали Тячівського районного суду Закарпатської області від 22.04.2021 про виправлення описки:

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Тячів, Закарпатської області, мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, із середньою освітою, одружений, працюючий водієм у ПП « ОСОБА_15 », несудимий, засуджений:

- за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 09 (дев`ять) років;

- за ч. 2 ст. 146 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_8 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 09 (дев`ять) років.

ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець та мешканець АДРЕСА_2 , громадянин України, із середньою освітою, неодружений, непрацюючий, в порядку ст. 89 КК України не судимий, засуджений:

- за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 09 (дев`ять) років;

- за ч. 2 ст. 146 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_17 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 09 (дев`ять) років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з 29.06.2020, а ОСОБА_17 з 17.07.2020.

Зараховано ОСОБА_8 у строк відбування покарання термін перебування його під вартою в період з 29.06.2020 по 06.04.2021 та, відповідно ОСОБА_17 строк перебування його під вартою з 17.07.2020 по 06.04.2021.

-2-

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_18 до ОСОБА_8 задоволено частково. Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_18 400000 (чотириста тисяч) грн моральної шкоди та 1500 (одну тисячу п`ятсот) грн витрат на правову допомогу. У решті цивільного позову відмовлено.

Цивільний позов ОСОБА_18 до ОСОБА_17 задоволено частково. З урахуванням ухвали про виправлення описки від 22.04.2021, стягнуто з ОСОБА_17 на користь потерпілого ОСОБА_18 400000 (чотириста тисяч) грн моральної шкоди та 1500 (одну тисячу п`ятсот) грн витрат на правову допомогу. У решті цивільного позову відмовлено.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 до ОСОБА_8 та ОСОБА_17 задоволено частково. Стягнуто солідарно з обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_17 на користь потерпілої ОСОБА_11 - 49838 (сорок дев`ять тисяч вісімсот тридцять вісім) грн 45 коп. матеріальної шкоди та 800000 (вісімсот тисяч) грн моральної шкоди. У решті позовних вимог відмовлено.

Речові докази: автомобіль марки «Volkswagen Passat B6», номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 конфісковано в дохід держави; мобільний телефон Honor KSA-LX9 повернуто ОСОБА_18 ; особистий одяг ОСОБА_17 , особисті речі ОСОБА_19 , футболку синьо-сірого кольору, яка належить ОСОБА_17 , взірці букального епітелію (слини), відібрані від ОСОБА_8 , ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , змив з автомобіля «Volkswagen Passat B6» номерний знак НОМЕР_1 , шорти джинсові синього кольору, які належать ОСОБА_8 , сім гігієнічних серветок, шорти та наволочка, які належали потерпілому ОСОБА_20 , зразки крові на марлі від ОСОБА_8 , ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , футболку-поло, що належить ОСОБА_17 , чотири недопалки цигарок марки «LM», марлевий тампон зі змивом з килимка правої сторони автомобіля марки «Volkswagen Passat B6» номерний знак НОМЕР_1 , марлевий тампон зі змивом із заднього правого килимка автомобіля марки «Volkswagen Passat B6» номерний знак НОМЕР_1 , футболку, марлевий тампон зі змивом з порога автомобіля марки «Volkswagen Passat B6» номерний знак НОМЕР_1 , футболку, що належить ОСОБА_19 , пару шльопанців, що зберігаються в Тячівському РВП ГУ НП в Закарпатській області,- знищено; DVD-R диск марки «Verbatim» 4.7GB, 16X, 120 min із аудіозаписом, диск «Ridata 16X DVD-R» із відеозаписом на камері спостереження із спорткомплексу «Арена» в м. Тячів, диск «Ridata 16X DVD-R» із відеозаписом на камері спостереження з будинку № 11 по вул. Вайди в м. Тячів, диск «Maximus 16X DVD-R» із відеозаписом на камері спостереження з приміщення № 12 по вул. Матросова в м. Тячів, диск «Maximus 16X DVD-R» із відеозаписом на камері спостереження з приміщення № 2А по вул. Центральній в с. Тячівка, диск «Maximus 16X DVD-R» із відеозаписом на камері спостереження з різних місць в м. Тячів, диск «Maximus 16X DVD-R» із відеозаписом на камері спостереження з приміщення № 7Б по вул. Центральній в с. Тячівка, що знаходяться при матеріалах кримінального провадження, - залишено в матеріалах провадження.

Запобіжний захід ОСОБА_8 у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, який застосований ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 01.07.2020 продовжено до набрання вироком законної сили, але не довше ніж до 05.06.2021.

Запобіжний захід ОСОБА_17 у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави, який застосований ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 17.07.2020 ухвалено продовжити до набрання вироком законної сили, але не довше ніж до 05.06.2021.

Згідно вироку, ОСОБА_17 та ОСОБА_8 визнані винними у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.

-3-

ОСОБА_8 28.06.2020 близько 21 год 50 хв, перебуваючи за кермом власного автомобіля марки «Volkswagen Passat B6» номерний знак НОМЕР_1 , в якому також на задньому сидінні перебували ОСОБА_17 та ОСОБА_19 , а також ОСОБА_20 , який перебував на передньому пасажирському сидінні, проїжджаючи по вул. Матросова у м. Тячів, на ґрунті особистих неприязних відносин, розпочав конфлікт з останнім, після чого зупинив автомобіль біля складських приміщень, що знаходяться в АДРЕСА_3 , і вийшовши з автомобіля почав спричиняти тілесні ушкодження шляхом нанесення ударів руками зжатими в кулак по обличчю потерпілого ОСОБА_20 та у подальшому, діючи у групі з ОСОБА_17 , який приєднався до конфлікту, діючи умисно, шляхом психічного насильства із застосуванням погроз, змусили ОСОБА_20 залізти до багажного відділення вищевказаного автомобіля, при цьому ОСОБА_17 заштовхав кінцівки ніг ОСОБА_20 , та захлопнувши кришку багажника на автомобілі, закрив там всупереч волі потерпілого ОСОБА_20 , таким чином позбавивши останнього змоги вільно залишити місце, де він не бажав знаходитися та який перебував у багажному відділенні близько до 22 год, тобто до їх приїзду на автомобілі під керуванням ОСОБА_8 , до асфальтно-бетонної площадки, що знаходиться біля приміщення магазину «Косбуд» в с. Тячівка по вул. Центральній, 2 А, Тячівського району Закарпатської області.

Крім того, ОСОБА_8 28.06.2020 близько 22 год, продовжуючи свої протиправні дії, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та діючи у групі разом з ОСОБА_17 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, вийшовши з автомобіля, відкрив кришку багажного відділення автомобіля, дозволивши таким чином вийти звідти потерпілому ОСОБА_20 , після чого ОСОБА_8 знову почав спричиняти останньому тілесні ушкодження, від чого потерпілий впав на землю, в цей час до останніх підійшов ОСОБА_17 , який присівши на груди потерпілого ОСОБА_20 , продовжив наносити йому удари руками в область голови, від яких останній втратив свідомість.

Після чого, ОСОБА_8 та ОСОБА_17 , помістили непритомного ОСОБА_20 до автомобіля та домовились про те, що в разі чого, повідомлять батьків потерпілого, що нібито підібрали непритомного ОСОБА_20 із узбіччя дороги і відвезли останнього до його дворогосподарства за місцем його проживання в АДРЕСА_1 , при цьому, спочатку проїхали будинок потерпілого з метою, щоб переконатися, що їх ніхто не помітить, але як тільки вони зупинились і залишили непритомного ОСОБА_20 біля вхідних воріт в АДРЕСА_1 , до них підійшли батьки потерпілого - ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , яким ОСОБА_8 та ОСОБА_17 і повідомили свою наперед домовлену вищевказану версію подій.

У подальшому, близько 23 год 30 хв, непритомного потерпілого ОСОБА_20 було госпіталізовано до Тячівської районної лікарні, де від отриманих тілесних ушкоджень останній помер ІНФОРМАЦІЯ_3 близько 10 год 15 хв, внаслідок відкритої черепно-мозкової травми, перелому луски правої скроневої кістки, переходячий на основу черепа, масивної двобічної субдуральної гематоми справа в лобно-тім`яно-скроневій області кількістю до 200 мм3 та зліва - скроневій області приблизно 70 мм3 рихлих згустків крові, множинних вогнищ забою мозку в обох тім`яних, обох скроневих та правій лобній ділянках, масивних пластоподібних гематом на внутрішній поверхні м`яких тканин голови в правій лобно-тім`яній-ділянці, перелому передньої та зовнішньої стінки правої гайморової пазухи, множинних переломів кісток носа, носової перетинки та носової ості верхньої щелепи, садна лівої половини обличчя, правої лобно-тім`яної області голови, правого колінного суглобу, зовнішньої поверхні правої ступні та смугастої садна зовнішньої поверхні лівого ліктьового суглобу, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 108 від 24.07.2020 в своїй сукупності відносяться до групи тяжких тілесних ушкоджень, що привели до смерті.

