Справа № 748/135/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/122/25
Категорія - ч. 1 ст. 115 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження внесеного 15 жовтня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005047, за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , захисників обвинуваченого ОСОБА_8 адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_7 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23 жовтня 2023 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігів, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, раніше судимого:

18 травня 2011 року Новозаводським районним судом м. Чернігова за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 104 КК України від відбуття покарання звільнено з іспитовим строком 2 роки;

26 листопада 2012 року Деснянським районним судом м. Чернігова за ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 156, ст.ст. 70, 71 КК України до 7 років 8 місяців позбавлення волі, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23 жовтня 2023 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 28 034 грн. 34 коп. процесуальних витрат на залучення експертів.

Питання про долю речових доказів і документів вирішене у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Не погоджуючись з вироком суду були подані апеляційні скарги в яких:

- адвокат ОСОБА_9 просить вирок суду щодо ОСОБА_8 змінити, перекваліфікувавши його дії з ч. 1 ст. 115 КК України на ст. 118 КК України призначивши мінімальне покарання, визначене санкцією вказаної статті.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги показання ОСОБА_8 , який не заперечував факт нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, однак, пояснив, що діяв з метою припинити незаконні дії ОСОБА_10 , який погрожував всіх підірвати, тримаючи в руках гранату. Коли він виходив з будинку, то потерпілий лежав на підлозі та погрожував ОСОБА_11 , а обличчя його було в крові. Саме обвинувачений викликав швидку та поліцію і припинив наносити загиблому тілесні ушкодження відразу після того, як ОСОБА_11 повідомила, що граната в неї.

Вказує, що сторона захисту неодноразово наполягала на виклику в судове засідання братів ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які були свідками та безпосередніми учасниками подій, які відбувались 15 жовтня 2022 року, але стороною обвинувачення так і не була забезпечена їх явка в судове засідання. Без допиту цих свідків встановити дійсні обставини подій, що відбувались 15 жовтня 2022 року неможливо, саме орган досудового розслідування був зобов`язаний їх розшукати та допитати з метою встановити істину.

Захисник вважає, що під час судового розгляду було встановлено, що всі дії ОСОБА_8 були вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів громадян, які знаходились поряд, оскільки в разі, коли б ОСОБА_10 встиг би дістати чеку з гаранти, то наслідки були б непоправні;

- адвокат ОСОБА_14 в апеляційній скарзі просить вирок суду щодо ОСОБА_8 скасувати, а кримінальне провадження закрити на підстав п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України за недоведеністю винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що вирок суду за своїм змістом не відповідає положенням кримінального процесуального закону, Конституції України та правовій позиції Верховного Суду, стороною обвинувачення під час судового розгляду не було доведено в установленому законом порядку, поза розумним сумнівом, наявність в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, суд першої інстанції в порушення вищевказаних норм, допустив неповноту судового розгляду, побудував вирок на припущеннях, не надав доказам належної оцінки, фактично витлумачивши їх на користь сторони обвинувачення, чим порушив принцип презумпції невинуватості, законності та забезпечення доведеності вини стороною обвинувачення поза розумним сумнівом, проігнорував доводи сторони захисту, не надавши їм належної оцінки в своєму рішенні.

Вважає, що показання ОСОБА_8 про обставини заподіяння тілесних ушкоджень і обставини, за яких настала смерть потерпілого, залишились не спростованими. ОСОБА_8 наголошував на тому, що коли він перебував в будинку разом із загиблим та іншими особами, у ОСОБА_10 в руках була граната, яку він погрожував підірвати. Саме з метою знешкодити потерпілого, який ніс небезпеку іншим особам, його підзахисний почав наносити удари по голові потерпілого та різним частинам тіла. Наміру заподіювати смерть ОСОБА_10 у нього не було. Вони билися до тих пір, поки дружина загиблого - ОСОБА_15 не забрала гранату, яку потім забрав ОСОБА_16 . Після цього він припинив наносити удари та з потерпілою пішов з хати. ОСОБА_10 залишався живим, лежав на підлозі в крові та погрожував. Саме тому, що потерпілий був живий, він зателефонував спочатку в швидку, а потім вже в поліцію. Жодного умислу на вбивство він не мав, в його діях була необхідна оборона, оскільки загроза підриву гранати була реальною та загрожувала життю багатьох осіб. Вказані показання обвинуваченого були підтверджені і показаннями потерпілої.

Вважає, що ОСОБА_8 не міг передбачати суспільно-небезпечні наслідки у виді смерті іншої людини та бажати їх настання, оскільки причина смерті механічна асфіксія внаслідок аспірації крові, що виключає умисел на вбивство.

Стверджує, що підтвердити або спростувати спроможність та правдивість показань ОСОБА_8 могли свідки події брати - ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , а також дівчата на ім`я ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , які були безпосередньо присутні в будинку, коли ОСОБА_10 погрожував всіх підірвати, проте, вони не були допитані судом, чим допущено неповноту судового розгляду.

На переконання захисника, висновки суду, викладені у вироку, щодо достатності доказів того, що ОСОБА_8 діяв з прямим умислом, саме з метою умисного протиправного заподіяння смерті, усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у виді смерті іншої людини та бажав їх настання, є передчасними і необґрунтованими.

В порушення вимог ч. 1 ст. 92, ст. 91, ст. 22 та ст. 337 КПК України, в порушення принципів презумпції невинуватості, змагальності та доведеності вини саме стороною обвинувачення, суд першої інстанції зайняв обвинувальний ухил та витлумачив сумнівні та недопустимі докази надані стороною обвинувачення не на користь сторони захисту, а навпаки, на доведення вини обвинуваченого, проігнорувавши всі доводи сторони захисту, не надавши їм належної оцінки у своєму рішенні, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

- прокурор в апеляційній скарзі вирок суду вважає необґрунтованим та невмотивованим, таким, що не відповідає ст.ст. 370, 374 КПК України у зв`язку із невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, просить його скасувати та постановити новий вирок, яким ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 115 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що призначене ОСОБА_8 покарання є занадто м`яким, а призначення більш суворого покарання сприятиме попередженню вчинення засудженим нових злочинів та досягненню мети покарання.

