печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 року року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши провадження за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Національної поліції України, що полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

До Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 , на бездіяльність уповноважених осіб Національної поліції України, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення (злочину) до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення від 30.12.2024.

Особа, що звернулася зі скаргою не отримала відомостей, що дані за його заявою внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а відтак бездіяльність уповноважених осіб Національної поліції України щодо цього факту оскаржено до Печерського районного суду м. Києва, яку заявник просить усунути.

Особа, що звернулася зі скаргою в судове засідання не з`явилася, про місце і час розгляду скарги повідомлена належним чином. Заявник подав до суду заяву про розгляд скарги у його відсутність, вимоги підтримує.

Представник Національної поліції України у судове засідання не з`явився, про розгляд скарги повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомлено.

17.06.2025 до суду надійшов лист за підписом заступника начальника відділу ОСОБА_4 , з якого вбачається, що останній проти задоволення вимог скарги заперечує, оскільки відповідно до інформації відділу документального забезпечення заява ОСОБА_3 не надходила.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

Частиною 3 статті 306 КПК України передбачено, що відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність осіб, які не з`явились, на підставі наданих доказів.

Вивчивши скаргу, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною 1 ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п.1 ч.1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_3 у своїй скарзі посилається на те, що 30.12.2024 ним було подано до Національної поліції України заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 1 статті 214 КПК України, передбачено, що слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

За змістом вказаної норми, обов`язок прийняти та зареєструвати заяву або повідомлення про кримінальні правопорушення покладено на слідчого, дізнавача, прокурора та інших службових осіб, що уповноважені на їх прийняття. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається, незалежно від того, чи відносяться розслідування фактів про повідомлені кримінальні правопорушення до територіальної юрисдикції або процесуальної компетенції органу, до якого надійшла заява чи повідомлення.

Також, частиною 2 статті 60 КПК України передбачено, що заявник має право отримати від органу, до якого він подав заяву, документ, що підтверджує її прийняття і реєстрацію; витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно вимог КПК України, для оскарження рішення, дії чи бездіяльності слідчого або прокурора відповідно до положень ст. 303 КПК України, необхідне безпосереднє звернення особи права, свободи чи законні інтереси якої порушено.

Обов`язок доказування обставин, на які посилається заявник, покладається саме на нього.

Таким чином, беручи до уваги принципи безпосередності дослідження доказів, диспозитивності та розумності строків розгляду провадження, зважаючи на те, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, а сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України, і у відповідності до ст. 94 КПК України слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, слідчий суддя приходить до висновку.

Оскільки, будь-яких підтверджень, що заява про вчинення кримінального правопорушення від 30.12.2024 була направлена до Національної поліції України та була отримана, матеріали скарги не містять. Крім того, згідно наданої представником органу досудового розслідування інформації від відділу документального забезпечення, заява ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення не надходила.

Вказані обставини унеможливлюють перевірити факт звернення ОСОБА_3 до Національної поліції України з заявою про вчинення кримінального правопорушення, зокрема, що вказана заява була отримана уповноваженою особою, заява відповідає вищезазначеним вимогам щодо змісту про фактичні обставини кримінального правопорушення, та, відповідно, порушення уповноваженою особою вимог ст. 214 КПК України.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що в задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Національної поліції України щодо невнесення відомостей в ЄРДР за його заявою від 30.12.2024 року слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 303, 305, 306, 307, 309, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Національної поліції України, що полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1