Справа № 712/8222/25
Провадження № 1-кс/712/3087/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси клопотання слідчого Четвертого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000064 від 18.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.111 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий Четвертого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000064 від 18.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.111 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що Четвертим слідчим відділом (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0000064 від 18.03.2025 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням

у зазначеному кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону.

Досудовим розслідуванням установлено, що згідно Конституції України, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і російською федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права президент російської федерації (далі - рф) володимир путін, а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади рф, діючи всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів зс рф на територію України.

24.10.1945 набув чинності Статут Організації Об`єднаних Націй, підписаний 26.06.1945, яким фактично створено Організацію Об`єднаних Націй (далі ООН).

До складу ООН входять Україна, рф та ще 49 країн-засновниць, а також інші країни світу.

Відповідно до частини 4 статті 2 Статуту ООН, усі Члени вказаної організації утримуються в своїх міжнародних відносинах від погрози силою або її застосування як проти територіальної недоторканності або політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином, несумісним із цілями Об`єднаних Націй.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН № 36/103 від 09.12.1981 про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав та резолюціями № 2131 (ХХ) від 21.12.1965, що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав та про захист їх незалежності та суверенітету; № 2625 (XXV) від 24.10.1970, що містить Декларацію про принципи міжнародного права, що стосуються дружніх відносин і співробітництва між державами відповідно до Статуту ООН; № 2734 (ХХV) від 16.12.1970, що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки, та № 3314 (ХХІХ) від 14.12.1974, що містить Визначення агресії, установлено, що жодна з держав не має права здійснювати інтервенцію чи втручання у будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Цими ж міжнародними документами закріплено обов`язок держав: утримуватися від озброєної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації, здійснення сприяння, заохочення чи підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербовки найманців чи засилання таких найманців на територію іншої держави.

Крім того, у статтях 1-5 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ) серед іншого визначено, що ознаками агресії є:

- застосування збройної сили державою проти суверенітету, територіальної недоторканності чи політичної незалежності іншої держави;

- застосування збройної сили державою в порушення Статуту ООН.

Будь-яке з наступних діянь, незалежно від оголошення війни, кваліфікується як акт агресії:

- вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будь-яка військова окупація, який би тимчасовий характер вона не мала, яка є результатом такого вторгнення або нападу, або будь-яка анексія із застосуванням сили території іншої держави або частини її;

- бомбардування збройними силами держави території іншої держави або застосування будь-якої зброї державою проти території іншої держави;

- блокада портів або берегів держави збройними силами іншої держави;

- напад збройними силами держави на сухопутні, морські або повітряні сили, або морські та повітряні флоти іншої держави;

- застосування збройних сил однієї держави, що знаходяться на території іншої держави за угодою з приймаючою державою, у порушення умов, передбачених в угоді, або будь-яке продовження їх перебування на такій території після припинення дії угоди;

- дія держави, яка дозволяє, щоб її територія, яку вона надала в розпорядження іншої держави, використовувалася цією іншою державою для здійснення акту агресії проти третьої держави;

- засилання державою або від імені держави збройних банд, груп, іррегулярних сил або найманців, які здійснюють акти застосування збройної сили проти іншої держави, які мають настільки серйозний характер, що це є рівносильним наведеним вище актам, або її значна участь у них.

Жодні міркування будь-якого характеру, чи то політичного, економічного, військового чи іншого характеру, не можуть слугувати виправданням агресії.

Крім того, принципи суверенної рівності, поваги прав, притаманних суверенітету, незастосування сили чи погрози силою, непорушності кордонів, територіальної цілісності держав, мирного врегулювання спорів та невтручання у внутрішні справи держав були закріплені також у Заключному акті Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 1 серпня 1975 року, який підписаний СРСР, правонаступником якого є рф.

У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 (далі Декларація) вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах.

Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

24.08.1991 Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави України. Згідно з указаним документом, територія України є неподільною та недоторканною.

Незалежність України визнали держави світу, серед яких і рф.

31.05.1997, відповідно до положень Статуту ООН і зобов`язань згідно із Заключним актом Наради з безпеки і співробітництва в Європі, Україна та рф уклали Договір про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і рф (ратифікований Законом України від 14.01.1998 №13/98-ВР та Федеральним Законом рф від 02.03.1999 № 42ФЗ). Відповідно до статей 2 3 зазначеного Договору, рф зобов`язалася поважати територіальну цілісність України, підтвердила непорушність існуючих між ними кордонів та зобов`язалася будувати відносини одна з одною на основі принципів взаємної поваги, суверенної рівності, територіальної цілісності, непорушності кордонів, мирного врегулювання спорів, незастосування сили або погрози силою, у тому числі економічні та інші способи тиску, права народів вільно розпоряджатися своєю долею, невтручання у внутрішні справи, додержання прав людини та основних свобод, співробітництва між державами, сумлінного виконання взятих міжнародних зобов`язань, а також інших загальновизнаних норм міжнародного права.