На думку прокурора, ухвалюючи вирок щодо ОСОБА_8 , суд першої інстанції формально віднісся до наявності обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, зокрема таких як, рецидив злочинів та вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Вважає, що судом першої інстанції не взято до уваги обставини вчинення ОСОБА_8 попереднього злочину, внаслідок якого загинула людина, залишено поза увагою те, що він після відбуття покарання на шлях виправлення не став та відповідних висновків для себе не зробив, відбуття покарання за попереднім вироком не сприяло попередженню вчинення нових кримінальних правопорушень, а тому, призначене судом покарання у виді 10 років позбавлення волі, що є навіть нижчим від середньої межі санкції статті, не сприятиме попередженню вчинення засудженим нових злочинів та досягненню мети покарання.

Звертає увагу що на момент вчинення злочину ОСОБА_8 перебував у стані алкогольного сп`яніння, що також є обтяжуючою обставиною. Безпосередньо після вбивства потерпілого ОСОБА_10 обвинувачений був запальним та агресивним, що значно підвищує ступінь суспільної небезпеки злочину.

Не погоджуючись з твердженнями суду першої інстанції в тій частині, що суспільна небезпека вчиненого ОСОБА_8 злочину зменшується такими факторами, як агресивна поведінка потерпілого, що передувала вчиненню щодо нього злочину, негативні характеристики на потерпілого, його схильність до насильства по відношенню до дружини, адже ці відомості навпаки підвищують ступінь суспільної небезпечності, зважаючи на те, що ОСОБА_8 після телефонної розмови зі ОСОБА_10 , в ході якої між ними відбулась словесна перепалка та останній погрожував родині обвинуваченого, не повідомив до поліції про погрози ОСОБА_10 , а поїхав до домогосподарства потерпілого, усвідомлюючи, що конфлікт невідворотний.

Вважає, що висловлене в останньому слові ОСОБА_8 твердження про те, що він опинився не в тому місці не в той час, свідчить про відсутність каяття у вчиненому та жалю.

На переконання прокурора, висловлена під час судового розгляду думка потерпілої ОСОБА_11 про призначення покарання ОСОБА_8 не може прийматись до уваги, оскільки зі своїм чоловіком потерпіла перебувала у неприязних відносинах, і як вона вказувала під час допиту, після того, як ОСОБА_10 від нанесених обвинуваченим ударів впав на підлогу, вона не намагалась припинити протиправні дії ОСОБА_8 , а вийшла з будинку та пішла до подруги.

В поданих запереченнях на апеляційні скарги сторони захисту, прокурор просить відмовити у їх задоволенні.

Як встановлено судом першої інстанції, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 26.02.2022 № 59 ОСОБА_8 призначено на посаду старшого стрільця 2 механізованого відділення 2 механізованого взводу 1 механізованої роти, зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та на всі види забезпечення.

15 жовтня 2022 близько 15 год. 30 хв., військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 старший стрілець 2 механізованого відділення 2 механізованого взводу 1 механізованої роти ОСОБА_8 , знаходячись в будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в ході конфлікту, що виник на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи з прямим умислом, з метою умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_10 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у виді смерті іншої людини та бажаючи їх настання, умисно наніс ОСОБА_10 не менше двадцяти ударів кулаками обох рук та ліктем правої руки в ділянку голови, грудної клітки та верхньої правої кінцівки.

В тому числі, ОСОБА_8 під час вчинення протиправлних дій, з метою заподіяння смерті ОСОБА_10 , умисно наніс не менше п`ятнадцяти ударів у життєво важливий орган - в голову ОСОБА_10 , а також не менше двох ударів в ділянку верхньої кінцівки, не менше трьох ударів в ділянку грудної клітини.

Внаслідок указаних протиправних дій ОСОБА_8 ОСОБА_10 спричинено: комплекс тілесних ушкоджень у вигляді забійної рани та садна правої кисті, які як кожне окремо та і в сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень; комплекс тілесних ушкоджень у вигляді закритої травми грудної клітки, яка включає в себе переломи від другого по сьоме ребра зліва з крововиливами в м`які тканини грудної клітки, ушкодженням пристінкової плеври в їх проекції, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості; комплекс тілесних ушкоджень у вигляді поєднаної черепно-лицевої травми, який включає в себе забійні рани правої надбрівної ділянки, лівої брови, верхньої та нижньої повік лівого ока, ділянки перенісся, садно лобної ділянки справа, множинні масивні синці обличчя двобічно; лобної та скроневої ділянок справа, навколо обох очей, по всі йплощі носа, лівої вушної раковини, лівих привушної, щічної, виличної ділянок, масивні крововиливи в м`які тканини обличчя: лівих щічної та виличної приносової та підочної ділянок, в м`які тканини в проекції кутів нижньої щелепи двобічно, в ділянці носа; крововиливи під слизову оболонку ротової порожнини в проекції лівої приносової пазухи, в ділянці лівого кута рота, в проекції верхнього правого ікла, крововиливи в м`які тканини лівої скроневої, лівої тім`яно-потиличної, потиличної ділянки справа, лівої потиличної ділянки з поширенням на шию; багатоуламкові переломи кісток носа, верхньої щелепи з повним її від`єднанням (переломи типу Le Fort II), багатоуламкові переломи кісток основи черепа, лінійний перелом тіла нижньої щелепи в ділянці лівого кута, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення.

Смерть ОСОБА_10 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 , від комплексу тілесних ушкоджень у вигляді черепно-лицевої травми, яка призвела до механічної асфіксії внаслідок аспірації крові.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , які підтримали подані апеляційні скарги та заперечували проти апеляційної скарги сторони обвинувачення, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг сторони захисту та просив призначити ОСОБА_8 більш суворе покарання, дослідивши матеріали кримінального провадження, допитавши свідків та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

При перевірці матеріалів кримінального провадження апеляційним судом установлено, що висновки про доведеність винуватості ОСОБА_8 та кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 115 КК України судом першої інстанції зроблено на підставі доказів, досліджених та оцінених у сукупності із дотриманням вимог кримінального процесуального закону, про що у вироку відповідно до ст. 374 КПК України наведено докладні мотиви.

За матеріалами провадження місцевим судом ретельно перевірено доводи сторони захисту щодо відсутності у обвинуваченого умислу на вбивство. Зазначені в судовому рішенні мотиви про визнання цих доводів безпідставними, апеляційний суд вважає обґрунтованими і такими, що відповідають дослідженим у судовому засіданні доказам.

У процесі вивчення матеріалів кримінального провадження не було виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону під час збирання й закріплення доказів, які б викликали сумніви у їх достовірності. Всі докази, на яких ґрунтується обвинувачення, відповідають вимогам закону щодо допустимості, достовірності й достатності.