-4-

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник-адвокат ОСОБА_9 просять вирок суду від 06.04.2021 скасувати. В обґрунтування апеляційної скарги посилаються на те, що зазначені у вироку показання обвинуваченого ОСОБА_8 щодо обставин події, відповідають дійсності та доводяться наявними у кримінальному провадженні та дослідженими в судовому засіданні доказами. Також обвинувачений ОСОБА_8 не заперечує те, що він як водій і власник автомобіля погодився з тим, щоб ОСОБА_20 протягом деякого часу пробув у багажнику автомобіля, хоч жодних фізичних зусиль для цього не прикладав. Поміщення потерпілого до багажного відділення переслідувало мету запобігти подальшому розвитку конфлікту, а не здійснювалось з метою позбавляти його волі. Зупинка автомобіля поблизу складів по вул. Матросова в м. Тячів і відкриття багажного відділення мали місце не з метою помістити до нього потерпілого, а з метою надати йому можливість змити сліди кровотечі, яка виникла внаслідок удару ОСОБА_8 в салоні автомобіля по дорозі до с. Тячівка, що підтверджено виявленими на місці події серветками зі слідами крові потерпілого. ОСОБА_8 затиснутою в кулак рукою в обличчя потерпілого ударів не наносив, а тільки наніс один удар тильною стороною правої долоні на вул. Матросова та двічі вдарив долонею в область обличчя поблизу складів фірми «Косбуд» і від цих ударів могли утворитися максимум середньої тяжкості тілесні ушкодження, наявність яких підтверджується висновком судово-медичної експертизи № 108 від 24.07.2020. Саме такі фактичні обставини підтверджено показаннями свідка ОСОБА_19 та обвинуваченого ОСОБА_17 , який також підтвердив про заподіяння потерпілому обвинуваченим ОСОБА_8 ударів долонею, від яких потерпілий свідомості не втрачав та не падав на землю. Судом констатовано про те, що кожний з обвинувачених неодноразово наносив потерпілому ОСОБА_20 тілесні ушкодження, а тому неможливо розмежувати тілесні ушкодження, які кожний з обвинувачених конкретно спричинив потерпілому, а отже, на думку суду, обвинувачені є співучасниками вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, що не відповідає положенням ст. 370 КПК, оскільки такий висновок є припущенням. Між тим, поясненнями свідка ОСОБА_19 не підтверджено одночасне нанесення обвинуваченими ударів потерпілому, оскільки такі наносились почергово та з розривом у часі, що виключає попередній зговір групи осіб та вчинення кримінального правопорушення співучасниками. Попри наявність всіх підстав для зміни кваліфікації дій ОСОБА_8 на ч. 1 ст. 122 КК України, прокурором цього зроблено не було і жодних мотивів на відхилення даної версії у вироку не наведено. Суд на підтвердження винуватості обвинувачених послався в тому числі і на висновок експерта № 108 від 24.07.2020, однак судом лише в загальному перераховано всі зазначені в ньому тілесні ушкодження та не конкретизовано в якій частині знайшло підтвердження обвинувачення про настання смерті потерпілого від спричинених йому тілесних ушкоджень, не зазначено які саме тілесні ушкодження перебували у причинному зв`язку з настанням смерті потерпілого, хоча висновок експерта це відображає, не вказано ким саме з обвинувачених спричинено тяжкі тілесні ушкодження, що призвели до смерті потерпілого і якими доказами це підтверджено. Від заподіяних ОСОБА_8 трьох ударів долонею в область обличчя потерпілого могли виникнути тілесні ушкодження середньої ступені тяжкості. Також вважають необґрунтованим висновки суду про необхідність конфіскації належного ОСОБА_8 автомобіля в дохід держави, оскільки такий не відноситься до знарядь чи засобів вчинення злочинів. Даний автомобіль на праві спільної сумісної власності в належить дружині обвинуваченого ОСОБА_23 , оскільки остання як співвласник не могла знати про незаконне використання автомобіля, тому вказаний автомобіль підлягав поверненню власнику чи законному володільцю. Зазначають і про те, що суд при призначенні ОСОБА_8 покарання у виді 9 років позбавлення волі не дотримався принципу індивідуалізації призначення покарання, не відображено

-5-

однаковим призначення покарання для кожного з обвинувачених, врахування судом часткового визнання ОСОБА_8 вини, сімейного стану, наявності на утриманні малолітньої дитини та онкохворої дружини, відсутність судимості та часткового визнання цивільного позову потерпілого, який готовий відшкодувати у меншому розмірі.

В запереченні на апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника-адвоката ОСОБА_9 , представник потерпілих адвокат ОСОБА_12 вказує на її безпідставність й необґрунтованість. Вважає, що висновки суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146 та ч. 2 ст. 121 КК України, ґрунтується на сукупності наявних у кримінальному провадженні та перевірених в судовому засіданні доказів, його діяння кваліфіковано вірно. Просить апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника-адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок суду від 06.04.2021 без змін.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника-адвоката ОСОБА_9 , які підтримали подану апеляційну скаргу і просили її задовольнити, промову прокурора, яка висловила заперечення щодо апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 і його захисника ОСОБА_9 , пояснення потерпілих та їх представників, які також вказали на безпідставність й необґрунтованість апеляційної скарги сторони захисту, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника-адвоката ОСОБА_9 не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_8 дотримався вищевказаних вимог кримінального процесуального Закону та Конвенції.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і підтверджуються сукупністю доказів, досліджених у судовому засіданні та наведеними у вироку.

-6-

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях не визнав та показав, що 28.06.2020 разом з ОСОБА_17 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , на його автомобілі «Volkswagen Passat» B6, поїхали з с. Тячівка в м. Тячів, щоб вирішити конфлікт з приводу грошей, що виник у потерпілого ОСОБА_20 та громадянином по кличці «Люмій». Приїхавши в м. Тячів, вони зустрілися з вказаною особою та зайшли в кафе «Магніт», що розташований біля Тячівської районної лікарні, де вживали алкогольні напої. Вийшовши з кафе на вулицю він побачив, що між потерпілим, ОСОБА_19 та ОСОБА_17 , які швидше вийшли на вулицю, виник конфлікт, в ході якого вони штовхали потерпілого ОСОБА_20 . Він попросив, щоб вони залишили потерпілого в спокої та сказав, щоб потерпілий сів в автомобіль. ОСОБА_20 сів на переднє сидіння автомобіля, а він пішов в кафе розрахуватися, оскільки у потерпілого не було грошей. Розрахувавшись за замовлення, вони всі сіли в автомобіль і поїхали. По дорозі між ним та потерпілим виник конфлікт з приводу того, хто мав розраховуватися в кафе, в ході якого він вдарив потерпілого долонею по обличчю. Після чого, проїжджаючи в м. Тячів, по вул. Матросова, зупинив свій автомобіль біля складів, вони всі вийшли з автомобіля і почали розмовляти. Під час розмови ОСОБА_19 штовхнув ОСОБА_20 , внаслідок чого останній впав на землю, а він в цей час відійшов в сторону. Коли він повернувся до них, то побачив, що потерпілий був у багажнику, залізши туди на прохання ОСОБА_19 . Багажник автомобіля, з потерпілим у ньому, закрив ОСОБА_17 , і вони всі сіли в автомобіль та поїхали в сторону с. Тячівка. По дорозі, вони звернули на площадку біля магазину «Косбуд», вийшли з автомобіля, він відкрив багажник, потерпілий виліз з нього, і вони почали розмовляти. Між ними знову виникла сварка, в ході якої він вдарив потерпілого долонею по обличчі, і в нього з носа потекла кров. Він пішов до автомобіля, щоб взяти салфетки та воду для потерпілого, а коли повернувся то побачив, що потерпілий лежав на землі, а біля нього стояли ОСОБА_17 та ОСОБА_19 . Зазначив, що бачив, як ОСОБА_19 вдарив потерпілого два рази. Вони допомогли потерпілому сісти в автомобіль, і повезли його додому. По дорозі, вони спочатку вирішили відвезти ОСОБА_19 , будинок якого був по дорозі за будинком потерпілого. Проїхавши будинок потерпілого, останньому стало погано і вони вернулися, щоб спочатку відвезти його. Біля будинку вони допомогли потерпілому вийти з автомобіля і поставили його біля воріт.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_17 вину в незаконному позбавленні волі, вчиненому за попередньою змовою групою осіб та такому, що супроводжувалося заподіянням потерпілому фізичних страждань визнав повністю, а в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, вчиненому групою осіб, що спричинило смерть потерпілого, винуватим себе не визнав та показав, що 28.06.2020 разом з ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_8 , на автомобілі «Volkswagen Passat» B6, що належав ОСОБА_8 , поїхали з с. Тячівка в м. Тячів, щоб вирішити конфлікт з приводу грошей, що виник у потерпілого ОСОБА_20 з іншою особою. Поговоривши з вказаним потерпілим, вони зайшли в кафе «Магніт», що розташований в м. Тячів, біля Тячівської районної лікарні, де вживали алкогольні напої. Вийшовши з кафе на вулицю, між ними та потерпілим виник конфлікт, який припинив ОСОБА_8 . Потерпілий ОСОБА_20 сів в автомобіль, а ОСОБА_8 пішов в кафе розрахуватися. Після чого, всі сіли в автомобіль і поїхали. По дорозі між ОСОБА_8 та потерпілим виник конфлікт з приводу того, хто мав розраховуватися в кафе, у ході якого ОСОБА_8 вдарив потерпілого по обличчю. Проїжджаючи в м. Тячів, по вул. Матросова, ОСОБА_8 зупинив автомобіль біля складів, вони всі вийшли з автомобіля, і ОСОБА_8 знову вдарив потерпілого. ОСОБА_19 штовхнув ОСОБА_20 , внаслідок чого останній впав на землю, а коли його піднімав, то вдарив його в голову, внаслідок чого потерпілий втратив свідомість. Вони поливали ОСОБА_20 пивом, щоб привести до свідомості. Після чого, ОСОБА_19 сказав, що

