Справа № 346/1821/25
Провадження № 1-кп/346/544/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеконференції кримінальне провадження № 1-кп/346/544/25, що зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 18.12.2024 року за №0000386 щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків: НОМЕР_1 , уродженця, жителя та місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із повною середньою освітою, неодруженого, на утриманні нікого не має, судимого:

-вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04.01.2019 року за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців;

- вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.10.2023 року за ч.3 ст.307 КК України до покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років, з конфіскацією всього майна, яке є його власністю;

- вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.12.2023 року за ч.3 ст.185, ч.1 ст.309 КК України, на підставі ч.1 ст.70 КК України остаточне покарання визначено у виді позбавлення волі на строк 3 роки; на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за цим вироком, більш суворим за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.10.2023 року, остаточне покарання визначено у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, зарахувавши частково відбуте покарання за попереднім вироком; зараховано у термін відбування призначеного покарання час перебування останнього під вартою з 15.08.2019 року по 21.09.2020 року включно; згідно з ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 29.05.2024 року на підставі ст. 81-1 КК України умовно-достроково звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі на не відбутий строк 2 роки 10 місяців 16 днів для проходження військової служби,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

обвинувачений, будучи військовослужбовцем, самовільно залишив військову частину, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

08.06.2024 року ОСОБА_4 з Міністерством оборони України укладено контракт про проходження військової служби до закінчення особливого періоду.

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 04.11.2024 року №314 солдата ОСОБА_4 призначено на посаду старшого стрільця-оператора штурмового спеціалізованого відділення штурмового спеціалізованого взводу штурмової спеціалізованої роти штурмового спеціалізованого батальйону (ШКВАЛ) управління вказаної військової частини.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Проходячи військову службу у вищевказаній військовій частині, ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і Законів України, військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Згідно з п.п. 1, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Згідно з Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» воєнний стан на території України запроваджено з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року строком на 30 діб, який в подальшому продовжено по теперішній час. Таке рішення ухвалено у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Про введення в дію воєнного стану ОСОБА_4 достеменно було відомо, оскільки Указ Президента України №64/2022 оголошено за допомогою засобів масової інформації та доведено до населення країни.

Однак, 17.11.2024 року близько 08:00 год. ОСОБА_4 умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, проходячи військову службу за контрактом, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_2 (АДРЕСА_2 ) та перебував за місцем постійного проживання в АДРЕСА_1 , до 29.11.2024 року, проводячи час на власний розсуд.

29.11.2024 року о 09 год. 00 хв. ОСОБА_4 продовжив проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_2 (АДРЕСА_2 ).

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив, що залишив розташування військової частини, в якій проходив військову службу за контрактом, самовільно, без будь-якого дозволу керівництва останньої, оскільки мав намір оформити документи (паспорт громадянина України), загублені ним під час проходження військової служби в зоні проведення бойових дій з метою його ідентифікації у випадку зникнення чи загибелі, адже командування військової частини на його звернення не виконувало обіцянок з цього приводу. Після самовільного залишення військової частини він звертався до селищної ради з усним проханням щодо виготовленя документу, де його скеровували для отримання відповідних форм, проте, він так і не встиг виготовити зазначений документ. Про запровадження на території України воєнного стану йому було відомо, він брав безпосередню участь в зоні проведення бойових дій в містах Слов`янську, Суджі, Харкові. Обвинувачений у вчиненому щиро розкаюється, просить суворо його не карати, вказує, що має намір надалі продовжувати проходження військової служби.

Крім визнання обвинуваченим своєї вини, пред`явлене йому обвинувачення повністю доводиться такими дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- даними копії контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб солдатського та сержантського складу, укладеного 08.06.2024 року між Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_2 та ОСОБА_4 , згідно з яким останній, ознайомившись із законами та іншими нормативно-правовими актами України, які регулюють порядок проходження військової служби, добровільно взяв на себе, серед іншого, зобов`язання проходити військову службу в Збройних Силах України протягом строку дії контракту на вісй території України або за її межами в порядку, визначеному законодавством, а в разі настання особливого періоду і понад встановлений строк контракту відповідно до вимог, визначених п. 2 ч.9 ст.23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (а.п. 101-105);

