ВІТОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1593/25
Провадження №1-кс/477/890/25
УХВАЛА

про відмову в задоволенні клопотання

04 серпня 2025 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Вітовського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві клопотання слідчого СВ ВП №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №000042 від 02 серпня 2025 року відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такого, що народився у с. Яцьковичи Березнівського району Рівненської області, з середньою освітою, ФОП, проживає в АДРЕСА_1 , одруженого, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 345 КК України,

за участі: прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

04 серпня 2025 року слідча слідчого відділу ВП №4 МРУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 в межах кримінального провадження №000042, внесеному до ЄРДР 02 серпня 2025 року, звернулася до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді домашнього арешту із забороною підозрюваному залишати житло цілодобово, строком на два місяці, з покладенням на нього обов`язків, передбачених статтею 194 КПК України.

В обґрунтування поданого клопотання вказує, що слідчим відділом ВП №4 МРУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №000042 від 02 серпня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статі 345 КК України.

У цьому кримінальному провадження 03 серпня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною другою статі 345 КК України, тобто в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Оскільки інкриміноване ОСОБА_5 правопорушення відноситься до категорії нетяжкого злочину, з урахуванням особи підозрюваного, слідчий вважає наявні підстави для обрання йому запобіжного заходу для запобігання ризикам, що визначені частиною першою статті 177 КПК України.

Зокрема, слідчий посилається на наявність ризиків визначених пунктом 1, 3, 5, частини першої статті 177 КПК України, які дають підстави для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту з метою забезпечення його належної процесуальної поведінки.

У судовому засіданні прокурор групи прокурорів у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_6 повністю підтримала клопотання слідчої ОСОБА_3 про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді домашнього арешту та просила його задовольнити, посилаючись на те, що на даний час існують ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України, що є підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_7 у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання прокурора, посилаючись на необґрунтованість повідомленої підозри, з огляду на те, що дій зазначених слідчим він не вчиняв, а також на недоведеність слідчим і прокурором зазначених у клопотанні ризиків та необґрунтованість поданого клопотання. Просили у його задоволенні відмовити.

Заслухавши позиції учасників судового провадження, дослідивши докази по заявленому клопотанню, слідчий суддя встановив наступне.

За матеріалами поданого клопотання встановлено, що СВ ВП №4 МРУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 345 КК України за фактом спричинення 02 серпня 2025 року тілесних ушкоджень працівнику правоохоронних органів під час виконання ним службових обов`язків на блокпосту «Баштан» біля с. Мішково-Погорілове Миколаївського району Миколаївської області, відомості про яке цього ж дня внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що підтверджується витягом з ЄРДР №000042 від 02 серпня 2025 року.

За змістом клопотання слідчої ОСОБА_3 вбачається, що у цьому кримінальному провадження 03 серпня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною другою статі 345 КК України, тобто в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Встановивши під час досудового розслідування обставини, які свідчать про наявність ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, орган досудового розслідування звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу до підозрюваного.

Оцінюючи доводи клопотання слідчої ОСОБА_3 , слідчий суддя виходить з наступного.

Загальний порядок застосування заходів забезпечення кримінального провадження врегульовано главою 10 розділу ІІ КПК України, який визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення.

Відповідно до частини другої статті 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи.

Порядок застосування до особи запобіжних заходів визначений главою 18 КПК України.

Згідно з частиною першою статті 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, тримання під вартою.

Метою застосування запобіжного заходу, відповідно до визначення, наведеного у частині першій статті 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу, за змістом частини другої статті 177 КПК України, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності інші обставини, перелік яких визначено частиною першою статті 178 КПК України.

Згідно з положеннями статті 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать (1) про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, (2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, (3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За аналізом положень указаних вище норм вбачається, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу слідчому судді необхідно перевірити обставини набуття підозрюваним відповідного статуту, обґрунтованість цієї підозри, наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, що у цьому випадку і може бути підставою для застосування запобіжного заходу.

За змістом клопотання вбачається, що досудовим розслідуванням кримінального провадження №000042 від 02 серпня 2025 року за фактом спричинення 02 серпня 2025 року тілесних ушкоджень працівнику правоохоронних органів під час виконання ним службових обов`язків на блокпосту «Баштан» біля с. Мішково-Погорілове Миколаївського району Миколаївської області встановлено, що 02 серпня 2025 року близько 15.10 год., інспектором 1 взводу 2 роти 3 батальйону УПП в Миколаївській області ОСОБА_8 , який ніс службу на блок-пості «Баштан» на автодорозі Н-11 «Дніпро-Миколаїв» 163 км +200 м розташованого біля с. Мішково-Погорілове Миколаївського району Миколаївської області, був зупинений автомобіль марки «МАZDА-СХ5», державний номер НОМЕР_1 за кермом якого перебував ОСОБА_5 .