-7-

потерпілого треба провчити і заставив його залізти в багажник автомобіля. Коли потерпілий заліз в багажник, він закрив його кришку, вони всі сіли в автомобіль та поїхали в сторону с. Тячівка, де зупинилися на площадці біля магазину «Косбуд», вийшли з автомобіля, потерпілий виліз з багажника, і вони почали розмовляти. Між ними знову виникла сварка, в ході якої ОСОБА_8 вдарив потерпілого по обличчі, і в нього з носа потекла кров. ОСОБА_19 також наносив потерпілому удари. Коли ОСОБА_20 впав на землю і втратив свідомість, вони його підняли, посадили в машину і повезли додому. Приїхавши до будинку потерпілого, вони зупинилися, і до них одразу підійшли батьки ОСОБА_20 .

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_8 своєї вини у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень на підтвердження їх винуватості у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень, суд першої інстанції з дотриманням, передбачених процесуальним законом положень судового розгляду справи, дослідив усі наявні докази у справі та дав їм належну правову оцінку.

Вина ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, підтверджується показаннями потерпілих, свідків та матеріалами кримінального провадження, які були досліджені у судовому засіданні.

Потерпілий ОСОБА_18 в судовому засіданні ствердив, що ввечері 28.06.2020 він перебував вдома, і до нього зателефонувала ОСОБА_10 та повідомила, що побили ОСОБА_20 . Він поїхав до батьків, з якими проживав потерпілий і побачив багато людей, а також автомобіль швидкої допомоги. Автомобіль швидкої допомоги повіз потерпілого в лікарню, і він хотів їхати за ним, однак його зупинив ОСОБА_17 і попросив підвезти на вул. Леонтовича в м. Тячів. Він його підвіз і по дорозі запитав, що сталося з ОСОБА_20 , на що останній відповів, що він їхав на автомобілі з м. Тячів та підібрав потерпілого на вулиці. Біля лікарні ОСОБА_8 та ОСОБА_17 розповіли, що потерпілий валявся на полях біля газового господарства, був побитий, а вони його підібрали й відвезли додому. Від сторожів лікарні він дізнався, що ОСОБА_17 та ОСОБА_8 побили якогось хлопця.

Показаннями потерпілої ОСОБА_24 встановлено, що 27.06.2020 вона спілкувалася з потерпілим ОСОБА_20 про те, що громадянин по кличці «Люмій» вимагав від нього 250 грн. На наступний день, ввечері, вона розмовляла по телефону з мамою, яка сказала, що ОСОБА_20 поїхав в м. Тячів разом з ОСОБА_8 , ОСОБА_17 та ОСОБА_19 . Під час даної розмови також дізналась, що потерпілого привезли без свідомості. Після завершення розмови вона поїхала в лікарню. Зазначила, що ОСОБА_8 їй погрожував.

Потерпіла ОСОБА_11 ствердила, що 28.06.2020 о 19 год, її чоловік мав зустрітися з ОСОБА_20 з приводу купівлі риби для озера. Однак, коли у визначений час чоловік подзвонив до ОСОБА_20 , останній слухавку не піднімав. Ввечері до неї зателефонувала ОСОБА_24 та повідомила про те, що потерпілий їздив з ОСОБА_8 і з ним щось трапилось. Приїхавши до лікарні, вона довідалася, що ОСОБА_20 у реанімації.

Показаннями свідка ОСОБА_21 встановлено, що 28.06.2020 приблизно о 15 год разом з потерпілим ОСОБА_20 , пішов до магазину, що розташований навпроти їх будинку. Купивши пиво, вийшов з магазину, а потерпілий залишився разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_17 . Він разом з дружиною сиділи на лавиці напроти магазину і бачили, як потерпілий ОСОБА_20 вийшов разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_17 , сіли в машину та кудись поїхали. Через певний час його дружина зателефонувала до ОСОБА_20 , однак телефон підняв ОСОБА_8 і повідомив їй, що вони зараз приїдуть. Оскільки вони не приїхали, дружина знову зателефонувала до ОСОБА_20 , однак він не відповідав на дзвінки. Приблизно через півтори години, він разом з дружиною сидів на терасі магазину, що розташований навпроти їхнього будинку і побачив, як біля їх будинку зупинився автомобіль ОСОБА_8 , з нього вийшов ОСОБА_17 , в якого він запитав,

-8-

де потерпілий ОСОБА_20 , однак останній відповів, що не знає, сів в автомобіль та поїхав. Через невеликий проміжок часу автомобіль ОСОБА_8 знову зупинився біля їх будинку, він з дружиною пішов до автомобіля, де побачив, що потерпілий сидить на передньому пасажирському сидінні та дуже побитий. ОСОБА_8 й ОСОБА_17 взяли потерпілого за руки та ноги, витягнули з машини й поклали на землю біля воріт. Також, з машини вийшов ОСОБА_19 і став на другій стороні дороги.

Свідок ОСОБА_25 ствердив, що 28.06.2020, ввечері, на стоянку неподалік магазину «Косбуд», приїхав автомобіль та зупинився. Він чув, як якісь люди між собою голосно розмовляли, розмова була строгою та він чув, як хтось когось вдарив і як хтось говорив не бий його. Це все тривало приблизно 10 хв, після чого автомобіль поїхав. Зазначив, що автомобіль стояв від нього приблизно за 250 кроків і він не бачив, що це були за люди, а лише їх чув.

Показаннями свідка ОСОБА_26 стверджено, що 28.06.2020 перебував у кафе «Магніт» в м. Тячів й бачив там ОСОБА_8 , ОСОБА_17 , ОСОБА_20 та громадянина на прізвисько « ОСОБА_27 », які сиділи за столиком й розпивали горілку. Перебуваючи на вулиці, бачив, як між даними громадянами виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_17 штовхав ОСОБА_20 . Після чого ОСОБА_17 сказав ОСОБА_8 , щоб посадив ОСОБА_20 в автомобіль. ОСОБА_8 заштовхав ОСОБА_20 в автомобіль і закрив його. ОСОБА_20 хотів вийти з автомобіля, однак не міг, оскільки він був зачинений. Закривши ОСОБА_20 в автомобілі, ОСОБА_8 пішов в кафе, і приблизно через 5 хв вийшов з нього, тримаючи у руках пляшку коньяку. Вони всі сіли в автомобіль і поїхали в напрямку відділу поліції.

Свідок ОСОБА_28 ствердив, що 28.06.2020 перебував біля воріт лікарні і бачив біля кафе «Магніт» хлопців, які поштовхалися, після чого зайшли в кафе, вийшли з нього, сіли в машину і поїхали. Одним з цих хлопців був ОСОБА_8 . Ввечері, коли потерпілого привезли в лікарню, він довідався, що вони побилися.

