Справа № 157/930/25
Провадження №1-кс/157/219/25
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

26 травня 2025 рокумісто Камінь-Каширський

Слідчий суддя Камінь-Каширського районного суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши клопотання заступника начальника СВ Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області капітана поліції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000010 від 13.05.2025 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 Кримінального кодексу України,

встановив:

Заступник начальника СВ Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області капітан поліції ОСОБА_3 за погодженням із прокурором Камінь-Каширської окружної прокуратури ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_5 , діючи умисно, в умовах правового режиму воєнного стану в Україні, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді організації незаконного переправлення військовозобов`язаних осіб через державний кордон України та розуміючи порядок перетину державного кордону України, в порушення вимог Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991, Закону України «Про прикордонний контроль» від 05.11.2009, Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» від 26.03.1994, Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993, Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57, з метою отримання грошової винагороди, вступив в злочинну змову з невстановленими в ході досудового розслідування особами та вирішив сприяти незаконному переправленню громадянина України через державний кордон України, шляхом надання їм засобів, порад, вказівок щодо перетину державного кордону України за наступних обставин.

Перебуваючи у невстановленому місці, ОСОБА_5 , на виконання попередньо досягнутої домовленості із невстановленими досудовим розслідуванням особами про організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, 06 травня 2025 року близько 08 год, перебуваючи на АЗС «UPG», що по вул. Варшавська, 1Б, м. Ковель Волинської області, зустрівся із військовозобов`язаним ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не мав передбачених законом підстав для виїзду за кордон в умовах воєнного стану, та в ході розмови з останнім, демонструючи свою обізнаність щодо способу незаконного перетину державного кордону України в умовах воєнного стану, запропонував за грошову винагороду 6000 доларів США організувати незаконне переправлення державного кордону України поза офіційним пунктом пропуску до Республіки Білорусь.

Продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, ОСОБА_5 спільно із невстановленими особами 24 травня 2025 року близько 04 год організував зустріч ОСОБА_7 із особою, розслідування відносно якої проводиться ВП №2 (сел. Ратне) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області, на АЗС «ОККО», що по вул. Володимирська, 120, м. Ковель Волинської області, де останній за вказівкою ОСОБА_5 за грошову винагороду в сумі 500 доларів США повинен був доставити ОСОБА_7 власним автомобілем марки «Toyota Camry», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , до державного кордону України з Республікою Білорусь з метою його подальшого незаконного перетину.

Під час руху в напрямку державного кордону з Республікою Білорусь, 24 травня 2025 року близько 05 год вищевказаний автомобіль під керуванням зазначеної особи був виявлений та зупинений працівниками ДПС України на автодорозі «М07» сполученням «Ковель-Київ», в межах с. Озерне Ковельського району Волинської області, за географічними координатами - 51.2468716, 25.1778786, де в салоні знаходився пасажир ОСОБА_7 . В подальшому, того ж дня о 07 год 55 хв ОСОБА_5 , який, переслідуючи вказаний злочинний умисел, дистанційно, за допомогою засобів мобільного зв`язку, надавав вказівки ОСОБА_7 , виявлено на АЗС «Журавлина» в с. Оконськ, Камінь-Каширського району Волинської області, де припинено його протиправну діяльність.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, наданням порад, вказівок, засобів та усуненням перешкод, за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

24 травня 2025 року о 13 год 25 хв ОСОБА_5 затримано в порядку п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України, та 24 травня 2025 року повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Допитаний в якості підозрюваного ОСОБА_5 покази надавати відмовився у порядку ст. 63 Конституції України. Попри це, обґрунтованість підозри ОСОБА_5 підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: заявою громадянина ОСОБА_7 від 12.05.2025, протоколами допитів свідка ОСОБА_7 від 13.05.2025 та від 21.05.2025; протоколом за результатами негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-контроль особи ОСОБА_5 від 23.05.2025; протоколом обшуку автомобіля підозрюваного ОСОБА_5 від 24.05.2025; протоколом затримання підозрюваного ОСОБА_5 від 24.05.2025, а також іншими доказами.