Свої висновки про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінального правопорушення за викладених у вироку обставин, суд першої інстанції обґрунтував, дослідив і проаналізував показання:

- обвинуваченого ОСОБА_8 , який вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав частково та пояснив, що він попередньо був знайомим з потерпілим, допомагав його дружині, з якою той не проживав, заготовити дрова на зиму. 15 жовтня 2022 року він з ОСОБА_11 їхали велосипедами до смт. Гончарівське і останній зателефонував ОСОБА_10 , в ході розмови вона надала йому та телефон і загиблий йому повідомив, що знає, де знаходиться його дружина та син, і що він їх підірве. Почувши таке, він поїхав у с.Жеведь до ОСОБА_21 . Приїхавши на місце, на вулицю вийшов останній та брати ОСОБА_22 . У ОСОБА_10 в руках була дерев`яна палка, якою той вдарив його по голові, рукам та спині. Коли він повідомив, що у нього немає жодних відносин з ОСОБА_11 , то потерпілий вибачився та запросив його у будинок. Згодом ОСОБА_23 поїхав за ОСОБА_11 і по приїзду у неї з загиблим виникла суперечка, в ході якої останній з ножем кидався до ОСОБА_24 , брати ОСОБА_22 відтягнули ОСОБА_21 , ніж забрали. Згодом ОСОБА_10 вийшов з будинку та повернувся з гранатою в руках, сказав, що всіх підірве. В цей момент до хати зайшли подруги ОСОБА_24 з маленькою дитиною. ОСОБА_10 почав йти на нього, погрожував висмикнути чеку з гранати. Він вдарив ОСОБА_21 , вони почали битися. Він бив потерпілого по обличчю кулаком та ліктем. ОСОБА_11 вихватила у ОСОБА_10 з рук гранату, яку забрав ОСОБА_25 та пішов з хати. Після цього він з з ОСОБА_11 вийшли з будинку, потерпілий в цей час лежав на підлозі. Він зателефонував у швидку допомогу, там йому сказали, щоб викликав поліцію;

- потерпілої ОСОБА_11 , яка пояснила, що з ОСОБА_8 вона познайомилася восени 2022 року, він іноді допомагав їй по господарству. 15 жовтня 2022 року вона разом з ОСОБА_8 на велосипедах поїхали у смт Гончарівське. По дорозі зателефонував її чоловік, погрожував їй. ОСОБА_8 заступився за неї, тому ОСОБА_10 сказав, щоб обвинувачений приїхав до нього поговорити, що останній і зробив, а вона поїхала до смт Гончарівське. Згодом її забрав ОСОБА_23 та вони поїхали до с. Жеведь. По приїзду ОСОБА_25 розповів про сутичку між обвинуваченим та потерпілим. ОСОБА_10 , коли її побачив, то накинувся на неї з ножем, виганяв з хати. Згодом, коли всі перебували в будинку, зайшов ОСОБА_10 з гранатою в руках та вимагав, щоб хлопці вийшли з будинку. ОСОБА_8 накинувся на ОСОБА_10 та вдарив кулаком в обличчя, той впав, в цей час вона вихопила з рук чоловіка гранату та передала ОСОБА_25 . Коли вона залишала будинок, то ОСОБА_8 з чоловіком билися;

- свідка ОСОБА_26 , рідного брата обвинуваченого, згідно пояснень якого, 15 жовтня 2022 року до нього прийшла ОСОБА_11 та попросила його дружину доглянути дітей, поки вона з`їздить до смт. Гончарівське. ОСОБА_8 також взяв велосипед та поїхав. Увечері йому зателефонував слідчий та повідомив, що брат когось вбив.

- судово-медичного експерта ОСОБА_27 яка пояснила, що у ОСОБА_8 наявні тілесні ушкодження на обох кінцівках, по задній поверхні грудної клітки, які виникли від дії твердих тупих предметів по механізму тиснення та тертя. На задній поверхні правого ліктьового суглобу ОСОБА_8 маються садна, які утворились внаслідок тиснення та тертя, що могли утворитись внаслідок нанесення ОСОБА_8 вказаною ділянкою тіла ударів по твердій поверхні. Що стосується відсутності саден на кистях рук, то експертом не виключається, що садна не утворились на кистях рук після нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 через індивідуальні особливості.

В ході апеляційного розгляду також були допитані наступні свідки, які надали наступні пояснення:

- свідок ОСОБА_23 показав, що 15 жовтня 2022 року під час перебування його та ОСОБА_25 у ОСОБА_10 приїхав, ОСОБА_8 і між останніми відбувся конфлікт, а після примирення потерпілого з обвинуваченим всі разом продовжили вживати алкогольні напої. Згодом він пішов відпочивати до іншої кімнати, але коли почув крики, то вийшовши, побачив, як ОСОБА_25 та ОСОБА_8 тримали за руки ОСОБА_10 , в якого було розбите обличчя та в руках останнього була граната. Він, вирвавши гранату з рук потерпілого вийшов з будинку, також вийшли ОСОБА_25 та ОСОБА_8 , а потерпілий, після того як його відпустили, впав на підлогу та продовжив там лежати, всі потім пішли і залишився лише обвинувачений викликати швидку;

- свідок ОСОБА_28 пояснила, що 15 жовтня 2022 року коли прибула до будинку ОСОБА_10 там знаходилися ОСОБА_23 , ОСОБА_25 , ОСОБА_11 , потім зайшов ОСОБА_10 з гранатою в руках та погрожував її підірвати. ОСОБА_8 вмовив випустити її з дитиною, коли вона вийшла, згодом вийшли всі інші, окрім ОСОБА_10 . Потім всі, окрім ОСОБА_8 пішли до центру.