Показаннями свідка ОСОБА_19 стверджено, що 28.06.2020 зустрівся з ОСОБА_17 , ОСОБА_8 та потерпілим ОСОБА_20 , в магазині, що в с. Тячівка, де вони вживали алкогольні напої та розмовляли про те, що громадянин по кличці «Люмій» вимагав гроші у ОСОБА_20 ОСОБА_8 й ОСОБА_17 запропонували поїхати до вказаного громадянина в м. Тячів щоб з ним поговорити. Потерпілий сказав батькам, що їде в м. Тячів, однак батьки його не пускали, тоді ОСОБА_8 відпросив його у батьків. Вони всі поїхали в м. Тячів, де пішли в кафе «Магніт», що розташований поблизу лікарні. Вийшовши з машини, вони побачили особу на прізвисько « ОСОБА_27 », до якого підійшов ОСОБА_8 і почав з ним розмовляти та щось виясняти про гроші. Після чого вони пішли в приміщення кафе, де замовили пиво, періодично виходили на вулицю та верталися назад до кафе. Пізніше, ОСОБА_8 сказав, що розрахувався в кафе за потерпілого, вони всі сіли в автомобіль і поїхали. По дорозі між ОСОБА_8 та потерпілим виник конфлікт, тоді ОСОБА_8 зупинив автомобіль в м. Тячів, поблизу складів, неподалік Тячівського РЕМ. Вони всі вийшли з автомобіля та ОСОБА_8 наказав потерпілому віддати йому одну тисячу гривень за те, що він розрахувався в кафе. Потерпілий сказав, що не має грошей, між ними почався спір, в ході якого ОСОБА_8 наніс долонею 3-4 удари в обличчя потерпілого, через що в останнього потекла кров. ОСОБА_8 сказав ОСОБА_17 взяти з автомобіля салфетки та повитирати потерпілого. Між ними знову виник конфлікт, він почав їх розбороняти і в цей час відштовхнув потерпілого, який впав на землю. Він підняв із землі потерпілого й запропонував йому піти додому пішки, однак той відмовився. Між ОСОБА_8 та потерпілим ОСОБА_20 знову виник конфлікт, в який втрутився ОСОБА_17 і ОСОБА_8 відкрив багажник автомобіля й заставив потерпілого залізти в нього, що останній і зробив. Багажник з потерпілим всередині закрив ОСОБА_17 . Після чого, вони сіли в автомобіль та поїхали в сторону с. Тячівка. Проїхавшись селом, вони побачили батьків потерпілого, які були на вулиці, проїхали їх, розвернулися і поїхали назад в

-9-

сторону магазину «Косбуд», на площадці біля якого зупинилися. ОСОБА_8 відкрив багажник і потерпілий виліз з нього. ОСОБА_8 знову почав вимагати у потерпілого гроші. Він знову попросив потерпілого піти додому пішки, але той відмовився. В цей час ОСОБА_8 вдарив потерпілого рукою в обличчя. Він відтягнув ОСОБА_8 від потерпілого у сторону, однак в цей час до останнього підійшов ОСОБА_17 і вони почали про щось говорити. Пізніше побачив, що потерпілий лежить на землі, в крові, між ногами ОСОБА_17 , який вдарив його 5-6 разів руками в голову. ОСОБА_8 та ОСОБА_17 почергово били потерпілого, ОСОБА_17 промивав потерпілого від крові пивом. Після чого, ОСОБА_8 та ОСОБА_17 підняли потерпілого із землі, однак він самостійно стояти вже не міг, посадили в автомобіль на переднє сидіння і поїхали до будинку потерпілого. Зупинившись біля будинку потерпілого, їх автомобіль побачили батьки останнього і прийшли до них. Обвинувачені витягнули потерпілого з автомобіля і поставили на землю біля воріт.

Крім показань потерпілих та свідків вина обвинуваченого ОСОБА_8 стверджується також сукупністю зібраних у кримінальному провадженні та досліджених в судовому засіданні письмових доказів, зокрема, рапортом від 28.06.2020, яким стверджено, що цього ж дня о 23 год надійшла заява від ОСОБА_18 про те, що ОСОБА_20 нанесли тілесні ушкодження та він доставлений в реанімаційне відділення Тячівської районної лікарні.

Актом медичного огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння від 29.06.2020, яким стверджено, що ОСОБА_8 29.06.2020 о 03 год 52 хв перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Протоколом огляду місця події від 28.06.2020 з фототаблицями до нього встановлено, що об`єктом огляду є ворота будинку № 8 по вул. Центральній в с. Тячівка, біля яких 28.06.2020, ввечері, ОСОБА_8 та ОСОБА_17 поставили на землю потерпілого ОСОБА_20 після того, як витягнули його з машини.

Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу автомобіль марки «Volkswagen Passat B6», номерний знак НОМЕР_1 встановлено, що вказаний автомобіль належить ОСОБА_8 .

Протоколом огляду місця події від 29.06.2020 з фототаблицею до нього встановлено, що об`єктом огляду є автомобіль «Volkswagen Passat B6», номерний знак НОМЕР_1 , в багажному відділенні якого перевозили потерпілого ОСОБА_20 та в якому останнього привезли до місця проживання. Під час огляду автомобіля (в тому числі і на дверцятах, порозі) було виявлено плями темно бурого кольору, схожі на кров.

Протоколом огляду місця події від 29.06.2020 з фототаблицею до нього стверджено, що об`єктом огляду є бетонна площадка в с. Тячівка (біля магазину «Косбуд»), де ОСОБА_8 та ОСОБА_17 наносили ОСОБА_20 тілесні ушкодження. Під час огляду було виявлено і вилучено п`ять серветок зі слідами темно-бурого кольору.

Протоколом огляду місця події від 29.06.2020 з фототаблицями до нього встановлено, що об`єктом огляду є вулиця Матросова в м. Тячів, біля складських приміщень (неподалік Тячівського РЕМ), де ОСОБА_8 та ОСОБА_17 наносили ОСОБА_20 тілесні ушкодження та заставили його залізти в багажник автомобіля. Під час огляду було виявлено й вилучено чотири серветки зі слідами темно-бурого кольору та два недопалки.

Протоколом огляду місця події від 29.06.2020 з фототаблицею до нього встановлено, що об`єктом огляду є труп ОСОБА_20 , який знаходиться в Тячівській районній лікарні.

Лікарським свідоцтвом про смерть № 108 від 30.06.2020 встановлено, що причиною смерті ОСОБА_20 став набряк та здавлення головного мозку, забій мозку, субдуральна гематома, перелом кісток черепа, відкрита черепно-мозкова травма, стан після трепанації черепа.

-10-

Протоколом слідчого експерименту від 15.07.2020 стверджено, що ОСОБА_22 28.06.2020 ввечері, знаходилася на терасі магазину, який розташований навпроти її житлового будинку, в цей час автомобіль ОСОБА_8 зупинився біля її будинку. Вона підійшла до автомобіля, обвинувачені відкрили передні пасажирські дверцята автомобіля й вона побачила потерпілого ОСОБА_20 , який був побитий. На її запитання, що сталося ОСОБА_17 відповів, що ОСОБА_20 п`яний. ОСОБА_8 разом з ОСОБА_17 витягнули з машини ОСОБА_20 та поставили його біля воріт. Її чоловік заніс ОСОБА_20 в будинок. З рота ОСОБА_20 виходили згустки крові, вони викликали швидку допомогу. ОСОБА_8 та ОСОБА_17 пояснили їй, що знайшли ОСОБА_20 в полі біля дороги.