У ході перевірки працівниками поліції спільно з представниками ТЦК те СП військово-облікових документів, ОСОБА_5 почав поводитися знервовано й агресивно. Надалі, не виконуючи законну вимогу працівника поліції та перешкоджаючи виконанню ним службових обов`язків, усвідомлюючи, що інспектор ОСОБА_8 перебуває перед транспортним засобом, зокрема на рівні його передньої лівої частини, ОСОБА_5 різко вивернув кермо ліворуч та розпочав рух автомобілем марки «МАZDА-СХ5», державний номер НОМЕР_1 .

При цьому ОСОБА_5 усвідомлював, що його дії створюють реальну небезпеку для працівника поліції, який знаходився в безпосередній близькості до автомобіля та намагався зупинити його, усвідомлюючи можливість заподіяння тілесних ушкоджень поліцейському почав рух, не зупинився та продовжив рух, свідомо допускаючи настання таких наслідків.

У результаті дій ОСОБА_5 , боковим лівим дзеркалом автомобіля марки «МАZDА-СХ5», державний номер НОМЕР_1 , який належить останньому, завдано удару в праву руку інспектора ОСОБА_8 , який був у форменому одязі із знаками розрізнення, табельною вогнепальною зброю та спеціальними засобами, та згідно розстановки сил та засобів з 08:00 год. 02 серпня 2025 року до 20:00 год. 02 серпня 2025 року, перебував на чергуванні у складі наряду патрульної поліції на блокпосту «Баштан», внаслідок чого останньому заподіяно тілесне ушкодження у вигляді забою м`яких тканин у ділянці першого пальця (зап`ястя п`ятої ділянки правої кисті). В подальшому ОСОБА_5 залишив місце вчинення кримінального правопорушення.

Цього ж дня ОСОБА_5 затриманий в порядку статті 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною другою статі 345 КК України.

Як вказує слідча ОСОБА_3 у своєму клопотанні, 03 серпня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною другою статі 345 КК України, тобто в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Перевіряючи обставини набуття підозрюваним відповідного статуту, а також обґрунтованість цієї підозри, слідчий суддя виходить з того, що порядок повідомлення про підозру регламентовано главою 22 КПК України.

Частиною першою статті 276 КПК України визначено випадки повідомлення особі про підозру, зокрема і разі 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

У свою чергу, порядок повідомлення особі, яка затримана на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; врегульовано положенням статті 278 КПК України, зокрема, частина перша цієї статті визначає, що письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором.

Звертаючись з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу, орган досудового розслідування до матеріалів клопотання не долучив повідомлення про підозру ОСОБА_5 від 03 серпня 2025 року, внаслідок чого, суд позбавлений можливості перевірити як обставини набуття останнім статуту підозрюваного так і обґрунтованість цієї підозри.

В ході судового розгляду клопотання прокурор, що приймав участь у судовому розгляді цього клопотання не заявляла клопотань про долучення таких матеріалів.

При цьому, слідчий суддя також, оцінює й інші долучені до клопотання матеріали, на відповідність їх вимогам КПК України.

Так, за положенням частини четвертої статті 278 КПК України, дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Зміст частини сьомої статті 132 КПК України передбачає обов`язок слідчого та прокурора до клопотання про застосування заходу забезпечення кримінального провадження додавати витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

Долучений слідчою ОСОБА_3 витяг з ЄРДР №000042 від 02 серпня 2025 року не містить відомостей про повідомлення у цьому кримінальному провадженні про підозру будь якої особи, в тому числі й ОСОБА_5 .

Оскільки відсутність у матеріалах клопотання відомостей про повідомлення про підозру ОСОБА_5 , та вказана обставина позбавляє слідчого суддю можливості, у відповідності до пункту 1 частини першої статті 194 КПК України, перевірити чи доводять надані органом досудового розслідування докази, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, слідчий суддя дійшов висновку про не доведення правомірності набуття ОСОБА_5 статуту підозрюваного та обґрунтованість цієї підозри, що відповідає змісту частини четвертої статті 17 КПК України та змісту статті 62 Конституції України.

З огляду на вказане, слідчим та прокурором недоведено наявність обставин, передбачених пунктом першим частини першої статті 194 КПК України.