- даними копії витягу з наказу командира командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 08.06.2024 року № 162, відповідно до якого вважати таким, що прибув до складу сил і засобів здійснення із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, які залучаються та беруть безпосередню участь у веденні воєнних (бойових) дій, солдата ОСОБА_4 , який уклав контракт терміном до закінчення особливого періоду, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 08.06.2024 року №71-РС на посаду старшого стрільця-оператора штурмового спеціалізованого відділення штурмового спеціалізованого взводу штурмової спеціалізованої роти штурмового спеціалізованого батальйону (ШКВАЛ) управління вказаної військової частини, який прибув з ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 08.06.2024 року зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення та важається таким, що приступив до виконання службових обов`язків за посадою (а.п. 97);

-даними копії витягу з наказу ТВО командира командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 04.11.2024 року № 314, відповідно до якого ОСОБА_4 , якого у зв`язку із самовільним залишенням ним 18.08.2024 року місця служби та увільненого від займаної посади з виведенням в розпорядження командира цієї військової частини, вважати таким, який 04.11.2024 року прибув до пункту постійної дислокації АДРЕСА_2 , призначеного наказом командира від 04.11.2024 року №162-РС на вищевказану посаду та з 04.11.2024 року зараховано на всі види забезпечення та важається таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою (а.п. 98);

- даними копії рапорту ТВО командира штурмової спеціалізованої роти (ШКВАЛ) управління військової частини НОМЕР_2 від 17.11.2024 року, відповідно до якого 17.11.2024 року о 21:00 год. під час перевірки особового складу в пункті постійної дислокації м. Коломия підрозділу штурмової спеціалізованої роти (ШКВАЛ) управління вказаної військової частини виявлено відсутність старшого стрільця-оператора штурмового спеціалізованого відділення штурмового спеціалізованого взводу штурмової спеціалізованої роти штурмового спеціалізованого батальйону (ШКВАЛ) управління вказаної військової частини солдата ОСОБА_4 ; пошукові заходи позитивних результатів не дали, на телефонні дзвінки він не відповідає, місцезнаходження його не відоме, у зв`язку з чим командир просить призначити службове розслідування (а.п. 96);

- даними копії витягу з наказу ТВО командира вказаної військової частини від 17.11.2024 року № 327, згідно з яким ОСОБА_4 вважати таким, що вибув з пункту постійної дислокації АДРЕСА_2 і 17.11.2024 року самовільно залишив військову частину та знято з усіх видів забезпечення (підстава: рапорт ТВО командира штурмової спеціалізованої роти (ШКВАЛ) управління військової частини НОМЕР_2 від 17.11.2024 року (а.п. 99));

- даними доповіді про факт самовільного залишення військової частни А 4267 ППД м.Коломия (ОК «Захід») військовослужбовця військової служби за контрактом, солдата ОСОБА_4 № 10/2/2713 від 17.11.2024 року, згідно з якою 17.11.2024 року від ТВО командира штурмової спеціалізованої роти (ШКВАЛ) управління вказаної військової частини надійшла доповідь про факт відсутності старшого солдата ОСОБА_4 та встановлено, що 17.11.2024 року під час перевірки наявності особового складу у вказаній військовій частині виявлено його відсутність, службове розслідування проводиться згідно з відповідним наказом командира військової частини (а.п. 100);

-даними витягу з наказу тимчасово виконуючого обов`язки командира вказаної військової частини від 17.11.2024 року № 4359, згідно з яким призначено службове розслідування за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_2 солдатом ОСОБА_4 (а.п.95);

- даними акту службового розслідування від 20.11.2024 року, відповідно до якого службове розслідування за даним фактом вважати завершеним; факт самовільного залишення військової частини без поважних причин, вчиненого в умовах воєнного стану тривалістю понад три доби солдатом ОСОБА_4 в період з 17.11.2024 року по теперішній час вважати підтвердженим; за порушення вимог ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.ст. 2, 11, 12, 16, 49, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ОСОБА_4 вирішено притягнути до дисциплінарної відповідальності після його повернення до вказаної військової частини; організувати направлення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до відповідного органу досудового розслідування з метою внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.п. 83-94);