Відповідно до опису і карти державного кордону, які є додатками до Договору між Україною та рф про українсько-російський державний кордон від 28.01.2003 (ратифікований рф 22.04.2004 року), територія Автономної Республіки Крим, м. Севастополя, Донецької і Луганської областей відноситься до території України.

Статтями 1 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Згідно зі статтею 5 Конституції України, носієм суверенітету та єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами.

Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Статтею 73 Конституції України визначено, що виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання про зміну території України.

Відповідно до статей 132134 Конституції України територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території. До складу України входять: Автономна Республіка Крим, Вінницька, Волинська, Дніпропетровська, Донецька, Житомирська, Закарпатська, Запорізька, Івано-Франківська, Київська, Кіровоградська, Луганська, Львівська, Миколаївська, Одеська, Полтавська, Рівненська, Сумська, Тернопільська, Харківська, Херсонська, Хмельницька, Черкаська, Чернівецька, Чернігівська області, міста Київ та Севастополь. Місто Севастополь має спеціальний статус, Автономна Республіка Крим (далі - АР Крим) є невід`ємною складовою частиною України і в межах повноважень, визначених Конституцією України, вирішує питання, віднесені до її відання.

З метою зміни меж території та державного кордону України під безпосереднім керівництвом та контролем невстановлених на цей час представників влади та зс рф, 18.03.2014 в односторонньому порядку незаконно включено до складу рф території АР Крим та м. Севастополя, 07.04.2014 на території України в межах Донецької області створено терористичну організацію «донецька народна республіка» (далі «днр»), а 27.04.2014 в межах Луганської області терористичну організацію «луганська народна республіка» (далі «лнр»), у складі яких утворені незаконні збройні формування.

Контроль та координація діяльності цих терористичних організацій, як і їх фінансове та матеріальне забезпечення, у тому числі зброєю, боєприпасами, військовою технікою, здійснюється представниками влади та зс рф.

Так звані «донецька народна республіка» і «луганська народна республіка» є стійкими об`єднаннями невизначеної кількості осіб (більше трьох), створені з метою здійснення терористичної діяльності, у межах яких здійснено розподіл функцій, встановлено правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів, а тому у відповідності до ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» є терористичними організаціями.

У подальшому, з метою створення приводів для ескалації конфлікту і спроби виправдання своєї агресії перед громадянами України, що проживають на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей, а також АР Крим, громадянами рф та світовою спільнотою, у лютому 2022 року керівниками терористичних організацій «днр/лнр» оголошено так звану мобілізацію на окупованій території Донецької області, а 21.02.2022 рф визнано «донецьку народну республіку» та «луганську народну республіку» незалежними державами.

22.02.2022 президент рф направив до ради федерації звернення про використання зс рф за межами рф, яке задоволено.

24.02.2022 приблизно о 5 годині президент рф оголосив про рішення розпочати повномасштабну військову агресію проти України.

У подальшому зс рф, які діяли за наказом керівництва рф і зс рф, вторглись на територію Україну шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно увійшли на територію Україну через державні кордони України в Київській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснила збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території, чим змінили межі території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі людей та інших тяжких наслідків.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому було неодноразово продовжено, і наразі він діє строком до 07.08.2025.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 65/2022, затвердженого Законом України від 03.03.2022 № 2105-IX, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, оголошено проведення загальної мобілізації.

Строк проведення загальної мобілізації неодноразово продовжувався Указами Президента України і наразі його продовжено до 07.08.2025.

18.12.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням стану здоров`я та інших даних, здійснено призов ОСОБА_4 на військову службу за мобілізацією та направлено для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 « ІНФОРМАЦІЯ_2 », з подальшим призначенням на посаду молодшого інспектора прикордонної служби 1-ї категорії механіка інженерного відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 (з місцем дислокації у АДРЕСА_1 ) НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України.

У зв`язку із вищезазначеним, відповідно до: ст. 1, ст. 4, ч. 1 ст. 14 та абзацу 2 ст. 6 Закону України Про Державну прикордонну службу України» ОСОБА_4 є військовослужбовцем правоохоронного органу спеціального призначення.

Не пізніше 20.11.2024, більш точного часу досудовим розслідуванням установити не вдалося, ОСОБА_4 потрапив в поле зору представника розвідувального органу країни агресора ОСОБА_5 , в ході спілкування з яким, був залученим до співпраці з представником розвідувального органу рф, з метою нанесення шкоди державній безпеці України та ініціативно обрав собі псевдонім «Комуніст».

У ході вказаної співпраці ОСОБА_4 , отримав завдання, щодо збору та передачі інформації про розташування позицій, дислокації, чисельності, маршрутів пересування сил та засобів Збройних Сил України та інших військових формувань України, які приймають участь у наданні відсічі збройній агресії рф проти України.