Таким чином, в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років, що свідчить про його підвищену суспільну небезпечність.

Підозрюваний ОСОБА_5 , ніде не працює та не навчається, у зв`язку із чим немає доходів для задоволення своїх матеріальних потреб, систематично перетинає державний кордон, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків за місцем проживання останнього.

Зазначені факти свідчать про небажання ОСОБА_5 дотримуватись правил та норм поведінки в суспільстві та про наявність, передбачених ст. 177 КПК України, ризиків, що ОСОБА_5 може вчиняти інші кримінальні правопорушення, переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, впливати на свідків, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а інші, більш м`які запобіжні заходи не будуть достатніми для запобігання вказаних ризиків.

За таких обставин постає необхідність у застосуванні відносно останнього такого виду заходу, як запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки лише вказаний захід, може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Про наявність ризику незаконно впливати на свідків у кримінальному правопорушенні свідчить те, що ОСОБА_5 добре обізнаний про анкетні дані та місце проживання основного свідка у кримінальному провадженні ОСОБА_7 та усвідомлюючи свою причетність до вчинення інкримінованого йому тяжкого кримінального правопорушення пов`язаного з можливим позбавленням волі, з метою уникнення покарання, може схиляти вказаного свідка до зміни наданих показань шляхом залякування чи іншого примусу (свідок у судовому засіданні не допитувався).

Про наявність ризику щодо вчинення іншого кримінального правопорушення, свідчить той факт, що інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення скоєно в умовах воєнного стану в Україні, що свідчить про відсутність моральних якостей та психологічних установок на дотримання вимог діючого правопорядку, впевненості у безкарності своїх дій.

Застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, зокрема особистого зобов`язання відносно підозрюваного ОСОБА_5 не може запобігти вищевказаним у клопотанні ризикам та не може бути застосовано відносно останнього, оскільки він підозрюється у вчинені тяжкого кримінального правопорушення, що дає підстави вважати, що обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, підозрюваним виконані не будуть. Особиста порука не може бути застосована відносно підозрюваного тому, що особа, яка б заслуговувала на довіру та яка зможе поручитися за виконання останнім обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, відсутня. Перебування під цілодобовим домашнім арештом за місцем проживання, дозволить підозрюваному зустрічатись зі свідками та примушуванні їх до зміни наданих показань під приводом винагороди чи примусу, покинути місце проживання, спотворити речі та предмети, які являються речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки на даний час усі необхідні слідчі дії не проведено, та вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Всі вищевказані факти свідчать про наявність передбачених ст. 177 КПК України ризиків, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків, переховуватися від органів досудового розслідування і суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення, а інші, більш м`які запобіжні заходи не будуть достатніми для запобігання вищезазначених ризиків.

Посилаючись на викладені обставини, слідчий просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця сел. Любешів Любешівського району Волинської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, та визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 своїх процесуальних обов`язків, у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242240 грн.

Слідчий ОСОБА_3 , прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні клопотання повністю підтримали.

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 поставив під сумнів обґрунтованість підозри щодо вчинення ОСОБА_5 інкримінованого кримінального правопорушення, яка заснована виключно на припущеннях. Зауважив, що немає підстав для застосування найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки слідчим не враховано всіх обставин щодо особи ОСОБА_5 , зокрема його міцних соціальних зв`язків та незадовільного стану здоров`я. Захисник вважає, що на цьому етапі досудового розслідування, у разі все ж встановлення судом ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, достатнім запобіжним заходом буде застосування нічного домашнього арешту. Захисник просив долучити до матеріалів клопотання характеристику з місця проживання та підтверджуючі документи щодо стану здоров`я ОСОБА_5 . Крім цього, захисник звернув увагу слідчого судді, що перебіг строку затримання слід рахувати з часу 07:55 год, з моменту, коли ОСОБА_5 перебував під постійним наглядом працівників правоохоронних органів та був обмежений у свободі пересування.