Щодо ризиків кримінального провадження то слідчий у поданому клопотанні зазначає про ризик переховування, ризик незаконного впливу на свідків та ризик вчинення іншого правопорушення.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до змісту клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу та пояснень прокурора, що надані нею у судовому засіданні вбачається, що в обґрунтування наявності підстав, для застосування до підозрюваного запобіжного заходу на виконання приписів пункту 2 частини першої статті 194 КПК України, зазначено про існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України, а саме ризики, які дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Оцінюючи наведені слідчим ризики на предмет їх реальності, в сукупності з наданими у судовому засіданні поясненнями прокурора, а також поясненнями сторони захисту, слідчий суддя вважає не доведеним наявність указаних ризиків у цьому кримінальному провадженні, з наступних підстав.

Так, в обґрунтування ризику можливості переховування від органу досудового розслідування, слідчий та прокурор фактично посилається лише на те, що ОСОБА_5 повідомлений про підозру у нетяжкому злочині, через що може вчинити дії направлені на залишення території України.

У свою чергу, з усталеної судової практики вбачається, що ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчієв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Наведена позиція Європейського суду з прав людини свідчить про те, що взагалі будь-які ризики не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), та мають підтверджуватися фактичними даними. Отже, сама по собі тяжкість покарання ще не свідчить про наявність ризику, передбаченого пункту 1 частини першої статті 177 КПК України.

Оцінюючи доводи щодо ризику втечі та можливого переховування від органів досудового розслідування, слідчий суддя враховує і ту обставину, що ОСОБА_5 є багатодітним батьком, одружений, має постійне місце проживання, позитивну характеристику за місцем свого проживання. Згідно долучених стороною захисту документів є фізичною-особою підприємцем та здійснює господарську діяльність пов`язану з вирощуванням сільськогосподарських культур, що вказує на високу міцність його соціальних зв`язків та думку слідчого судді спростовує доводи органу досудового розслідування про ймовірність ризику пов`язаного з переховуванням підозрюваного від слідства та суду.

Доводи слідчого та прокурора в цій частині не містять належних доказів ймовірності існування указаного ризику.

В обґрунтування ж ризику - незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, взагалі не було наведено жодних пояснень та не надано відповідних доказів. Ті обставини, що ОСОБА_5 відомі потерпілий та свідки, не доводить наявність ризику незаконного впливу на них, з огляду на те, що потерпілим у вказаному кримінальному правопорушенні є працівник правоохоронного органу, як власне і свідки, що свідчить про відсутність обставин, за яких вплив підозрюваного на потерпілого та свідків слід розглядати таким, що реально може мати місце, з огляду на відсутність у нього важелів впливу на цих осіб, та наявності авторитету, який давав би можливість здійснювати такий вплив.

Оцінюючи доводи органу досудового розслідування на предмет наявності ризику, передбаченого пунктом 5 частини першої статті 177 КПК України, слідчий суддя також дійшов висновку про його необґрунтованість з огляду на те, що вказаний ризик та підстави його обґрунтування мають абстрактний характер, з огляду на абсурдність викладених у його підтвердження доводів.

За підсумком вищевикладеного, жодний із наведених слідчим у поданому клопотанні ризиків не знайшов свого підтвердження при розгляді вказаного клопотання.

З огляду на вказане, слідчим та прокурором не доведено наявність обставин, передбачених пунктом другим частини першої статті 194 КПК України.

Частиною третьою статті 176 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Як вбачається з клопотання слідчої, остання вказує на неможливість застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, з огляду на те, що застосування такого запобіжного заходу до нього неможливе через підозру його у тяжкому кримінальному правопорушенні (хоча за змістом клопотання, ОСОБА_5 підозрюється в нетяжкому кримінальному правопорушенні), через що останній не може заслуговувати на довіру суду.

При цьому, мета застосування запобіжного заходу до підозрюваного наведена у частині першій статті 177 КПК України, та яка не містить таку вимогу застосування запобіжного заходу, як виправдання довіри суду, що свідчить про надуманий характер доводів клопотання в цій частині та вказує на недоведеність слідчим та прокурором, обставин, що зазначені у пункті 3 частини першої статті 194 КПК України.

В силу положень частини другої статті 194 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті цієї статті.

Враховуючи, що в межах розгляду цього клопотання прокурором не доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, то в силу імперативних вимог частини другої статті 194 КПК України, у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись статтями 176-178, 193-194, 196, 376 КПК України,

ПОТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили з моменту оголошення та може бути оскарженою до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_9