Справа № 190/2199/24
Провадження №1-кп/190/47/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2025 року м.П`ятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглядаючи у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000428 від 29.08.2024 року стосовно

ОСОБА_4

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення,

передбаченого ч.4 ст.186 КК України,

Встановив:

В провадженні П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області перебуває справа стосовно ОСОБА_4 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України. Стосовно обвинуваченої обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, термін дії якого спливає 23.08.2025 року.

Через канцелярію суду прокурором подано письмове клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу, застосованого до обвинуваченої, у виді тримання під вартою на строк 60 днів. Клопотання обґрунтовано тим, що обставини, які були враховані під час застосування до обвинуваченої запобіжного заходу, не змінились, а ризики передбачені ст.177 КПК України не зменшились. Вказує на те, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої під час розгляду справи.

В судовому засіданні прокурор повністю підтримав раніше подане клопотання і просить його задовольнити.

Обвинувачена в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення клопотання прокурора.

Захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_5 заперечував щодо задоволення клопотання прокурора, свої заперечення виклав в письмовій формі та просить долучити заперечення до матеріалів кримінального провадження. Заперечення обґрунтовані тим, шо під час досудового розслідування до ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби і під час застосування даного запобіжного заходу, ОСОБА_4 не порушувала покладені на неї зобов`язання; після того, як слідчий повідомив їй про завершення досудового розслідування, ОСОБА_4 зрозуміла це як те, що обраний їй запобіжний захід закінчився, тому разом з дітьми переїхала жити в м.П`ятихатки до іншого будинку та чекала виклику суду. Оскільки ОСОБА_4 тривалий час не отримувала повідомлень від суду про її виклик в судове засідання, вона на прохання свого цивільного чоловіка, на початку травня 2025 року поїхала провідати його до військової частини, де перебувала декілька днів, та повернулась назад, пояснивши йому, що вона чекає виклику до суду. Отже, з наведеного вбачається, що ОСОБА_4 неправильно зрозуміла факт закінчення досудового розслідування, змінила місце проживання і чекала виклику від суду, будь якого умислу на переховування від слідства та суду, у неї не було, повідомлень про виклик до суду вона не отримувала та не розуміла, що порушила умови запобіжного заходу. Таким чином, внаслідок випадкових непорозумінь, 09.05.2025 року до обвинуваченої було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.Також захисник просить врахувати, що обвинувачена має хронічну хворобу серця, під час перебування під вартою у неї значно погіршився стан здоров`я і зазначена обставина загрожує її життю, оскільки належної медичної допомоги та необхідних ліків ОСОБА_4 не отримує. Крім того, просить врахувати наявність у ОСОБА_4 міцних соціальних зв`язків, оскільки вона утримує трьох неповнолітніх дітей, має постійне місце проживання, має цивільного чоловіка що перебуває на службі в ЗСУ, раніше не судима. Крім того, захисник звертає увагу, що на виконання ухвали П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 04.08.2025 року, ДУ "Криворізька установа виконання покарань №3"забезпечила медичне обстеження ОСОБА_4 , відповідно до якого хвороба останньої підтвердилась, натомість курс лікування не призначений та в цілях збереження життя та здоров`я належна медична допомога не надається, що підтверджується медичними довідками. Таким чином, існує загроза життю та здоров`ю ОСОБА_4 та подальше перебування її на запобіжному заході у вигляді тримання під вартою призводить до ризику настання летального випадку з нею. Отже, просить відмовити в задоволенні клопотання прокурора та змінити ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачена підтримала заперечення свого захисника в повному обсязі.

В судовому засіданні прокурор просив відмовити в задоволенні клопотання захисника. Вказує на те, що на минулому судовому засіданні під час розгляду клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу обвинуваченій, судом вже надавалася оцінка усім обставинам, про які зазначає в своїх запереченнях захисник. Вважає, що відсутні підстави для зміни обвинуваченій запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Вислухавши учасників кримінального провадження, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне.

За положенням ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з вимогами ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, передбачених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше.

З матеріалів справи встановлено, що в підготовчому судовому засіданні 09.05.2025 року обвинуваченій ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який продовжено судом до 15.00 год. 23 серпня 2025 року.

Також з матеріалів справи вбачається, що під час досудового розслідування до ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби та покладено обов`язки: не залишати місце постійного проживання, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора, або суду з 22.00 год. до 06.00 год; прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за першою вимогою. Однак, обвинувачена ухилилась від виконання обов`язків, покладених на неї, залишила місце свого проживання, не з`являлась за викликами суду. В зв`язку з тим, що встановити місцезнаходження обвинуваченої не виявилось за можливе, останню оголошено в розшук, надано дозвіл на її затримання з метою супроводу до суду, для подальшого розгляду справи. 08.05.2025 ОСОБА_4 затримано та 09.05.2025 доставлено до суду для подальшого розгляду справи.

Отже, ОСОБА_4 своїми діями порушила умови запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, що враховується судом при вирішенні питання щодо доцільності продовження стосовно обвинуваченої запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів».

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів і за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років. Це дає достатні підстави вважати про реальність ризику переховування обвинуваченої від суду, яка знаючи про тяжкість покарання за вчинене діяння зможе переховуватись від суду.

Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний (обвинувачений) може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним (обвинуваченим) зазначених дій.

При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний (обвинувачений) обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Отже, суд приходить до переконання, що застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, не зможе запобігти встановленим в ході розгляду ризикам та не сприятиме на даному етапі судового розгляду кримінального провадження.

Оцінюючи аргументи захисника щодо зміни обвинуваченій запобіжного заходу, суд зазначає, що в судовому засіданні 04.08.2025 року під час розгляду клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу, застосованого до обвинуваченої, зазначеним обставинам вже надавалась ґрунтовна оцінка в ухвалі суду від 04.08.2025 року, тому суд не вбачає за необхідне повторно вдаватися до їх оцінки і лише зазначає, що в матеріалах справи відсутні достовірні данні, які б свідчили про те, що ОСОБА_4 за станом здоров`я не може утримуватись в СІЗО, що могло б слугувати підставою для зміни їй запобіжного заходу.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора та відсутність підстав для задоволення клопотання сторони захисту.

У відповідності до п.1 ч.4 ст.183 КПК України, суд не визначає обвинуваченій ОСОБА_4 розмір застави.

Керуючись статтями ст.ст.176-178, 182-183, 193, 194, 196, 197, 202, 205, 331, 376, 395 КПК України, суд

ухвалив:

Клопотання прокурора задовольнити, в задоволенні клопотання сторони захисту- відмовити.

Продовжити стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, який обчислювати з 16.00 год. 20 серпня 2025 року по 16.00 год. 18 жовтня 2025 року.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження та направити начальнику Державної установи «Криворізька установа виконання покарань (№3)», для відому.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1