Встановлені судом обставин щодо винуватості обвинуваченого, крім вище наведених показань, також підтверджується даними, що, зокрема, містяться у наступних доказах:

- протоколі про зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-, кінозйомки, відеозаписі від 21 жовтня 2022 року, аудіозапис телефонного дзвінка ОСОБА_8 15 жовтня 2022 року на лінію 102, на котрому зафіксовано повідомлення обвинуваченим особисто про вчинений ним злочин, та протокол огляду речей (аудіозапису) від 22 жовтня 2022 року. Із аудіозапису вбачається, що ОСОБА_8 повідомляє оператору про вбивство ОСОБА_10 через те, що той бажав смерті своїй дружині, погрожував гранатою, він заступився. Потерпілий не дихає, у нього не б`ється серце, він це перевіряв. Потім зафіксовано розмову ОСОБА_8 з працівниками поліції, які їхали на виклик. Працівнику поліції ОСОБА_8 повідомив, що потерпілий зачепив його сім`ю, його дружину та сина, тому він приїхав та знайшов його. Також ОСОБА_8 повідомляє, що у знайомої брата хотіли відібрати дітей, тому він допоміг та привіз цій жінці дрова, нарубав та склав їх, а потерпілий звинуватив його в тому, що у них з його дружиною відносини, та розповів про це його (обвинуваченого) дружині. Він дізнався про це і приїхав до потерпілого, побив його і той не дише. Також ОСОБА_8 повідомив, що забив потерпілого до смерті, бо той погрожував гранатою, гранату забрав якийсь чоловік, в будинку були ще діти. На запитання поліцейського, чи перевіряв він, можливо потерпілий живий, ОСОБА_8 повідомив, що пульс відсутній, може і живий, але він його доб`є поки поліція приїде, бо той знущався над своєю дружиною;

- протоколі про зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису від 21 жовтня 2022 року, відеозапису з бодікамери поліцейського та протоколу перегляду відеозапису від 29 жовтня 2022 року, згідно яких по приїзду працівників поліції на виклик ОСОБА_8 події фіксувалися на бодікамеру поліцейського, ОСОБА_8 працівникам поліції розповів, що він гостював у свого брата в селі Ковпита, у нього відбувся конфлікт з чоловіком, котрого він вбив, оскільки останній сповістив його дружину в «Facebook», що він зраджує її з його (потерпілого) дружиною, після чого ОСОБА_8 приїхав до Шкурського щоб поговорити з приводу погроз останнього. Зустрів Шкурський його з битою у руках. Потім у Шкурського граната була, де ділася не знає. Працівники поліції зайшли до будинку та виявили труп потерпілого;

- протоколі огляду місця події від 15 жовтня 2022 року, згідно якого було оглянуто домогосподарство, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , під час огляду виявлено труп ОСОБА_10 , у дворі біля сараю вилучено дерев`яний предмет, схожий на господарську товкачку, у будинку виявлено та вилучено предмет, схожий на ніж, змиви речовини бурого кольору, предмет схожий на пневматичний пістолет, мобільний телефон, слід низу підошви взуття, предмет схожий на пневматичну гвинтівку;

- протоколі від 16 жовтня 2022 року, яким зафіксовано огляд трупа ОСОБА_10 під час якого вилучено одяг останнього, відібрано біологічні зразки трупа.

- висновках експертів № СЕ-19/125-22/8137-БД від 8 листопада 2022 року, № СЕ-19/125-22/8138-БД від 11 листопада 2022 року та № СЕ-19/125-22/8139-БД від 15 листопада 2022 року відповідно до яких на наданих на дослідження зрізах нігтьових пластин та змивах з обох рук ОСОБА_8 та зрізах нігтьових пластин з обох рук та змивах з обох рук ОСОБА_10 виявлено сліди крові. Виявлені в об`єктах сліди крові можуть походити від потерпілого ОСОБА_10 та виключається можливість походження виявлених слідів крові від ОСОБА_8 ;

- висновку експерта № СЕ-19/125-22/8133-БД від 12 листопада 2022 року згідно якого на светрі, футболці, штанах та берцях, вилучених під час огляду трупа ОСОБА_10 , виявлено сліди крові, котрі можуть походити від потерпілого ОСОБА_10 . Виключається можливість походження виявлених слідів крові від підозрюваного ОСОБА_8 ;

- висновку експерта № СЕ-19/125-22/8134-БД від 29 листопада 2022 року згідно якого на футболці зеленого кольору, джинсах та кросівках з плямами речовини бурого кольору, вилучених під час затримання ОСОБА_8 , виявлено сліди крові, котрі можуть походити від потерпілого ОСОБА_10 та виключається можливість походження виявлених слідів крові від підозрюваного ОСОБА_8 ;

- виписці із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 1283 від 18 жовтня 2022 року, згідної якої лікарем наркологом встановлено перебування ОСОБА_8 15 жовтня 2022 року о 20 годині 40 хвилин у стані алкогольного сп`яніння;

- висновку експерта № 1355 від 15 жовтня 2022 року, згідно якого причиною смерті ОСОБА_10 стала поєднана черепно-лицева травма з множинними синцями та ранами голови, з масивними крововиливами в м`які тканини голови, уламковими переломами носових кісток та хрящів носа з розривами слизової оболонки та ушкодженням судин, уламковими переломами верхньої щелепи, кісток основи черепа, котрі супроводжувались масивною носовою кровотечою та затіканням крові у дихальні шляхи, що в свою чергу, призвело до механічної асфіксії внаслідок аспірації (вдихання) крові. Смерть ОСОБА_10 настала від комплексу тілесних ушкоджень у вигляді черепно-лицевої травми, яка призвела до механічної асфіксії внаслідок аспірації крові. Смерть настала через короткий проміжок часу (від кількох хвилин до пів години) після отримання всього комплексу ушкоджень;

- висновку експерта № 420 від 17 жовтня 2022 року згідно якого у ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців із забоями м`яких тканин обличчя, правої верхньої кінцівки, котрі виникли від дії тупих, твердих предметів по механізму удару та тиснення. Також у нього виявлені садна грудної клітки та обох верхніх кінцівок, котрі виникли від дії тупих, твердих предметів по механізму тертя. Вищевказані тілесні ушкодження як усі в сукупності, так і кожне окремо відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності;

- протоколі проведення слідчого експерименту від 17 жовтня 2022 року, за участю ОСОБА_8 в ході якого останній розповів та на місці події показав про обставини вчиненого ним злочину, зокрема, що потерпілий побіг у будинок, погрожуючи, що заріже, а він побіг за ним. Перебуваючи в будинку, він наніс ОСОБА_10 удар ліктем правої руки в щелепу від чого останній впав спиною на підлогу. Після цього, він став над ним та почав наносити численні удари руками та ліктем руки в область голови ОСОБА_10 , від чого по сторонам летіли бризки крові;

- результатах проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відео контроль особи від 27 грудня 2022 року, проведеної 24 листопада 2022 року згідно ухвали слідчого судді Чернігівського апеляційного суду від 19 жовтня 2022 року відповідно до яких під час розмови ОСОБА_8 своєму співрозмовнику повідомив про конфлікт, що виник у нього з потерпілим по телефону, як потерпілий зустрів його з дерев`яною палкою у руках. При цьому, був ще один чоловік. Він наносив удари потерпілому, після чого останній побіг у будинок, він побіг за ним. В будинку він наносив удари потерпілому та ліктем проломив череп.