- повідомленням командира військової частини НОМЕР_2 (в порядку ст. ст. 60, 214, 216 КПК України) № 4/4558 від 21.11.2024 року, згідно з яким встановлено, що 17.11.2024 року в пункті постійної дислокації військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ) під перевірки наявності особового складу виявлено відсутність в строю умовно-достроково звільненого від відбування покарання військовослужбовця цієї військової частини солдата ОСОБА_4 , який самовільно залишив частину без поважних причин, тривалістю понад три доби, в умовах воєнного стану та станом на дату складення повідомлення (21.11.2024 року) у її розташуванні відсутній, у зв`язку з чим призначено службове розслідування за даним фактом; розшукові заходи, організовані командуванням військової частини, позитивних результатів не дали, на телефонні дзвінки він не відповідає, місцезнаходження його не відоме (а.п. 106-107);

- даними копії витягу з наказу командира вказаної військової частини НОМЕР_2 від 26.11.2024 року № 5168, згідно з яким службове розслідування, призначене наказом командира вказаної частини від 17.11.2024 року № 4359, вважати завешеним; факт самовільного залишення військової частини без поважних причин, вчиненого тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану солдатом ОСОБА_4 в період з 17.11.2024 року по теперішній час вважати підтвердженим; за порушення вимог ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.ст. 11, 12, 16, 49, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України солдата ОСОБА_4 вирішено притягнути до дисциплінарної відповідальності та накласти дисциплінарне стягнення «сувора догана», після його повернення до вказаної військової частини; організувати направлення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до відповідного органу досудового розслідування з метою внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.п. 108-111).

Від допиту в судовому засіданні свідків сторони обвинувачення прокурор відмовився.

Отже, дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.5 ст. 407 КК України, оскільки він, будучи військовослужбовцем, самовільно залишив військову частину, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Прокурор просить визнати обвинуваченого винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ч. 1 ст.71 КК України до вказаного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.12.2023 року та визначити йому остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць, врахувавши, що згідно з ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 29.05.2024 року він умовно-достроково звільнений від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом.

Захисник, враховуючи, що обвинувачений вину у вказаному кримінальному правопорушенні визнав повністю, у вчиненному щиро розкаявся, його дії відповідають кваліфікації, зазначеній в обвинувальному акті, він є особою молодого віку, за місцем проживання характеризується позитивно, брав безпосередню участь в зоні проведення бойових дій, має бажання й надалі проходити військову службу, відсутність шкідливих наслідків та наявність обставини, що пом`якшує покарання, тому просить призначити обвинуваченому покарання, не пов`язане з позбавлення волі.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд у відповідності до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно зі ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, є тяжким злочином.

Суд вважає, що згідно зі ст.66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, є його щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, вказаних в ст.67 КК України, судом не встановлено.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує також спосіб посягання, форму та ступінь вини обвинуваченого.

Одночасно суд враховує, що обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності (а.п. 117-120), відбував покарання у виді позбавлення волі, після відбуття якого 07.06.2024 року умовно-достроково звільнений з місць позбавлення волі на підставі ст. 81-1 КК України для проходження військової служби за контрактом (а.п. 122-127) та, не зробивши для себе належних висновків, вчинив інкриміноване йому діяння під час непогашеної і не знятої судимості; за місцем проходження військової служби характеризувався посередньо (накази командирів виконує, але поребує додатково контролю, до виконання службових обовязків ставиться нналежним чином, поставлені завдання не виконує у встановлені терміни, потребує постійного контролю зі сторони старших командирів (начальників) щодо дотримання військової дисципліни, на критику реагує пасивно та належних висновків не робить, при виконнні службових обов`язків не виявляє ініціативи, військові статути, настанови та обов`язки по займаній посаді та інші нормативні акти не знає в повному обсязі і не керується ними в повсякденній службовій діяльності, фізично розвинений добре, стан здоровя задовільний, про що вказано в службовій характеристиці ТВО командира штурмової спеціалізованої роти (ШкВАЛ) управління військової частини НОМЕР_2 від 20.11.2024 року (а.п. 114); відповідно до медичної характеристики від 17.11.2024 року за час проходження служби у вказаній військовій частині за медичною допомогою не звертався та не перебував на стаціонарному лікуванні (а.п. 115); в КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільськоїобласної ради він за медичною допомогою до лікаря-психіатра поліклініки вказаного медичного закладу не звертався, про що свідчить копія довідки №03-10/973 від 19.03.2025 року (а.п. 88); а також ставлення обвинуваченого до вчиненого та його молодий вік (а.п. 116).