Протоколом слідчого експерименту від 16.07.2020 встановлено, що ОСОБА_19 показав, що він, ОСОБА_8 , ОСОБА_17 та потерпілий ОСОБА_20 , на автомобілі марки «Volkswagen Passat B6», що належить ОСОБА_8 , поїхали в м. Тячів у кафе «Магніт». Біля даного кафе ОСОБА_8 , ОСОБА_17 та потерпілий зустрілися з громадянином на прізвисько « ОСОБА_27 », з яким виясняли питання з приводу боргу потерпілого перед ним в сумі 250 грн. Після чого, вони всі посиділи в даному кафе та поїхали у напрямку Тячівського РЕМ. Біля Тячівського РЕМ між ОСОБА_8 та потерпілим виник конфлікт, оскільки ОСОБА_8 сказав потерпілому віддати йому одну тисячу гривень, якими він розрахувався в кафе. Потерпілий сказав, що сьогодні не має грошей, тому він віддасть їх завтра. Однак ОСОБА_8 наполягав, щоб потерпілий віддав йому гроші сьогодні, вдарив декілька разів ОСОБА_20 по обличчю, внаслідок чого в останнього з носа потекла кров. Потерпілий повитирався від крові салфетками, які йому дав ОСОБА_17 . Між обвинуваченими і потерпілим знов розпочався конфлікт, він вийшов з машини, щоб їх втихомирити, відштовхнувши при цьому потерпілого, який був п`яний та впав на землю. Він підняв його, відійшов в сторону, однак конфлікт між обвинуваченими та потерпілим продовжувався. Він почув, як ОСОБА_8 сказав потерпілому, що його треба провчити та примусив залізти його в багажник автомобіля. ОСОБА_17 повідомив потерпілому, що йому буде гірше, якщо він не залізе в багажник. Коли потерпілий заліз в багажник автомобіля, ОСОБА_17 закрив його кришку. Вони всі сіли в автомобіль та поїхали в с. Тячівка. Приїхавши на площадку магазину «Косбуд», ОСОБА_8 відкрив багажник, потерпілий виліз з нього, після чого вони відійшли в сторону від машини, де ОСОБА_8 два рази вдарив потерпілого кулаком в обличчя і в потерпілого потекла кров. Він намагався їх розірвати, однак між ними й надалі тривав спір за гроші. Пізніше побачив, як потерпілий лежав на землі, а ОСОБА_17 сидів на ньому і декілька разів вдарив його руками по голові. Підійшовши до них побачив, що потерпілий був при свідомості, однак самостійно встати не міг. ОСОБА_17 хотів підняти потерпілого, але він не вставав. ОСОБА_8 приніс з машини пиво і поливав ним потерпілого, але це не допомогло. Вони підняли потерпілого попід руки і поставили в автомобіль на переднє пасажирське сидіння. Він пропонував ОСОБА_8 й ОСОБА_17 їхати в лікарню, однак ОСОБА_8 сказав їхати до батьків потерпілого та повідомити їм, що вони знайшли ОСОБА_20 на полі побитого. Приїхавши в с. Тячівка та проїжджаючи біля будинку потерпілого, вони побачили його батьків, тому проїхали дальше, де зупинилися та трохи почекали. Потім, вони знову під`їхали до будинку потерпілого, зупинилися. Їх побачили його батьки та підійшли до них. ОСОБА_8 взяв потерпілого попід руки, а ОСОБА_17 за ноги і витягнули його з автомобіля, поклавши біля воріт. За ворота будинку потерпілого занесли батьки. ОСОБА_8 сказав батькам, що вони знайшли ОСОБА_20 побитим.

Відеозаписом події, що мала місце в період часу з 18 год 28.06.2020 по 01 год 29.06.2020 стверджено як саме і при яких обставинах в м. Тячів, неподалік Тячівського РЕМ, ОСОБА_20 змусили залізти в багажник автомобіля «Volkswagen Passat B6», номерний знак НОМЕР_1 , після чого закрили кришку багажника автомобіля та автомобіль поїхав в сторону с. Тячівка.

-11-

Відеозаписом події, що мала місце в період часу з 16 по 22 год 28.06.2020 встановлено, що навпроти магазину, що розташований в с. Тячівка, по вул. Центральній, приїхав автомобіль, в якому ОСОБА_8 й ОСОБА_17 привезли потерпілого і як батьки потерпілого ОСОБА_20 підійшли до даного автомобіля.

Відеозаписом події, що мала місце в період часу з 21 год 53 хв по 22 год 20 хв 28.06.2020 стверджено, що на площадку біля магазину «Косбуд» в с. Тячівка заїхав автомобіль і через певний проміжок часу поїхав.

Відеозаписом судового засідання від 31.07.2020, під час якого слідчим суддею було допитано свідка ОСОБА_29 та яким встановлено, що ОСОБА_19 разом з ОСОБА_8 , ОСОБА_17 та потерпілим, на автомобілі марки «Volkswagen Passat B6», що належить ОСОБА_8 , поїхали в м. Тячів у кафе «Магніт», де ОСОБА_8 , ОСОБА_17 та потерпілий зустрілися з громадянином на прізвисько « ОСОБА_27 », з яким вияснювали питання з приводу боргу потерпілого перед ним в сумі 250 грн. Після чого, вони зайшли в кафе «Магніт», де вживали алкогольні напої та поїхали в напрямку Тячівського РЕМ. Коли вони зупинилися неподалік Тячівського РЕМ, між ОСОБА_8 та потерпілим виник конфлікт, оскільки ОСОБА_8 вимагав від потерпілого одну тисячу гривень, які він витратив, коли розрахувався в кафе. Потерпілий сказав, що віддасть гроші завтра, однак ОСОБА_8 наполягав, щоб потерпілий віддав йому гроші сьогодні та вдарив декілька разів ОСОБА_20 по обличчю, внаслідок чого в потерпілого з носа потекла кров, яку він повитирав салфетками, які йому дав ОСОБА_17 . Між обвинуваченими і потерпілим знову розпочався конфлікт, тому він вийшов з машини, щоб їх втихомирити, відштовхнувши при цьому потерпілого, який був п`яний, і впав на землю. Він підняв потерпілого і сам відійшов в сторону, однак конфлікт між ОСОБА_8 та потерпілим продовжувався. Він почув, як ОСОБА_8 сказав до потерпілого, що його треба провчити і примусив залізти потерпілого в багажник автомобіля. При цьому ОСОБА_17 пригрозив потерпілому та сказав, що йому буде гірше, якщо він не залізе в багажник. Коли потерпілий заліз в багажник автомобіля, ОСОБА_17 закрив його кришку. Вони всі сіли в автомобіль та поїхали в с. Тячівка. Приїхавши на площадку магазину «Косбуд», ОСОБА_8 відкрив багажник, потерпілий виліз з нього, після чого вони відійшли в сторону від машини, де ОСОБА_8 два рази вдарив потерпілого кулаком в обличчя, і в потерпілого потекла кров. Пізніше він побачив, як потерпілий лежав на землі, а ОСОБА_17 сидів на ньому і декілька разів вдарив його руками по голові. Підійшовши до них побачив, що потерпілий був при свідомості, однак самостійно встати не міг. ОСОБА_17 хотів підняти потерпілого, але він не вставав. ОСОБА_8 приніс з машини пиво і поливав ним потерпілого, але це не допомогло. Вони підняли потерпілого попід руки і посадили в автомобіль на переднє пасажирське сидіння. Він сказав ОСОБА_8 та ОСОБА_17 їхати в лікарню, однак ОСОБА_8 наказав їхати до батьків потерпілого і сказати їм, що вони знайшли ОСОБА_20 на полі побитого. Приїхавши в с. Тячівка та проїжджаючи біля будинку потерпілого, вони побачили його батьків і проїхали далі, де зупинилися та трохи почекали. Потім, вони знову під`їхали до будинку потерпілого й зупинилися, однак їх побачили його батьки та прийшли до них. ОСОБА_8 взяв потерпілого попід руки, а ОСОБА_17 за ноги, і витягнули з автомобіля та поставили біля воріт. За ворота будинку потерпілого занесли батьки. ОСОБА_8 сказав батькам, що вони знайшли ОСОБА_20 вже побитим.

Протоколом проведення відео-перегляду від 22.07.2020 з фототаблицею до нього стверджено, що 28.06.2020 о 17 год 48 хв (година зазначена без врахування переходу на літній час), ОСОБА_8 на своєму автомобілі марки «Volkswagen Passat B6», номерний знак НОМЕР_1 , разом з ОСОБА_17 , ОСОБА_19 та потерпілим ОСОБА_20 , від воріт магазину «Галант», що в с. Тячівка, поїхали в бік м. Тячів. О 20 год 19 хв, цього ж дня, даний автомобіль зупинився по вул. Матросова в м. Тячів (неподалік Тячівського РЕМ),

-12-

з нього вийшов водій ОСОБА_8 та пасажири ОСОБА_17 , ОСОБА_19 й ОСОБА_20 та всі разом пішли в сторону дороги в поле, де камера їх не зафіксовує. О 20 год 50 хв ОСОБА_8 разом з ОСОБА_17 заштовхують ОСОБА_20 до багажного відділення автомобіля, закривається кришка багажного відділення, ОСОБА_8 сідає за кермо автомобіля, ОСОБА_19 , та ОСОБА_17 також сідають в салон автомобіля і їдуть з потерпілим у багажному відділенні в напрямку вул. Леонтовича в м. Тячів. О 21 год 55 хв цього ж дня, даний автомобіль проїжджає по вул. Центральній в с. Тячівка, зі сторони м. Тячів в сторону будинку № 8 (де проживав потерпілий), проїжджає його, повертається назад та їде далі. О 21 год 58 хв даний автомобіль з увімкненим світлом фар повертає з вул. Центральна, що в с. Тячівка, в тупикову вулицю і їде до площадки, де опиняється поза зоною видимості камери. О 22 год 15 хв автомобіль повертається з площадки та їде до вул. Центральна, по якій їде до будинку № 8 (в якому проживав потерпілий). О 21 год 16 хв (година зазначена без врахування переходу на літній час) даний автомобіль зупиняється біля будинку № 8 по вул. Центральній в с. Тячівка, з автомобіля виходить водій, підходить до правих передніх пасажирських дверцят, які хтось відкриває і в цей час до автомобіля підходить декілька людей. О 21 год 22 хв (година зазначена без врахування переходу на літній час) автомобіль від`їжджає і його не фіксує камера відеоспостереження.