Місцевий суд з достатньою повнотою перевірив всі доводи сторони захисту в судовому засіданні, виклав критичний аналіз окремих доказів. У своїх висновках суд першої інстанції навів мотиви, з яких взяв до уваги одні докази та відкинув інші, та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення і доводи, викладені стороною захисту в апеляційних скаргах, були предметом детального дослідження під час судового розгляду, вони отримали об`єктивну та належну оцінку в судовому рішенні, з якою погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Також, суд дотримався вимог ст. 10 КПК України, створивши необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою у наданні доказів, дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом. Клопотання сторін кримінального провадження вирішені судом у відповідності до вимог КПК України.

Суд першої інстанції, з`ясувавши передбачені ст. 91 КПК України обставини, що належать до предмета доказування, встановив факт наявності суспільно небезпечного діяння й обґрунтовано визнав доведеною винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Фактичні дані, які покладено в основу вироку і на яких ґрунтується обвинувачення ОСОБА_8 отримано в порядку, визначеному КПК України, вони узгоджуються між собою, були предметом безпосереднього дослідження суду, не викликають сумніву в законності їх збирання (формування) та процесуального закріплення. Тому ці дані в силу ст. 84 КПК України є доказами у кримінальному провадженні.

Вищенаведені докази перевірені судом першої інстанції з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та їх обґрунтовано покладено в основу вироку, оскільки вони є належними, допустимими та достатніми.

Твердження сторони захисту про відсутність в діях ОСОБА_8 умислу на вбивство потерпілого та необхідність перекваліфікації його дій на ст. 118 КК України, оскільки, на думку захисника ОСОБА_9 , обвинувачений діяв з перевищенням меж необхідної оборони, а на думку захисника ОСОБА_7 органом досудового розслідування взагалі не доведено, що дії ОСОБА_8 носили кримінально карний характер, адже доказів його винуватості не здобуто, не заслуговують на увагу.

Стаття 115 КК України передбачає відповідальність за умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. З суб`єктивної сторони дане кримінальне правопорушення (злочин) характеризується умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини й бажає або свідомо припускає її настання.

Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їхні стосунки.

Спосіб відображає насамперед причинний зв`язок між діяннями і наслідками. Певна залежність між способом і метою вчинення тих чи інших діянь виявляється в тому, що спосіб і засоби вчинення злочинів обираються особою відповідно до поставленої цілі. Ціль є передумовою усвідомлення особою результатів і наслідків своїх діянь, що проявляє свою конкретизацію в способі вчинених діянь.

На відміну від умисного вбивства, обов`язковою умовою кваліфікації дій винного, як вбивство при перевищенні меж необхідної оборони, є перебування винного при вчиненні цього діяння у стані необхідної оборони, уявної оборони або в умовах необхідності затримання злочинця. Якщо буде встановлено, що винний не перебував у такій обстановці, вчинене ним за наявності підстав слід кваліфікувати за ст. 115 КК України.

Так, будучи допитаним в судовому засіданні в суді першої та апеляційної інстанції ОСОБА_8 не заперечував, що наніс тілесні ушкодження ОСОБА_10 , від яких останній помер, але вказував, що його дії не мали умислу на вбивство потерпілого, він діяв лише з метою захисту себе та тих осіб, що перебували у будинку, в тому числі і дітей, яких ОСОБА_10 загрожував підірвати, тримаючи в руках гранату.

Слід відзначити, що показання обвинуваченого суперечать його власним поясненням, які він надавав під час слідчого експерименту, показанням потерпілої, яка хоча і відповіла на питання сторони захисту про те, що обвинувачений перестав наносити удари потерпілому після того, як вона повідомила, що граната в неї, але під час надання вільних показань вказувала, що ОСОБА_8 продовжував наносити ОСОБА_10 удари після того, як вона забрала гранату в останнього і ОСОБА_25 залишив будинок з цією гранатою, іншим зібраним в ході досудового розслідування доказам, висновкам експертиз яким суд дав належну оцінку. При цьому свідок ОСОБА_23 в ході допиту в суді апеляційної інстанції вказував, що саме він вирвав гранату з руки ОСОБА_10 та в подальшому підірвав її в болоті.

Суд першої інстанції вірно критично оцінив показання потерпілої ОСОБА_11 в частині часу, коли вона залишила будинок та коли ОСОБА_8 перестав наносити тілесні ушкодження ОСОБА_10 , які були змінені потерпілою під час надання відповідей на запитання обвинуваченого, оскільки потерпіла перебувала у неприязних стосунках з чоловіком ОСОБА_10 , пішла від нього та на час вчинення кримінального правопорушення спільно з ним не проживала, стосунки між ними були напруженими, під час зустрічей виникали конфлікти. При цьому, з обвинуваченим вона перебувала у товариських відносинах, він допоміг їй заготовити дрова на зиму, допомагав по господарству, тому цілком ймовірним є той факт, що вона надала показання, які здатні допомогти останньому уникнути кримінальної відповідальності.

Показання, які потерпіла надавала суду вільно, є логічними, в них збережена хронологія подій, які відбувалися 15 жовтня 2022 року, ці показання узгоджуються з матеріалами провадження та здобутими в кримінальному провадженні доказами.

Відповідно до частини першої статті 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту (частина третя статті 36 КК).

Отже, для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, пов`язаного з умисним позбавленням життя особи, зокрема щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж, суд у кожному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання. До критеріїв визначення правомірності необхідної оборони належать: наявність суспільно небезпечного посягання, його дійсність та об`єктивна реальність, межі захисних дій, які б не перевищували меж необхідності, а шкода особі, яка здійснює посягання, не перевищувала б ту, яка для цього необхідна.

Право на необхідну оборону виникає лише тоді, коли суспільно небезпечне посягання викликає у того, хто захищається, невідкладну необхідність в заподіянні шкоди тому, хто посягає, для негайного відвернення або припинення його суспільно небезпечного посягання.

Втім, стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема, спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну.

Таким чином, для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, пов`язаного з умисним позбавленням життя особи, зокрема щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж, суд у кожному конкретному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання.

З аудіозапису телефонного дзвінка здійсненого ОСОБА_8 15 жовтня 2022 року на лінію «102», вбачається, що обвинувачений особисто повідомив оператору про вбивство ОСОБА_10 через те, що той бажав смерті своїй дружині, погрожував гранатою, а він заступився. Потерпілий не дихає, у нього не б`ється серце, а він перевіряв це.

