справа № 399/338/25
провадження № 1-кп/399/35/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2025 року смт Онуфріївка

Онуфріївський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000028 від 24.02.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Камбурліївка Онуфріївського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, освіта середня, неодруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого на посаді охоронника в СТОВ "Родіна" раніше не судимого, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

встановив:

У вересні 2024 року, більш точної дати під час досудового розслідування не встановлено, у ОСОБА_3 виник протиправний умисел, спрямований на використання підробленого офіційного документа - посвідчення водія під час керування автомобілем.

Діючи згідно свого протиправного умислу ОСОБА_3 достовірно знаючи, що посвідчення про право керування транспортним засобом видається та посвідчується державним органом у чітко встановленому законом порядку, який передбачений Постановою Кабінету Міністрів України N? 340 від 08 травня 1993 року «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», діючи умисно, всупереч вищевказаному порядку у вересні 2024 року придбав у невстановленої особи посвідчення водія: серія НОМЕР_1 , відповідно до якого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 має право на керування транспортними засобами за категорією «В». Залишив дане посвідчення у себе з метою використання для підтвердження права керувати транспортними засобами певної категорії.

23 лютого 2025 року, приблизно о 16:00 год. ОСОБА_3 здійснюючи керування транспортним засобом марки ВАЗ 21012 з державним номерним знаком НОМЕР_2 , (який на праві приватної власності належить громадянці ОСОБА_5 ), рухаючись по вулиці Центральна в с. Камбурліївка Онуфріївської ОТГ Олександрійського району Кіровоградської області, допустив порушенням правил дорожнього руху, передбачені п.п. «и» п.15.9 та п.п. «ж» п.15.9, здійснивши зупинку та стоянку безпосередньо в місці виїзду на прилеглу до магазину «Оптовичок» територію, що унеможливлює зустрічний роз?їзд або об?їзд транспортного засобу, що зупинився.

В подальшому, з огляду на порушення правил дорожнього руху ОСОБА_3 23.02.2025 був зупинений поліцейськими сектору реагування патрульної поліції ВП N?l (м. Світловодськ) Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області, які знаходились поблизу. На законну вимогу поліцейських, при перевірці документів з метою встановлення особи та права керувати транспортним засобом, ОСОБА_3 , діючи умисно, реалізуючи свій прямий умисел на використання завідомо підробленого документу, усвідомлюючи, що пред?явлення цього документу дозволить йому посвідчувати свою особу та надає право на керування транспортним засобом, пред?явив представникам поліції посвідчення водія: серія НОМЕР_1 , відповідно до якого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 має право на керування транспортними засобами за категорією «В», тобто умисно протиправно використав завідомо підроблений документ.

При цьому, при проведенні поліцейськими перевірки наданого ОСОБА_3 посвідчення водія було встановлено, що за даними, які містяться в системі «Інформаційний портал Національної поліції», вказане посвідчення за особою ОСОБА_3 не значиться.

Відповідно до висновку експерта від 26.02.2025 N? CE-19/112-25/2687-ДД, складеного за наслідками проведення судово-технічної експертизи документів, бланк посвідчення водія серії НОМЕР_1 , виданий на ім?я ОСОБА_3 , не відповідає зразкам аналогічних бланків посвідчень водія, що перебувають в офіційному обігу на території України за способом друку та відсутністю елементів захисту.

Згідно з Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20.11.2012 N? 5492-VI, ст. 13 ч. 1 п. 2 (а) цього Закону-посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус; також відповідно до ст. 29 ч. 1 цього Закону посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами. Відповідно, посвідчення водія є офіційним документом.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документа.

В судовому засіданні ОСОБА_3 зазначив, що пред`явлене обвинувачення у кримінальному провадженні йому зрозуміле, вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, фактичних обставин кримінального правопорушення не оспорював.