Висновком експерта № 356 від 10.07.2020 стверджено, що кров підозрюваного ОСОБА_8 відноситься до групи В з ізогемагтиніном анти-А за ізосерологічною еритроцитарною системою АВО.

Висновком експерта № 358 від 10.07.2020 встановлено, що кров ОСОБА_17 відноситься до групи АВ за ізосерологічною еритроцитарною системою АВО.

Висновком експерта № 357 від 10.07.2020 встановлено, що кров ОСОБА_19 відноситься до групи А з ізогемагтиніном анти-В за ізосерологічною еритроцитарною системою АВО.

Висновком експерта № 370 від 24.07.2020 встановлено, що кров на марлевому тампоні зі змивом з килимка правої сторони автомобіля марки «Volkswagen Passat B6», номерний знак НОМЕР_1 , могла походити від потерпілого ОСОБА_20 . Не виявлення антигенів А і В у об. № 1 властивих крові ОСОБА_8 , ОСОБА_17 та ОСОБА_19 , дозволяє виключити можливість походження крові у цьому сліді від них.

Висновком експерта № 372 від 24.07.2020 стверджено, що кров на марлевому тампоні зі змивом з порога автомобіля «Volkswagen Passat B6», номерний знак НОМЕР_1 , могла походити від потерпілого ОСОБА_20 . Не виявлення антигенів А і В у об. № 1 властивих крові ОСОБА_8 , ОСОБА_17 та ОСОБА_19 дозволяє виключити можливість походження крові у цьому сліді від них.

Висновком експерта № 371 від 24.07.2020 встановлено, що кров на марлевому тампоні зі змивом із заднього правого килимка автомобіля марки «Volkswagen Passat B6», номерний знак НОМЕР_1 , могла походити від потерпілого ОСОБА_20 . Не виявлення антигенів А і В у об. № 1 властивих крові ОСОБА_8 , ОСОБА_17 та ОСОБА_19 , дозволяє виключити можливість походження крові у цьому сліді від них.

Висновком експерта № 360 від 16.07.2020 стверджено, що кров, яка виявлена на серветках, вилучених з місця події, могла походити від потерпілого ОСОБА_20 .

Висновком експерта № 108 від 24.07.2020 встановлено, що на тілі трупа ОСОБА_20 виявлено тілесні ушкодження: відкриту черепно-мозкову травму, перелом луски правої скроневої кістки, переходячий на основу черепа, масивні двобічні субдуральні гематоми справа в лобно-тім`яно-скроневій області, кількістю до 200 мм 3 та зліва скроневій області, приблизно 70 мм3 рихлих згустків крові, множинні вогнища забою мозку в обох тім`яних, обох скроневих та правій лобній ділянках, масивні пластоподібні гематоми на внутрішній поверхні м`яких тканин голови в правій лобно-тім`яній-ділянці,

-13-

перелом передньої та зовнішньої стінки правої гайморової пазухи, множинні переломи кісток носа, носової перетинки та носової кості верхньої щелепи, садини лівої половини обличчя, правої лобно-тім`яної області голови, правого колінного суглобу, зовнішньої поверхні правої ступні та смугаста садина зовнішньої поверхні лівого ліктьового суглобу. Перелом луски правої скроневої кістки, переходячий на основу черепа, масивна двобічна субдуральна гематома справа в лобно-тім`яно-скроневій ділянці голови (200 мм3 на момент оперативного втручання), вогнища забою мозку в правій лобній, правій тім`яній та правій скроневій ділянках, пластоподібні гематоми на внутрішній поверхні м`яких тканин голови в правій лобно-тім`яно-скроневій ділянці спричинені твердим тупим з обмеженою поверхнею дії предметом, можливо від множинних ударів кулаками, і відносяться до групи тяжких тілесних ушкоджень, так-як являються небезпечними для життя та привели до смерті потерпілого. Забій головного мозку в лівій скроневій ділянці, масивна субдуральна гематома в лівій скроневій ділянці (об`ємом 70 мм3 на момент операції), масивний крововилив на внутрішній поверхні м`яких тканин голови в лівій скроневій області спричинені тупим твердим предметом з обмеженою поверхнею дії, можливо кулаками, і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечні для життя. Перелом передньої та зовнішньої пластини гайморової пазухи, окремо від інших тілесних ушкоджень, належать до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, і спричинені тупим твердим предметом з обмеженою поверхнею дії, можливо кулаком чи долонею. Багатоуламковий перелом носової кістки, перелом носової перетинки та перелом носової кості верхньої щелепи спричинені тупим твердим предметом з обмеженою поверхнею дії, можливо кулаком чи долонею, і відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Садна голови, правого колінного суглобу, правої ступні, лівого ліктьового суглобу спричинені тупим твердим предметом по скользящому механізму і відносяться до легких тілесних ушкоджень. Потерпілий в момент отримання тілесних ушкоджень міг знаходитися як у вертикальному так і горизонтальному положенні. У крові, взятої у трупа ОСОБА_20 було виявлено 0,57% етилового спирту, що відповідає легкому алкогольному сп`янінню.

Наведені докази перевірені судом першої інстанції з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, відповідно до ст. 94 КПК України оцінено кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення та їх обґрунтовано покладено в основу вироку.

Матеріали кримінального провадження свідчать про те, що суд першої інстанції у повному обсязі дослідив усі обставини, які мали значення для прийняття рішення у кримінальному провадженні, повно та всебічно перевірив зібрані на досудовому розслідуванні докази й дав їм у сукупності належну оцінку, на що вказує наведений у вироку аналіз доказів, з яким погоджується і колегія суддів.

Та обставина, що суд по-іншому оцінює наведені у вироку докази порівняно з оцінкою їх обвинуваченим та стороною захисту в апеляційній скарзі, не свідчить про необ`єктивність чи упередженість суду. Тому доводи апеляційних скарг про неправильну оцінку доказів судом у вироку є безпідставними і такі апеляційним судом відхиляються.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 404 КПК України, за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

-14-

Тобто для повторного дослідження судом апеляційної інстанції обставин, встановлених під час кримінального провадження, кримінальний процесуальний закон визначає обов`язковою наявність (сукупність) як відповідного процесуального приводу (клопотання учасника судового провадження), так й однієї із закріплених у законі умов (неповнота дослідження зазначених обставин або наявність певних порушень у ході їх дослідження), які також можна розглядати як фактичну підставу для такого дослідження.

В апеляційній скарзі сторона захисту наводить власну оцінку показанням обвинуваченого на користь його невинуватості, зокрема, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а також вказує про необхідність повторного дослідження в судовому засіданні показань свідка ОСОБА_19 , даних ним в суді першої інстанції, однак в суді апеляційної інстанції на задоволенні даного клопотання ні обвинувачений, ні його захисник не наполягали.

Разом з тим, колегія суддів констатує, що сама лише незгода учасника судового провадження з оцінкою певних конкретних доказів не може слугувати підставою для їхнього обов`язкового повторного дослідження (постанова Верховного Суду від 20.01.2022 (провадження № 51-4667 км21).

Крім того, згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постанові Великої Палати від 16.10.2019 (провадження № 13-43кс19), під час апеляційного провадження повторне дослідження доказів є правом, а не обов`язком суду.