Підозрюваний ОСОБА_5 заперечив проти клопотання слідчого та погодився з позицією захисника, що застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту буде достатнім на цьому етапі провадження.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, ознайомившись із долученими до клопотання матеріалами та дослідивши докази, зібрані під час досудового розслідування, слідчий суддя дійшов висновку, що у задоволенні клопотання слідчого належить відмовити.

Відповідно до ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з нормами ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

З матеріалів кримінального провадження, зокрема з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, встановлено, що слідчим відділенням Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000010 від 13.05.2025 за фактом організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, наданням порад, вказівок, засобів та усуненням перешкод, за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів, що було вчинене не пізніше 06 травня 2025 року. Правова кваліфікація кримінального правопорушення ч. 3 ст. 332 КК України.

В порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_5 було затримано в 13 год 25 хв 24 травня 2025 року, та того ж дня йому вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Зауваження захисника щодо фактичного часу затримання слідчий суддя вважає необґрунтованим. Протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, складений 24.05.2026 о 14:38 год із зазначенням фактичного часу затримання о 13:25 год протокол підписаний, зокрема підозрюваним ОСОБА_5 та його захисником ОСОБА_8 , зауважень і доповнень до протоколу не надходило. Суддя погоджується із твердженням захисника ОСОБА_6 , що фактичним часом затримання є момент, коли особа не мала реальної можливості пересуватись, тобто коли вона була фізично обмежена у свободі пересування. Проте під час розгляду цього клопотання таких обставин не встановлено, а безпосередні учасники подій зазначені в протоколі обставини не оскаржували і не заперечували.

Обставинами, що підтверджують підозру ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення є зібрані у кримінальному провадженні докази, зокрема заява ОСОБА_7 , протоколи допиту свідка ОСОБА_7 , протокол за результатами негласної слідчої (розшукової) дії.

Аналіз матеріалів кримінального провадження свідчить про те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, яке є умисним тяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 9 років, на думку слідчого судді є доведеними ризики, передбачені п. 1, 3 ,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_5 може переховуватися від органу досудового розслідування, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя вважає необґрунтованим ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки стороною обвинувачення не доведено яким саме іншим чином підозрюваний може перешкоджати досудовому розслідуванню.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Матеріали кримінального провадження дають підстави вважати підозру обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги пунктів 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Метою і підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно вплинути на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, суд враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України» при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

ОСОБА_5 органом місцевого самоврядування характеризується позитивно, має постійне місце проживання, одружений, утримує малолітню дочку, що в сукупності свідчить про міцні соціальні зв`язки підозрюваного за місцем постійного проживання. Крім того, згідно з медичними документами підозрюваний має діагноз - важка форма бронхіальної астми, а стороною обвинувачення не надано медичного висновку щодо можливості його тримання під вартою. Тому слідчий суддя вважає, що запобіжний захід, передбачений ст. 181 КПК України, у виді цілодобового домашнього арешту здатен запобігти ризикам, наявність яких була доведена прокурором при розгляді цього клопотання.

Згідно з частинами 1 та 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи зазначене вище, дослідивши надані сторонами кримінального провадження матеріали, оцінюючи докази в їх сукупності, слідчий суддя вважає, що з метою запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, є підстави для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. 177, 178, 181, 183, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

Відмовити у задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на 2 (два) місяці до 26 липня 2025 року.

Покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

- цілодобово не залишати місце проживання житловий будинок АДРЕСА_2 ;

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за кожною вимогою;

- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання у відповідні органи державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Ухвалу для виконання направити до Відділу поліцейської діяльності № 1 (смт Любешів) Камінь-Каширського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області.

Негайно звільнити з-під варти підозрюваного ОСОБА_5 .

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 28.05.2025 року о 17:40 год.

Слідчий суддя ОСОБА_10