Крім того, зафіксовано розмову ОСОБА_8 з працівниками поліції, які їхали на виклик, та яким обвинувачений повідомив, що потерпілий зачепив його сім`ю, його дружину та сина, тому він приїхав та знайшов його. Також повідомив, що у знайомої брата хотіли відібрати дітей, тому він допоміг та привіз цій жінці дрова, нарубав та склав їх, а потерпілий звинуватив його в тому, що у них з його дружиною відносини, та розповів про це дружині обвинуваченого. Він дізнався про це і приїхав до потерпілого, побив його і той не дише. Також ОСОБА_8 повідомив, що забив потерпілого до смерті, бо той погрожував гранатою, гранату забрав якийсь чоловік, в будинку були ще діти. На запитання поліцейського, чи перевіряв він, можливо потерпілий живий, ОСОБА_8 повідомив, що пульс відсутній, може і живий, але він його доб`є поки поліція приїде, бо той знущався над своєю дружиною.

З відеозапису з бодікамери поліцейського та протоколу перегляду відеозапису від 29 жовтня 2022 року вбачається, що по приїзду працівників поліції на виклик, ОСОБА_8 розповів поліцейським, що він гостював у свого брата в селі Ковпита, у нього відбувся конфлікт з чоловіком, котрого він вбив, оскільки останній сповістив його дружину в «Facebook», що він зраджує її з дружиною потерпілого, після чого ОСОБА_8 приїхав до ОСОБА_10 щоб поговорити з приводу погроз останнього. ОСОБА_10 зустрів його з битою у руках. Потім у загиблого була граната, де ділася не знає. Працівники поліції зайшли до будинку та виявили труп потерпілого.

Даними протоколу огляду домогосподарства АДРЕСА_2 та області 15 жовтня 2022 року щодо місця знаходження предмету схожого на ніж спростовується версія обвинуваченого про те, що вказаний предмет був закинутий ОСОБА_25 за стіл. Більш того, під час слідчого експерименту ОСОБА_8 вказав на стіл в кімнаті, де було виявлено труп потерпілого, сказавши, що ось саме той ніж лежить на столі. Отже, подій про які повідомив обвинувачений в судовому засіданні, не було, ніхто нікому ножем не погрожував та ніхто той ніж не виривав з рук ОСОБА_10 та нікуди не кидав і не ховав.

Крім того, відповідно до висновків імунологічної та дактилоскопічної експертиз ні на дерев`яній товкачці, ні на ножі не було виявлено слідів крові, а також слідів пальців рук потерпілого ОСОБА_10 та слідів пальців рук обвинуваченого, що спростовує версію обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що потерпілий кілька разів погрожував ОСОБА_11 ножем, а ніж з рук виривав ОСОБА_25 .

Під час проведення слідчого експерименту 17 жовтня 2022 року ОСОБА_8 повідомив та на місці події детально показав про обставини вчиненого ним кримінального правопорушення. Зокрема, ОСОБА_8 вказував, що перша зустріч з потерпілим у нього відбулась, коли ОСОБА_11 звернулась за допомогою, коли ОСОБА_10 прийшов за місцем її проживання з дітьми та погрожував. Потім , в телефонній розмові потерпілий висловлював погрози в бік його дружини, говорив, що її зґвалтує, а сина підірве гранатою, тому він сів на велосипед та поїхав до ОСОБА_10 . Отже, саме через особисту образу ОСОБА_8 поїхав до потерпілого, тобто вже мав умисел на заподіяння йому шкоди.

Коли він приїхав до потерпілого, то велосипед залишив біля воріт домогосподарства, хвіртка була відкрита і на зустріч вибіг ОСОБА_10 , який наніс йому удар битою по голові, він вдарив потерпілого з ліктя та кулака, а останній відлетів в глиб двору та впав, з гаражу (хліву) вибіг чоловік, якого потерпілий називав ОСОБА_29 та став наносити йому удари, а потерпілий побіг в хату, яка розташована з правого боку від хати самого потерпілого. Чоловіку на ім`я ОСОБА_29 він наніс кілька ударів і той став тікати, але він наздогнав його на краю будинку та вдарив, від чого той впав, а потерпілий в цей час біг на нього з гранатою в руках, тому лівою рукою він затиснув гранату, щоб та не здетонувала, а правою став наносити удари ОСОБА_21 з ліктя та кулака в обличчя, щелепу, скоріше за все зламав йому ніс, він впав. В цей час ОСОБА_29 став ліктем душити його, в очах потемніло, але він відбився. ОСОБА_29 забрав гранату з рук потерпілого та кудись подівся. Він хотів його шукати, але ОСОБА_21 хотів далі його бити, був один удар (приход) в ліву скроневу ділянку голови, але у відповідь обвинувачений наніс йому удари з ліктя та кулака. Потерпілий побіг в хату за ножем та сказав, що зараз приріже його, тому він побіг за ним та наздогнав його в будинку. Коли він наздогнав потерпілого, то той був спиною до нього, він руками його розвернув до себе обличчям та вдарив у щелепу, він цього удару ОСОБА_10 впав головою біля дерев`яної балки, а він став над ним та наносив удари правою рукою та ліктем йому в область обличчя та голови. Навкруги було багато крові, його кросівок був весь у крові. В будинку потерпілий йому ударів не наносив. (Саме в такому положенні, як показав під час слідчого експерименту ОСОБА_8 , і був виявлений труп потерпілого ОСОБА_10 )

На уточнюючи запитання слідчого ОСОБА_8 вказав, що загалом ОСОБА_10 наніс йому битою один удар в голову та один удар, коли він рукою відбивав биту, в зап`ясток та один удар кулаком в область голови у дворі. Категорично заперечив нанесення йому потерпілим інших ударів.

Крім того, щодо відносин з потерпілою ОСОБА_11 обвинувачений пояснив, що перший раз побачив ОСОБА_11 , коли вона прийшла до його брата та попросила випровадити ОСОБА_10 з її будинку, так як останній перебуває в стані сп`яніння, погрожує їй та дітям. Другий раз бачив потерпілу, коли до неї приїжджали соціальні служби з перевіркою за скаргою ОСОБА_10 , щоб вирішити питання про відібрання дітей, тому він з братом допомогли їй заготовити дрова на опалення будинку взимку. При цьому, інші зустрічі з потерпілою ОСОБА_8 заперечив у категоричній формі. Про те, що він зі ОСОБА_11 15 жовтня 2022 року разом їздили до смт. Гончарівське, а також про те, що вона була присутня під час конфлікту зі ОСОБА_10 обвинувачений не говорив.