Таким чином, із матеріалів кримінального провадження та вироку вбачається, що судом першої інстанції були досліджені всі надані сторонами докази в повному обсязі і дана їм належна оцінка у вироку, судом досліджено всі обставини, які могли мати значення для кримінального провадження, докази, на яких побудовані висновки суду про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень є належними, допустимими, достатніми та достовірними, не містять протиріч. Оцінивши їх відповідно до вимог кримінального процесуального закону, суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що у діях ОСОБА_8 наявний склад кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 146 КК України а саме, умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, а також незаконне позбавлення волі, вчинене за попередньою змовою групою осіб та таке, що супроводжувалося заподіянням потерпілому фізичних страждань, а тому доводи обвинуваченого та захисника-адвоката ОСОБА_9 , викладені у поданій ними апеляційній скарзі щодо невідповідності висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, колегія суддів уважає необґрунтованими і такі відхиляє.

Таким чином, встановивши в порядку статті 91 КПК України обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, належність та допустимість доказів, з урахуванням доводів обвинуваченого, місцевий суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

На переконання колегії суддів, матеріали кримінального провадження свідчать про те, що суд першої інстанції у повному обсязі дослідив усі обставини, які мали значення для прийняття рішення у кримінальному провадженні, повно та всебічно перевірив зібрані на досудовому слідстві докази й дав їм у сукупності належну оцінку, на що вказує наведений у вироку аналіз доказів, з яким погоджується і колегія суддів.

Судом також ретельно досліджувалися та перевірялися інші матеріали кримінального провадження, зокрема: протоколи огляду місця події, проведення слідчих експериментів, висновки експертиз.

Наведеними доказами, яким суд дав належну оцінку, спростовуються твердження обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, наведені в апеляційній скарзі про відсутність в матеріалах кримінального провадження належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

-15-

Разом з тим, аналізуючи в даному випадку позицію обвинуваченого ОСОБА_8 в суді першої інстанції та співставляючи її з обвинуваченням, що йому інкримінується, а також з показаннями учасників судового провадження та з іншими доказами, дослідженими судом, які повністю викривають обвинуваченого у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, колегія суддів приходить до висновку про те, що вищезазначені показання та інші наведені судом докази мають характер логічних, послідовних та об`єктивних. Зазначені докази винуватості ОСОБА_8 є такими, що доповнюють одне одного, не змінювалися протягом всього провадження у справі, є належними, достовірними, допустимими, достатніми та такими, що не суперечать Конституції та нормам КПК України.

Слід визнати необгрунтованими й доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки вивченням матеріалів кримінального провадження не встановлено даних, які б свідчили про неповноту та необ`єктивність дослідження судом таких матеріалів.

Таким чином, колегія суддів уважає, що давши належну оцінку всім зібраним доказам у сукупності, суд дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_8 в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях і вважати, що останнього незаконно засуджено за вказані злочинні дії, немає підстав.

У ході аналізу доводів апеляційної скарги підстав для закриття кримінального провадження, судом апеляційної інстанції встановлено не було, адже винуватість ОСОБА_8 підтверджується належними, допустимими, достовірними доказами, безпосередньо дослідженими та оціненими на основі власного переконання судом першої інстанції.

На переконання колегії суддів, під час досудового розслідування та при розгляді кримінального провадження в суді були встановлені і досліджені всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для правильного вирішення кримінального провадження, проведено необхідні експертизи, належним чином з`ясовані обставини, що характеризують об`єкт і об`єктивну сторону злочинів, допитані всі особи, показання яких має істотне значення для кримінального провадження. Тому апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника-адвоката ОСОБА_9 про відсутність належних доказів вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень є безпідставними.

Беручи до уваги викладене, апеляційний суд вважає, що давши належну оцінку всім зібраним доказам у сукупності відповідно до вимог ст. 94 КПК України, врахувавши поведінку всіх учасників під час вчинення кримінального правопорушення, суд дійшов обгрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у кримінальних правопорушеннях, за які його притягнуто до кримінальної відповідальності.

Та обставина, що суд по-іншому оцінює наведені у вироку докази порівняно з оцінкою їх стороною захисту в апеляційній скарзі, не свідчить про необ`єктивність чи упередженість суду. Тому доводи в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника про неправильну оцінку доказів судом у вироку є безпідставними.

Із вироку вбачається, що на підставах тих доказів, які були предметом перевірки в судових засіданнях, з достатньою повнотою з`ясовано всі обставини зазначених у вироку кримінальних правопорушень, а твердження обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника про недоведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у зазначених кримінальних правопорушеннях, а також доводи про відсутність у кримінальному провадженні достовірних доказів його вини у кримінальних правопорушеннях, за які його притягнуто до кримінальної відповідальності, належно перевірялися в судовому засіданні й обгрунтовано визнані безпідставними.

-16-

З огляду на те, що вивченням матеріалів кримінального провадження не встановлено даних, які б свідчили про неповноту чи необ`єктивність дослідження судом обставин кримінального провадження, не має підстав вважати, що в ньому допущена неповнота судового розгляду, яка викликає необхідність скасування вироку, на чому сторона захисту наголошує у своїй апеляційній скарзі. Отже, на підставі оцінки й аналізу наведених доказів суд правильно визнав винним ОСОБА_8 в указаних у вироку кримінальних правопорушеннях та правильно кваліфікував дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого та за ч. 2 ст. 146 КК України, як незаконне позбавленні волі, вчинене за попередньою змовою групою осіб та таке, що супроводжувалося заподіянням потерпілому фізичних страждань.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника-адвоката ОСОБА_9 щодо непричетності саме обвинуваченого ОСОБА_8 до спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень виходячи з наступного.

Суб`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 КК, включає прямий та непрямий умисел. Відповідальність за цим законом настає і тоді, коли діяння винної особи були спрямовані на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю, а фактично було спричинено тяжке тілесне ушкодження. У разі вчинення злочину двома чи більше суб`єктами співвиконавці, долучаючись один до одного, виконують об`єктивну сторону складу злочину повністю або частково. Дії таких співучасників, поєднані причинним зв`язком та усвідомленням можливості настання суспільно небезпечних наслідків, є вчиненням злочину групою осіб.

При цьому, у ч.2 ст.121 КК України йдеться про вчинення умисного тяжкого тілесного ушкодження як групою осіб без попередньої змови, так і про групу осіб за попередньою змовою і організовану групу, тому достатньо лише встановити, що у вчиненні злочину брали участь двоє чи більше виконавців.

Апеляційний суд зазначає, що кожний з обвинувачених неодноразово наносив потерпілому ОСОБА_20 тілесні ушкодження, а тому неможливо розмежувати тілесні ушкодження, які кожний з обвинувачених конкретно спричинив потерпілому, а отже, на думку суду, обвинувачені є співучасниками вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, у зв`язку з чим доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника-адвоката ОСОБА_9 про факт заподіяння потерпілому обвинуваченим ОСОБА_8 виключно середньої тяжкості тілесних ушкоджень, колегія суддів також визнає неспроможними і такі відхиляє.

У цьому кримінальному провадженні кваліфікуюча ознака заподіяння тяжкого тілесного ушкодження групою осіб була встановлена судом з огляду на спільність та узгодженість дій обвинувачених, спрямованих проти здоров`я потерпілого ОСОБА_20 . У суді як обвинувачений ОСОБА_8 , так і обвинувачений ОСОБА_17 підтвердили, що кожен із них завдав потерпілому по кілька ударів, що також підтвердив і свідок ОСОБА_19 .

Зокрема, про обставини побиття потерпілого вказав в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 , який окрім іншого зазначив, що ініціатором конфлікту з потерпілим був саме ОСОБА_8 , а також ствердив, що ОСОБА_8 та ОСОБА_17 почергово били потерпілого, після чого ОСОБА_17 промивав потерпілого від крові пивом. Ці обставини свідок ОСОБА_19 підтвердив також під час проведення слідчого експерименту від 16.07.2020, згідно якого ОСОБА_19 показав, що спочатку конфлікт між ОСОБА_8 та потерпілим відбувся біля Тячівського РЕМ, де ОСОБА_8 під час вимоги негайної передачі йому грошових коштів, вдарив декілька разів ОСОБА_20 по обличчю, внаслідок чого в останнього з носа потекла кров, а потім вже в с. Тячівка на площадці магазину «Косбуд», де ОСОБА_8 знову два рази вдарив потерпілого кулаком в обличчя і в потерпілого потекла кров.