Заслухавши думку учасників судового провадження щодо визначення обсягу та порядку дослідження доказів, враховуючи те, що обвинувачений вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та не оспорював фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які викладені в обвинувальному акті, інші учасники судового процесу також не оспорювали фактичних обставин справи та не заперечували щодо визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, а також судом їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд в судовому засіданні на підставі ч.3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин провадження, які ніким не оспорюються. З огляду на зазначене, судом постановлено наступний обсяг та порядок дослідження доказів - допит обвинуваченого, дослідження характеризуючих даних щодо обвинуваченого, висновку експерта.

Обвинувачений, не оспорюючи фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, надав суду наступні показання, а саме, що дійсно 23.02.2025 в с. Камбурліївка Онуфріївської територіальної громади Олександрійського району Кіровоградської області керував на автомобілі, що вказаний в обвинувальному акті, був зупинений працівниками поліції та при перевірці посвідчення водія останніми встановлено, що посвідчення водія нелегальне, підроблене. Додав, що вказане посвідченння водія він придбав через Інтернет за 7000 грн. На водія відповідної категорії не навчався, керування не здавав. Про порядок навчання на водія дізнався згодом. Розуміє неправомірність своїх дій, розкаявся у вчиненому, зробив для себе висновки, а саме в разі необхідності в отриманні посвідчення водія, піде навчатися за встановленою процедурою. Наразі за станом здоров`я необхідності та можливості в керуванні автомобілем немає. Зазначив, що подібні дії в майбутньому не повторяться, вибачився за такий його вчинок.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_3 у скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, його вина також доведена і підтверджується зібраними по справі доказами, які у відповідності до ч. 3 ст.349 КПК України обвинувачений визнав та з якими погодилася в повному об`ємі.

Суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, оскільки він використав завідомо підроблений документ, а тому суд його дії кваліфікує за ч.4 ст.358 КК України.

Вирішуючи питання про призначення міри покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 65 КК України, беручи до уваги вимоги п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 (із змінами та доповненнями), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання, а також те, що згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Нормами ст. 50 КК України встановлено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).

Інкриміноване правопорушення відповідно до ст.12 КК України класифікується як кримінальний проступок.

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд враховує особу обвинуваченого, який раніше не судимий, неодружений, не має на утриманні дітей, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, офіційно працевлаштований. За місцем проживання характеризується позитивно. Щиро розкаявся у вчиненому.

Обставиною, яка в силу ст.66 КК України пом`якшує покарання, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які в силу ст.67 КК України обтяжують покарання не встановлено.

Враховуючи викладене, класифікацію кримінального правопорушення, як кримінальний проступок, особу винного, визнання обвинуваченим вини, щире каяття у вчиненому, суд дійшов до переконливого висновку, що справедливим та достатнім для виправлення ОСОБА_3 буде покарання у виді штрафу, що відповідає санкції ч.4 ст. 358 КК України.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Долю речових доказів по кримінальному провадженню необхідно вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Судові витрати на залучення експерта для проведення судових експертиз у кримінальному провадженні становлять 3183,60 грн,які підлягають стягненню з обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст.358 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 гривень ( вісімсот п`ятдесят гривень 00 коп.).

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судові витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні в сумі 3183,60 гривні (три тисячі сто вісімдесят три гривні 60 коп.).

Речові докази:

- бланк посвідчення водія з серійним номером ВХН N? 901136, виданий на ім?я ОСОБА_3 , поміщений до спеціалізованого пакету «Україна МВС ЕКСПЕРТНА СЛУЖБА» N?5627800 - долучено до матеріалів кримінального провадження - знищити;

- оптичний диск з копією відеозапису від 23.02.2025 з портативної нагрудної бодікамери працівників з РП СПД N?1 (с. Онуфріївка) ВП N?1 (м. Світловодськ) Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області, які здійснили зупинку транспортного засобу 23.02.2025 під керуванням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким зафіксовано спілкування з останнім - долучено до матеріалів кримінального провадження - залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Кропивницького апеляційного суду через Онуфріївський районний суд Кіровоградської області.

Суддя Онуфріївського районного

суду Кіровоградської області ОСОБА_1