Під час слідчого експерименту, який був проведений в присутності понятих та захисника, ОСОБА_8 поводився спокійно та впевнено пояснював все, що відбувалося 15 жовтня 2022 року, із захватом та дуже активно розповідав про механізм нанесення ударів потерпілому, іноді посміхався, що дає колегії суддів підстави вважати, що саме ці пояснення обвинуваченим ОСОБА_8 перебігу подій є правдивими, більш точними та саме вони узгоджуються з іншими доказами у кримінальному провадженні.

Крім того, надані ОСОБА_8 під час слідчого експерименту пояснення повністю узгоджуються з відомостями, які зафіксовані в протоколі про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відео контроль особи від 27 грудня 2022 року, проведеної 24 листопада 2022 року. Так, під час розмови зі співкамерником ОСОБА_8 повідомив про конфлікт, що виник у нього з потерпілим по телефону, як потерпілий зустрів його з дерев`яною палкою у руках. При цьому, був ще один чоловік. Він наносив удари потерпілому, після чого останній побіг у будинок, він побіг за ним. В будинку він наносив удари потерпілому та ліктем проломив череп. Шукав іншого чоловіка, що був з потерпілим, але не знайшов. Ні про ОСОБА_11 , ні про братів Ожогів, ні про подругу потерпілої з дітьми ОСОБА_8 не повідомляв, що ставить під сумнів його показання, показання потерпілої та свідків допитаних в ході апеляційного розгляду.

В той же час, показання ОСОБА_8 про те, що потерпілий наносив йому значну кількість ударів та видавлював очі, а твердження сторони захисту в тому, що обвинувачений діяв з перевищенням меж необхідної оборони, спростовуються висновком судово-медичного експерта, відповідно до якого у ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців із забоями м`яких тканин обличчя, правої верхньої кінцівки, котрі виникли від дії тупих, твердих предметів по механізму удару та тиснення. Також у нього виявлені садна грудної клітки та обох верхніх кінцівок, котрі виникли від дії тупих, твердих предметів по механізму тертя. В області очей та голови тілесних ушкоджень експертом виявлено не було.

Колегія суддів враховує також показання судово-медичного експерта ОСОБА_27 , надані в судовому засіданні суду першої інстанції, яка підтвердила свій висновок та пояснила, що у ОСОБА_8 наявні тілесні ушкодження на обох кінцівках, по задній поверхні грудної клітки, які виникли від дії твердих тупих предметів по механізму тиснення та тертя. На задній поверхні правого ліктьового суглобу ОСОБА_8 маються садна, які утворились внаслідок тиснення та тертя, що могли утворитись внаслідок нанесення ОСОБА_8 вказаною ділянкою тіла ударів по твердій поверхні. Що стосується відсутності саден на кистях рук, то експертом не виключається, що садна не утворились на кистях рук після нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 через індивідуальні особливості. В цій частині колегія суддів звертає увагу на показання ОСОБА_8 надані ним під час слідчого експерименту, де він показував, що більша частина ударів потерпілому наносилась саме ліктем, а удари кулаками були нанесені потерпілому в же в будинку, коли лице останнього було розбитим (за показаннями обвинуваченого ніс зламаний), тобто удари кулаком наносились в більш м`який об`єкт, що могло виключити наявність саден на кистях обвинуваченого.

Весь комплекс виявлених у ОСОБА_8 тілесних ушкоджень не свідчить про те, що він перебував у стані необхідної оборони, адже його життю нічого не загрожувало. Відсутність гранати, яка зникла з подвір`я потерпілого, виключала необхідність в ОСОБА_8 наздоганяти потерпілого в його власному будинку та продовжувати наносити йому таку значну кількість ударів. Той факт, що ОСОБА_10 висловив погрозу застосувати ніж та зарізати обвинуваченого, не свідчить про те, що ОСОБА_8 перебував у стані необхідної оборони, як намагається довести сторона захисту, адже потерпілий побіг в будинок, тому ОСОБА_8 міг залишити подвір`я домогосподарства загиблого і поїхати додому, заявити про вказаний факт до поліції, як і про наявність гранати в розпорядженні ОСОБА_10 . Однак, ОСОБА_8 , будучи впевненим в своїй перевазі над потерпілим, маючи умисел на вбивство ОСОБА_10 наздогнав його в будинку та наносив тілесні ушкодження в життєво важливий орган в область голови до тих пір, поки потерпілий не перестав рухатись. Навіть значна кількість крові, впевненість у тому, що ще під час бійки у дворі він зламав ніс або щелепу ОСОБА_10 , не зупинили обвинуваченого, що свідчить про явний та конкретний умисел на вбивство, і аж ніяк не свідчить про перебування обвинуваченого в стані необхідної оборони, адже на той момент життю самого ОСОБА_8 нічого не загрожувало, як і не загрожувало іншим особам, враховуючи, що граната вже була поза межами домогосподарства, де відбувався конфлікт.

Твердження захисника ОСОБА_7 про те, що смерть ОСОБА_10 згідно висновку судово-медичної експертизи № 1355 від 15 жовтня 2022 року наступила від механічної асфіксії внаслідок аспірації крові, тому в діях ОСОБА_8 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, оскільки він не міг передбачити настання асфіксії, а відтак, не мав умислу на вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, колегія суддів не може визнати такими, що заслуговують на увагу враховуючи на наступне.

Акцентувавши увагу на останні кілька слів з висновку експерта, захисник залишив поза увагою, що смерть ОСОБА_10 наступила від комплексу тілесних ушкоджень у вигляді черепно-лицевої травми, яка призвела до механічної асфіксії внаслідок аспірації крові. Тобто, наносячи удари в життєво важливий орган голову, тим більше в такій кількості не менше 15 ударів, ОСОБА_8 реально усвідомлював наслідки, які могли наступити для потерпілого. Саме той факт, що потерпілий перестав подавати ознаки життя і зупинив обвинуваченого в нанесенні ударів. Тим більше, за відсутності комплексу тілесних ушкоджень у вигляді черепно-лицевої травми, механічна асфіксія у вигляді аспірації крові не наступила б.

Крім того, якщо обвинувачений ОСОБА_8 не мав умислу на вбивство потерпілого, то він намагався б надати допомогу потерпілому. Викликавши поліцію, він впевнено повідомив про те, що ОСОБА_10 мертвий, при цьому, на запитання працівника поліції вказав, що якщо він не мертвий, то до приїзду поліції він його вб`є.