Солдат ОСОБА_4 реалізуючи свій кримінальнопротиправний умисел, спрямований на виконання злочинного задання представника розвідувального органу рф ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи в умовах воєнного стану з особистих мотивів та з метою заподіяння на шкоду суверенітетові, недоторканності, обороноздатності України, а також допомоги представникам зс рф у проведенні підривної діяльності проти України, 24.02.2025 не пізніше 17 год 11 хв перебуваючи у розташуванні військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , за допомогою картографічного веб-сервісу від компанії «Google» передав останньому, використовуючи месенджер «Telegram», дані щодо місця дислокації військової частини НОМЕР_1 та особового складу вказаного військового формування представнику розвідувального органу зс рф ОСОБА_5

10.03.2025, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого кримінального протиправного умислу, спрямованого на виконання злочинного завдання представника розвідувального органу зс рф ОСОБА_5 , діючи в умовах воєнного стану з особистих мотивів та з метою заподіяння на шкоду суверенітетові, недоторканності, обороноздатності України, а також допомоги представникам зс рф у проведенні підривної діяльності проти України, перебуваючи у розташуванні військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , за допомогою картографічного веб-сервісу від компанії «Google», передав останньому, використовуючи месенджер «Telegram», дані щодо розташування особового складу та місця дислокації військової частини НОМЕР_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), що на той час виконував бойові завдання з відсічі збройної агресії рф проти України на території Донецької області.

Крім того, у період з 27.11.2024 по 05.12.2024 солдат ОСОБА_4 , на виконання злочинного задання представника розвідувального органу рф.

ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи в умовах воєнного стану з особистих мотивів та з метою заподіяння на шкоду суверенітетові, недоторканності, обороноздатності України, а також допомоги представникам зс рф у проведенні підривної діяльності проти України, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_3 , за допомогою картографічного веб-сервісу від компанії «Google», передав останньому, використовуючи месенджер «Telegram», дані щодо розташування ДП Науково-виробниче об`єднання «ФОРТ» МВС України, а також фотографії та місця дислокації паркінгу співробітників вказаного державного підприємства.

Разом з тим, у період з 24.02.2025 по 09.04.2025, солдат ОСОБА_4 , на виконання злочинного задання представника розвідувального органу рф, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи в умовах воєнного стану з особистих мотивів та з метою заподіяння на шкоду суверенітетові, недоторканності, обороноздатності України, а також допомоги представникам зс рф у проведенні підривної діяльності проти України, перебуваючи у розташуванні військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , за допомогою картографічного веб-сервісу від компанії «Google» передав останньому, використовуючи месенджер «Telegram», анкетні дані військовослужбовців рядового складу, командирів підрозділів, ідентифікатори стільникового зв`язку, які належать останнім, а також реєстраційних номерних знаків транспортних засобів, якими користується вищезазначена категорія осіб.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, наданні іноземній державі або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненій в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

12.06.2025 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

12.06.2025 під час проведення обшуку в квартирі за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_3 виявлено та вилучено: паспорт громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_6 та банківську картку «Приват Банку» № НОМЕР_5 .

12.06.2025 постановою слідчого Четвертого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_3 вищевказані вилучені речі та документи визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Санкція ч.2 ст.111 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 15 років до довічного ув`язнення з конфіскацією майна.

Викладене є прямою підставою для накладення арешту на тимчасово вилучене майно з метою забезпечення кримінального провадження.

Слідчий в судове засідання не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи в його відсутність.

Дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини які регулюються нормами кримінально-процесуального законодавства.

Статтею 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження визначено арешт майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів, 2) спеціальної конфіскації, 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально - правового характеру щодо юридичної особи, 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення кримінального правопорушення у кримінальному провадженні внесені за №0000064 від 18.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.111 КК України.

ОСОБА_4 підозрюється у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, наданні іноземній державі або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненій в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

12.06.2025 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

12.06.2025 під час проведення обшуку в квартирі за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_3 виявлено та вилучено: паспорт громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_6 та банківську картку «Приват Банку» № НОМЕР_5 .

Постановою слідчого Четвертого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_3 від 12.06.2025 вилучені речі визнано речовим доказом в кримінальному провадженні.

Санкція ч.2 ст.111 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 15 років до довічного ув`язнення з конфіскацією майна.

Оцінюючи встановлені в судовому засіданні обставини, завдання арешту майна, як виду заходу забезпечення кримінального провадження, наслідки, які матиме накладення арешту на майно, з метою забезпечення його схоронності, як речового доказу, слідчий суддя вважає за необхідне накласти арешт на вилучене майно.

Керуючись ст. ст. 98, 100,131, 132, 170, 171 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на речі та документи вилучені 12.06.2025 під час проведення обшуку на підставі ухвал слідчого судді:

- паспорт громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_6 ;

- банківську картку «Приват Банку» № НОМЕР_5 ;

Виконання даної ухвали покласти на слідчих, що перебувають в складі слідчої групи з розслідування кримінального провадження №0000064.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

Повний текст ухвали складено 19.06.2025