Відповідно до ч. 3 ст.81-1 КК України у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом, протягом невідбутої частини покарання нового кримінального правопорушення суд призначає такій особі покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.

Тому, суд, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України, а також ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків, особи обвинуваченого, приходить до висновку, що останньому слід призначити покарання у межах санкції ч.5 ст. 407 КК України, тобто у виді позбавлення волі на мінімальний строк, оскільки виправлення і перевиховання обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства і це, на переконання суду, буде буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами. Крім того, суд враховує позицію сторони обвинувачення про призначення обвинуваченому вказаного покарання. Остаточне покарання обвинуваченому слід визначити за сукупністю вироків на підставі ч. 1 ст. 71 КК України у виді позбавлення волі, оскільки злочин ОСОБА_4 , як особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом, вчинено під час невідбутої частини покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.12.2023 року (за яким він засуджений за ч.3 ст.185, ч.1 ст.309 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією майна, яке він не відбув), частково приєднавши невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі за попереднім вироком, враховуючи, що невібута частина основного покарання за попереднім вироком становить 2 роки 10 місяців 16 днів, від якого він умовно-достроково звільнений для проходження військової служби.

Посилання обвинуваченого щодо нез`явлення вчасно на службу, мотивуючи необхідністю виготовлення паспортного документу, суд до уваги не приймає та оцінює критично, оскільки жодних підтверджуючих документів його звернення до будь-якого органу щодо його оформлення за час його самовільного залишення військової частини ним до матеріалів кримінального провадження не долучено, як і не надано жодних доказів, які б підтверджували наявність будь-яких поважних причин його самовільного залишення військової частини.

Суд враховує також, що у зв`язку із набранням 27.01.2023 року чинності Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці» від 13 грудня 2022 року № 2839-IX, посилено кримінальну відповідальність за вчинення військових кримінальних правопорушень, та обмежено застосування ст. 69 та ст. 75 КК України у випадках засудження, зокрема, за кримінальне правопорушення, передбачене ст. 407 КК України, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

Так, згідно з ч. 1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Таким чином, підстави для застосування до обвинуваченого положень ст.75 КК України як і ст.69 КК України відсутні.

Згідно з даними матеріалів кримінального проваження на підставі ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, зміст якої отримано шляхом повного доступу до Єдиного реєстру судових рішень, до ОСОБА_4 01.04.2025 року застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з правом внесення застави 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60 560 грн. (а.п.7-9).

Відповідно до листа ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)» ОСОБА_4 29.05.2025 року звільнено із вказаної установи у зв`язку із внесенням застави у розмірі 60 560 грн. відповідно до ухвали Коломийського міськрайонного суду від 20.05.2025 року про обрання запобіжного заходу (а.п.56).

Тому обвинуваченому слід зарахувати в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 01.04.2025 року по 29.05.2025 року включно.

Необхідності зміни запобіжного заходу до обвинуваченого у вигляді застави до набрання цим вироком законної сили немає. Тому суд вважає, що цей запобіжний захід слід залишити до набрання вироком законної сили.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази відсутні.

На підставі наведеного та, керуючись ст.ст. 370, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного судом обвинуваченому за даним вироком суду, частково приєднати невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.12.2023 року за ч.3 ст.185, ч.1 ст.309 КК України, та остаточне покарання ОСОБА_4 визначити у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць, з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Строк відбуття ОСОБА_4 визначеного остаточного покарання рахувати з моменту його фактичного затримання після набрання цим вироком законної сили.

Зарахувати ОСОБА_4 в строк відбуття остаточного покарання строк попереднього ув`язнення з 01.04.2025 року по 29.05.2025 року включно.

Запобіжний захід у вигляді застави залишити обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили.

Заставу в розмірі 60 560 (шістдесять тисяч п`ятсот шістдесят) гривень, внесену на депозитний рахунок Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області (МФО: 820172, код отримувача: 26289647, банк отримувача: ДКС України, м. Київ, рахунок: UA0002265, згідно з ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20.05.2025 року, повернути заставодавцю після набрання вироком суду законної сили.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з часу його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1