-17-

Крім того, висновком експерта № 108 від 24.07.2020 встановлено, що у ОСОБА_20 виявлено тілесні ушкодження: відкриту черепно-мозкову травму, перелом луски правої скроневої кістки, переходячий на основу черепа, масивні двобічні субдуральні гематоми справа в лобно-тім`яно-скроневій області, кількістю до 200 мм 3 та зліва скроневій області, приблизно 70 мм3 рихлих згустків крові, множинні вогнища забою мозку в обох тім`яних, обох скроневих та правій лобній ділянках, масивні пластоподібні гематоми на внутрішній поверхні м`яких тканин голови в правій лобно-тім`яній-ділянці, перелом передньої та зовнішньої стінки правої гайморової пазухи, множинні переломи кісток носа, носової перетинки та носової кості верхньої щелепи, садини лівої половини обличчя, правої лобно-тім`яної області голови, правого колінного суглобу, зовнішньої поверхні правої ступні та смугаста садина зовнішньої поверхні лівого ліктьового суглобу. Перелом луски правої скроневої кістки, переходячий на основу черепа, масивна двобічна субдуральна гематома справа в лобно-тім`яно-скроневій ділянці голови (200 мм3 на момент оперативного втручання), вогнища забою мозку в правій лобній, правій тім`яній та правій скроневій ділянках, пластоподібні гематоми на внутрішній поверхні м`яких тканин голови в правій лобно-тім`яно-скроневій ділянці спричинені твердим тупим з обмеженою поверхнею дії предметом, можливо від множинних ударів кулаками, і відносяться до групи тяжких тілесних ушкоджень, так-як являються небезпечними для життя та привели до смерті потерпілого. Забій головного мозку в лівій скроневій ділянці, масивна субдуральна гематома в лівій скроневій ділянці (об`ємом 70 мм3 на момент операції), масивний крововилив на внутрішній поверхні м`яких тканин голови в лівій скроневій області спричинені тупим твердим предметом з обмеженою поверхнею дії, можливо кулаками, і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечні для життя. Перелом передньої та зовнішньої пластини гайморової пазухи, окремо від інших тілесних ушкоджень, належать до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, і спричинені тупим твердим предметом з обмеженою поверхнею дії, можливо кулаком чи долонею. Багатоуламковий перелом носової кістки, перелом носової перетинки та перелом носової кості верхньої щелепи спричинені тупим твердим предметом з обмеженою поверхнею дії, можливо кулаком чи долонею, і відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Садна голови, правого колінного суглобу, правої ступні, лівого ліктьового суглобу спричинені тупим твердим предметом по скользящому механізму і відносяться до легких тілесних ушкоджень. Потерпілий в момент отримання тілесних ушкоджень міг знаходитися як у вертикальному так і горизонтальному положенні.

Крім того, як вбачається з показань обвинуваченого ОСОБА_8 , останній не заперечував, що він також наносив потерпілому тілесні ушкодження.

З огляду на вказане, висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 в тому числі й у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за обставин, встановлених судом та кваліфікація кримінального правопорушення, є правильними та доводяться дослідженими судом доказами.

Не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства і твердження захисника про те, що місцевий суд мав кваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 122 КК України, оскільки обвинувачення за ч. 2 ст. 121 КК України охоплює заподіяння одночасно з тяжкими легких і середньої тяжкості ушкоджень, тому немає підстави для окремої кваліфікації вчиненого стосовно ОСОБА_20 діяння за ч. 1 ст. 122 цього Кодексу.

Доводи обвинуваченого та захисника про безпідставність конфіскації належного ОСОБА_8 автомобіля в дохід держави колегія суддів відхиляє, з огляду на таке.

Положеннями п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України визначено, що питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

-18-

При ухвалені вироку, суд першої інстанції, вирішуючи питання про речові докази в даному кримінальному провадженні, взяв до уваги вищевказані вимоги закону та обґрунтовано прийняв рішення про конфіскацію належного обвинуваченому ОСОБА_8 автомобіля марки «Volkswagen Passat B6» номерний знак НОМЕР_1 .

При цьому, врахував, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , ОСОБА_8 є власником вказаного майна.

Крім того, ОСОБА_8 за обставин, викладених в обвинувальному акті, є співучасником кримінального правопорушення, зокрема, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, використовував власний автомобіль як знаряддя вчинення кримінального правопорушення.

Інші доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника вказаних висновків суду не спростовують, оскільки судом першої інстанції в повній мірі встановлено та належним чином оцінено і враховано всі обставини, які за законом повинні бути враховані при розгляді кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

За приписами до ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції частини статті, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення та запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень.

Цих вимог кримінального закону, суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 дотримався.

З вироку суду вбачається, що призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції врахував відсутність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а також те, що вчинені обвинуваченим кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 146 КК України, згідно до ст. 12 КК України відносяться, відповідно, до категорії особливо тяжких злочинів та тяжких, характер суспільної небезпечності вчинених ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, наслідки у виді смерті потерпілого та дані про особу винного, який за місцем проживання характеризуються посередньо, заподіяну кримінальними правопорушеннями шкоду не відшкодував.

Обставиною, яка згідно ст. 67 КК України, обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_8 судом визнано вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп?яніння.

З урахуванням таких обставин, беручи до уваги те, що внаслідок дій обвинуваченого ОСОБА_8 настала смерть потерпілого, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства.

Доводи захисника ОСОБА_9 та обвинуваченого про надмірну суворість призначеного ОСОБА_8 покарання, без урахування часткового визнання ОСОБА_8 вини, сімейного стану, наявності на утриманні малолітньої дитини та онкохворої дружини, відсутність судимості та часткового визнання цивільного позову потерпілого, жодним чином не впливають вид і розмір призначеного судом покарання, оскільки як вбачається з мотивувальної частини вироку, суд врахував ці обставини при призначенні обвинуваченому покарання та прийшов до висновку про можливість призначення йому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 121 КК України, тим більше що жодних доказів, які б підтверджували хоча б часткове відшкодування потерпілим заподіяної злочинами шкоди стороною захисту не надано.

-19-

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За приписами до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, які особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я та у душевних стражданнях, внаслідок протиправної поведінкою щодо неї чи її близьких. Розмір грошового відшкодування визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала шкоди. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження потерпілою ОСОБА_18 до обвинувачених ОСОБА_17 та ОСОБА_8 заявлено цивільний позов про стягнення з кожного моральної шкоди в розмірі 500000 грн та витрат на правову допомогу в розмірі 3000 грн. Також потерпілим ОСОБА_11 до обвинувачених ОСОБА_8 і ОСОБА_17 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинувачених солідарно матеріальної шкоди в сумі 112159 грн та моральної шкоди в сумі 1000000 грн.

В судовому засіданні встановлено, що внаслідок дій обвинувачених настала смерть рідного брата потерпілих. Очевидно, що позивачі перенесли душевні страждання, незручності, нервовий стрес, переживання та інші негативні явища, і ці фактори мають незворотний характер.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди судом враховано характер та обсяг страждань, яких зазнали позивачі, у зв`язку із непоправною втратою рідної людини, тяжкість вимушених змін у їх житті, зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому судом обґрунтовано констатовано, що смерть найріднішої людини не вираховується матеріальними чинниками, але хоч якимось чином може компенсувати душевний біль та страждання.

Враховуючи вище наведене, тяжкість та глибину страждань потерпілих, заподіяних діями обвинувачених, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність часткового задоволення цивільних позовів та стягнення з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_18 400000 (чотириста тисяч) грн моральної шкоди та 1500 (одну тисячу п`ятсот) грн витрат на правову допомогу; з обвинуваченого ОСОБА_17 на користь потерпілого ОСОБА_18 400000 (чотириста тисяч) грн моральної шкоди та 1500 (одну тисячу п`ятсот) грн витрат на правову допомогу; а також про стягнення з обвинувачених ОСОБА_8 й ОСОБА_17 на користь ОСОБА_11 солідарно 800000 (вісімсот тисяч) грн моральної шкоди та 49838 (сорок дев`ять тисяч вісімсот тридцять вісім) грн 45 коп. матеріальної шкоди.

При цьому доводи сторони захисту про часткове визнання ОСОБА_8 вини у пред`явленому йому обвинуваченні та у зв`язку з цим часткове визнання цивільного позову потерпілих, правильність висновків суду в частині вирішення цивільних позовів потерпілих не спростовує.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування чи зміни вироку суду першої інстанції, не встановлено, а тому колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника-адвоката ОСОБА_9 без задоволення, а вирок суду без змін.

-20-

При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст.26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною захисту не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів кримінального провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки суду; а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника-адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Тячівського районного суду Закарпатської області від 06.04.2021 щодо ОСОБА_30 ,- без змін.

На ухвалу Закарпатського апеляційного суду безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді