"29" травня 2025 р. Справа № 363/2911/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 року м. Вишгород

Слідчий суддя Вишгородського районного суду Київської області ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді клопотання слідчого відділу Вишгородского РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Вишгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000199 від 14.02.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Степанокерт Вірменії, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого

ВСТАНОВИВ:

До Вишгородського районного суду надійшло клопотання слідчого відділу Вишгородского РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Вишгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000199 від 14.02.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України з вимогою продовжити строк тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 в межах строку досудового слідства, тобто до 03.07.2025 року та утримувати його в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , будучи обізнаними із законними умовами поводження з вогнепальною зброєю, усвідомлюючи наслідки своїх суспільно-небезпечних дій, направлених проти громадської безпеки в частині захисту життя та здоров?я людей від негативного впливу руйнуючого характеру вогнепальної зброї в результаті їх неконтрольованого обігу, в порушення вимог законодавства України, яким регулюється порядок поводження з вогнепальною зброєю і боєприпасами, у тому числі Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12 жовтня 1992 року, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від №622 від 21 серпня 1998 року, вчинив придбання, зберігання та збут вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 , маючи прямий умисел, направлений на порушення встановленого законом порядку обігу вогнепальної зброї, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, без передбаченого законом дозволу, у невстановлений досудовим розслідуванням час, день та місці, але не пізніше 08.03.2025 року, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на придбання та збут вогнепальної зброї та боєприпасів.

З метою реалізації свого злочинного умислу спрямованого на придбання вогнепальної зброї та бойових припасів ОСОБА_4 за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, але не пізніше 14 год. 30 хв. 08.03.2025 року, у невстановленої слідством особи, незаконно придбав бойову нарізну зброю, а саме автомат моделі «АКС-74» та 30 набоїв калібру 5,45х39 мм, що належать до боєприпасів нарізної вогнепальної зброї, після чого розпочав їх незаконно зберігати у невстановленому досудовим розслідуванням місці, з метою збуту.

У подальшому, ОСОБА_4 задля доведення свого злочинного умислу до кінця, 08.03.2025, у невставлений досудовим розслідуванням час, незаконно зберігаючи при собі бойову нарізну зброю, а саме автомат моделі «АКС-74» та 30 набоїв калібру 5,45х39 мм, що належать до боєприпасів нарізної вогнепальної зброї, перебуваючи на території гаражного кооперативну ГБК «Мрія», який розташований по вул. Шолуденка місто Вишгород Київської області поблизу будинку №137, діючи умисно, з корисливих мотивів, приблизно о 14 год. 30 хв., 08.03.2025, незаконно збув ОСОБА_8 бойову нарізну зброю, а саме автомат моделі «АКС-74» та 30 набоїв калібру 5,45х39 мм, що належать до боєприпасів нарізної вогнепальної зброї за грошові кошти в сумі 800 доларів США, що в перерахуванні на Національну валюту становить 33 019 грн 36 коп., станом на 08.03.2025 року.

Під час проведенням огляду місця події 08.03.2025, за адресою: м. Київ, вул. Богатирська, неподалік від буд. №17, ОСОБА_8 добровільно видав співробітникам правоохоронних органів бойову нарізну зброю, а саме: автомат моделі «АКС-74» та 30 набоїв калібру 5,45х39 мм, що належать до боєприпасів нарізної вогнепальної зброї.

Крім того, у невстановлений досудовим розслідуванням час, день та місці, але не пізніше 14.03.2025, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на придбання та збут вибухових пристроїв.

З метою реалізації свого злочинного умислу спрямованого на придбання вибухових пристроїв ОСОБА_4 за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, але не пізніше 16 год. 45 хв. 14.03.2025, у невстановленої слідством особи, незаконно придбав одну гранату Ф-1 із запалом УЗРГМ до неї та одну гранату GHO-1 RDX із запалом AF11, що належать до вибухових пристроїв, після чого розпочав їх незаконно зберігати у невстановленому досудовим розслідуванням місці, з метою збуту.

У подальшому, ОСОБА_4 задля доведення свого злочинного умислу до кінця, 14.03.2025, у невставлений досудовим розслідуванням час, незаконно зберігаючи при собі одну гранату Ф-1 із запалом УЗРГМ до неї та одну гранату GHO-1 RDX із запалом AF11, перебуваючи на території гаражного кооперативну ГБК «Лісний», який розташований за адресою Київська область, м. Вишгород, вул. Кургузова 1-Д, діючи умисно, з корисливих мотивів, приблизно о 17 год. 10 хв., 14.03.2025, незаконно збув ОСОБА_8 вибухові пристрої, а саме одну гранату Ф-1 із запалом УЗРГМ до неї та одну гранату GHO-1 RDX із запалом AF11 за грошові кошти в сумі 150 доларів США, що в перерахуванні на Національну валюту становить 6 229 грн 05 коп., станом на 14.03.2025 року.

Під час проведенням огляду місця події 14.03.2025, за адресою: м. Київ, вул. Богатирська, неподалік від буд. №17, ОСОБА_8 добровільно видав співробітникам правоохоронних органів: одну гранату Ф-1 із запалом УЗРГМ до неї та одну гранату GHO-1 RDX із запалом AF11, що належать до вибухових пристроїв.

03.04.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Двомісячний строк досудового розслідування в кримінальному провадженні закінчується 03.06.2025, проте завершити досудове розслідування до вказаного строку неможливо внаслідок складності кримінального провадження.

На даний час у кримінальному провадженні необхідно дослідити та перевірити всі обставини вчиненого злочину, провести та завершити ряд слідчих та інших процесуальних дій, отримати висновки призначених експертиз, результати яких матимуть доказове значення для судового розгляду у кримінальному провадженні.

Керівником Вишгородської окружної прокуратури Київської області продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні до трьох місяців, тобто до 03.07.2025 року включно.

Враховуючи строк досудового розслідування, який на даний час триває та зважаючи на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а також ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на даний час виникла необхідність у продовженні строку вказаного запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 .

Про наявність вказаних ризиків свідчать наступні факти, зокрема:

-щодо наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, зазначено, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, за який законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, тому підозрюваний, знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує, у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, з метою уникнення покарання за вчинення злочинів в яких він підозрюється, може переховуватися від органу досудового розслідування та в подальшому від суду.

-також наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, який підтверджується тим, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності може незаконно впливати шляхом підбурювання, вмовляння, залякування на свідків у даному кримінальному провадженні, у тому числі, здійснити стосовно останніх насильницькі дії, оскільки останні надали та можуть надати органу досудового розслідування беззаперечні показання, що підтверджують причетність ОСОБА_4 до вчинення вказаного кримінального правопорушення.

-ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, наявний зважаючи на те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, через що може вживати заходів щодо приховування відомостей про обставини вчинення ним кримінальних правопорушень, а також останній зможе використати відповідні можливості для уникнення кримінальної відповідальності за вчинені діяння, зокрема шляхом підкупу, погроз, тиску на учасників кримінального провадження та/або створити інші умови чи обставини з метою уникнення кримінальної відповідальності;

-стосовно наявності ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, то звертаю увагу суду на те, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення насильницького характеру, зокрема з метою помсти свідкам, які надали покази у даному кримінальному провадженні, з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Єдиним запобіжним заходом, який здатен забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та унеможливить реалізацію вищевикладених ризиків є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а тому наявна необхідність у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

В судовому засіданні прокурор підтримав заявлене клопотання в повному обсязі, та просив його задовольнити.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора, оскільки стороною обвинувачення не доведено обґрунтованість підозри та існування зазначених у клопотанні ризиків, а також те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти наявним ризикам і досягти мети, передбаченої ст. 177 КПК України. Зазначив, що достатнім для належної процесуальної поведінки підозрюваного є застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначив, що повністю визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підтримав думку свого захисника.

Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання, слідчим суддею зазначається наступне.

З матеріалів клопотання встановлено, що слідчим відділом Вишгородського РУП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні у кримінальному провадженні № 0000199 від 14.02.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

03 квітня 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

04 квітня 2025 року ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 02.06.2025 року включно, та визначено останньому альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 грн.

Керівником Вишгородської окружної прокуратури Київської області продовжено строк досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні до трьох місяців, тобто до 03.07.2025 включно.

Згідно з ч.3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовженим слідчим суддею межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Відповідно до статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя враховує, що поняття обґрунтована підозра не визначене у національному законодавстві, але, зважаючи на вимоги, закріплені у статті 9 КПК України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд враховує позиції Європейського суду з прав людини викладені в його рішеннях.

У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий, поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року).

Враховуючи наведену вище практику Європейського Суду з прав людини та не вирішуючи питання доведеності вини ОСОБА_4 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає, що для вирішення питання про продовження строків запобіжного заходу, підозра в розумінні вимог ст.ст. 177, 178 КПК України є обґрунтованою.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим моментом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. У справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 вказано, що особлива якість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Також, при вирішенні вказаного питання необхідно прийняти до уваги те, що відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя, тяжкість можливих наслідків уникнення від суду і серйозність пред`явленого обвинувачення, необхідність попередити тиск на свідків. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний та соціальний стан особи.

Слідчий суддя погоджується, що є достатні підстави вважати про наявність ризиків, які передбачені пунктами 1,3,4,5 статті 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків, у цьому ж кримінальному провадженні, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню та вчинити інше кримінальне правопорушення.

За таких обставин, встановивши наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, враховуючи наявність ризиків, передбачених пунктами 1,3,4,5 статті 177 КПК України, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, особу ОСОБА_4 , який не має достатнього стримуючого стороннього впливу та вагомих гарантій, які б переважали настання згаданих ризиків, дисциплінували його поведінку, тяжкість покарання, яка загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також враховуючи, що обставини, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на теперішній час не змінились та ризики передбачені ст.177 КПК України, що були підставою для застосування цього запобіжного заходу, не зменшилися та не перестали існувати, що у своїй сукупності свідчить про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам, та виправдовують подальше тримання під вартою підозрюваного, тож клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання підлягає задоволенню.

Будь-яких нових обставин, які б в достатній мірі слугували підставою для пом`якшення запобіжного заходу суду наведено не було.

Крім того, відповідно до вимог ч. 5 ст. 182 і ч. 3 ст. 183 КПК України враховуючи обставини кримінального правопорушення, зазначені ризики, майновий стан підозрюваного, який офіційно не працює та має на утриманні двох малолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,слідчий суддя вважає за необхідне визначити розмір застави 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 151 400 грн., як такий, що є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні та є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, та не є завідомо непомірним для нього.

Керуючись статтями 176-178, 183,193-194, 197,199, 372 КПК України,слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого відділу Вишгородского РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Вишгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000199 від 14.02.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України стосовно ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_4 строк тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України в межах строку досудового розслідування, тобто до 03 липня 2025 року.

Визначити ОСОБА_4 заставу - 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 151 400 (сто п`ятдесят одну тисячу чотириста) грн.

Підозрюваний ОСОБА_4 або заставодавець (інша фізична чи юридична особа) мають право у будь-який момент внести заставу у вказаному розмірі в порядку ст. 182 КПК України.

У разі внесення застави на підставі ст. 194 КПК України зобов`язати ОСОБА_4 прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду, яких повідомляти про зміну місця свого проживання й без дозволу останніх не відлучатися з населеного пункту за місцем проживання, утримуватись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

Згідно ч. 8 і ч. 10 ст. 182 КПК України в разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави, а при зверненні застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, обчислювати з дня внесення застави до 03 липня 2025 року.

Повний текст ухвали проголошено 03 червня 2025 року о 15 годині 00 хвилин.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1