Встановлені фактичні обставини, висловлювання ОСОБА_8 та його показання під час слідчого експерименту беззаперечно підтверджують наявність умислу в його діях, які були скеровані на те, щоб вбити потерпілого ОСОБА_10 . При цьому, причиною для вбивства стала особиста образа ОСОБА_8 на дії потерпілого, який повідомив його дружину проте, що він (обвинувачений) зраджує їй зі ОСОБА_11 , а також висловлені в бік його родини погрози.

Так, ОСОБА_8 зазначав, що приїхав до ОСОБА_10 розібратися щодо погроз потерпілого на адресу його дружини та сина, відразу у них виник конфлікт із застосуванням бити з боку потерпілого та нанесенням ударів з боку обвинуваченого, із висловленням погроз про застосування гранати, яку в подальшому виніс з подвір`я невідомий чоловік на ім`я ОСОБА_29 . Після цього, потерпілий побіг в бік будинку за ножем, погрожуючи зарізати ОСОБА_8 , який замість того, щоб уникнути конфлікту та покинути домогосподарство загиблого, побіг за ним в будинок, де наносив удари потерпілому. При цьому, в будинку ОСОБА_10 не наніс жодного удару обвинуваченому, тобто ОСОБА_8 , наносячи удари потерпілому в життєво важливий орган, діяв саме з метою умисного вбивства останнього.

Якщо прийняти до уваги показання ОСОБА_8 які він надавав в судовому засіданні про те, що коли ОСОБА_10 з гранатою зайшов до будинку, в будинок зайшли подруги ОСОБА_24 з дитиною, котрих потерпілий відпустив, а решту погрожував підірвати, він наносив удари потерпілому, тому, що той погрожував гранатою, і як тільки гранату у потерпілого забрала ОСОБА_30 , він одразу припинив наносити удари потерпілому, то вони суперечать показанням самої ОСОБА_11 .

Так, ОСОБА_11 в судовому засіданні вказувала, що коли до будинку зайшов ОСОБА_10 з гранатою в руках то вимагав, щоб хлопці вийшли з будинку. Обвинувачений накинувся на ОСОБА_10 та вдарив його кулаком в обличчя, той впав, в цей час вона вихопила з рук чоловіка гранату та передала ОСОБА_25 .. ОСОБА_8 наносив ОСОБА_10 удари руками по голові, обличчя останнього було у крові, а ОСОБА_25 відтягував обвинуваченого від ОСОБА_10 . Коли вона пішла до подруги, то в будинку залишилися обвинувачений та її чоловік, які билися. Про подруг з дитиною потерпіла взагалі не зазначала.

Таким чином, з показань потерпілої вбачається, що після того, як у ОСОБА_10 забрали гранату, ОСОБА_8 не припиняв наносити потерпілому удари. При цьому, з показань потерпілої не можливо встановити, що робили брати ОСОБА_22 , та куди вони в подальшому зникли, чому не припинили побиття ОСОБА_10 , адже не можливо було не помітити значну кількість крові на обличчі ОСОБА_10 та поряд з ним.

Таким чином, враховуючи всі вищевказані обставини, характер та спосіб дій обвинуваченого, місце вчинення кримінального правопорушення за місцем проживання ОСОБА_10 , кількість та локалізацію нанесених тілесних ушкоджень (15 ударів в область голови та обличчя), поведінку обвинуваченого під час та після вчинення кримінального правопорушення, висловлення ним наміру добити потерпілого, в разі, якщо на момент дзвінка до поліції він ще живий, колегія суддів приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_8 умислу саме на заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_10 , а тому його дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України.

Колегія суддів відзначає, що судом вживались заходи щодо виклику в судове засідання ОСОБА_25 , якому не вдалося вручити судову повістку через його відсутність за місцем проживання, а інших адрес можливого перебування там цієї особи ні стороною обвинувачення, ні стороною захисту надано не було. Також, адвокат ОСОБА_7 , в ході апеляційного розгляду, зняв своє клопотання про допит свідка ОСОБА_25 .

Таким чином, колегія суддів не може погодитись з доводами захисників про неповноту судового розгляду, адже судом були допитані всі учасники кримінального провадження, досліджені всі докази, надано можливість, як стороні обвинувачення, так і стороні захисту реалізувати свої права та надати всі можливі докази на відстоювання своєї позиції, викликані всі особи, на виклику яких наполягали сторона обвинувачення, та сторона захисту, та які прибули в судове засідання. Стороною захисту явка свідків, виклику яких вони бажали допитати, забезпечена не була.

Що стосується покарання, призначеного обвинуваченому, то колегія суддів враховує наступне.

Згідно норм ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочини, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів.

При обранні обвинуваченому ОСОБА_8 виду та міри покарання, місцевий суд вірно врахував ступінь тяжкості та наслідки вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, особу винного, його вік та стан здоров`я, який одружений та має малолітню дитину (зі слів), раніше судимий, за місцем відбування покарання характеризується посередньо, був мобілізований з 26 лютого 2022 року до лав Збройних Сил України та отримав травми у період проходження служби, був учасником бойових дій, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, врахував особу та агресивну поведінка потерпілого ОСОБА_10 , що передувала вчиненню злочину щодо нього, позицію потерпілої. Прийняв до уваги відсутність обставини, що пом`якшують покарання і обставини, які обтяжують покарання рецидив злочинів та вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння і вмотивовано дійшов висновку про можливість призначити ОСОБА_8 покарання в межах встановлених санкцією інкримінованої статті.

Із цим висновком погоджується колегія суддів, оскільки, судом першої інстанції при винесенні вироку відносно ОСОБА_8 дотримано вимоги ст.ст. 50, 65 КК України, а визначений обвинуваченому розмір покарання є достатнім і необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів, відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, в зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги прокурора.

При цьому, висуваючи вимогу про призначення максимально визначеного санкцією ч. 1 ст. 115 КК України строку покарання, прокурором не наведено жодної обставини, яка б не була врахована судом та вкрай негативно характеризувала особу обвинуваченого, чи виправдовувала агресивні дії потерпілого.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість і належну вмотивованість оскаржуваного вироку, який зміні чи скасуванню не підлягає.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено будь-яких порушень норм матеріального чи процесуального закону, наслідком яких є зміна чи скасування судового рішення, у зв`язку із чим, вирок суду слід залишити без змін, як законний, обґрунтований та вмотивований, а апеляційні скарги - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , захисників обвинуваченого ОСОБА_8 адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Згідно ч. 4 ст. 532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою - в той же строк з моменту отримання рішення суду апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4