В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/1839/18

Провадження № 1-кп/348/14/25

16 квітня 2025 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді: ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

захисників: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до єдиного реєстру судових рішень за № 0000975 від 05.12.2019, за обвинувальним актом від 23.01.2020 щодо обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лоєва Надвірнянського району Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , розлученого, на утриманні одна неповнолітня дитина, з повною загальною середньою освітою, працюючого по тимчасовим заробіткам, раніше судимого: вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 04.08.2014 за 2 ст. 185, ч. 1 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки та 1 місяць, зміненого ухвалою Апеляціійного суду Івано-Франківської області від 10.10.2014 в частині кваліфікації зі ст. 185 ч. 2 КК України на ст. 396 ч. 1 КК України; вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 27.06.2017 за ч. 3 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі; вироком Богородчанського районного суду від 20.01.2020 за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі, який набрав законної сили 19.02.2020, звільнений 19.08.2021 по відбуттю покарання, громадянина України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України,-

УСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисні дії, які виразились у закінченому замаху на відкрите викрадене чужого майна (грабежі), вчиненому повторно.

Кримінальне правопорушення ним вчинено при наступних обставинах.

Обинувачений ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення умисних, корисливих злочинів, крайній раз 27.06.2017 Надвірнянським районним судом за ч. 3 ст. 186 КК України, після звільнення з місць позбавлення волі, на шлях виправлення та перевиховання не став, маючи не зняту та не погашену встановленому законом порядку судимість, повторно вчинив злочин проти власності за наступних обставин.

Так, 05.12.2019 біля 16 год. 10 хв. обвинувачений ОСОБА_4 , будучи в стані наркотичного сп`яніння, маючи умисел на вчинення крадіжки будь-якого чужого майна, цілеспрямовано прийшов до території автостанції № 2, розташовується за адресою: вул. Княгині Ольги, м. Надвірна, Івано-Франківської області, де став спостерігати за водіями маршрутних автобусів.

Перебуваючи на території автостанції № 2, ОСОБА_4 побачив, що один із водіїв маршрутних автобусів залишив свій автомобіль без нагляду. В цей момент у обвинуваченого ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на крадіжку будь якого чужого майна із цього маршрутного автобусу.

Реалізуючи свій злочинний умисел, обвинувачений ОСОБА_4 , скориставшись тим, ще його діями ніхто не спостерігає, а їх суть залишається таємною для інших пасажирів маршрутного автобусу, з корисливих спонукань, таємно, повторно шляхом вільного доступу зайшов у салон маршрутного автобусу Меrcedes модель Sрrinter, реєстраційний номер НОМЕР_1 , сполученням «Надвірна-Назавизів», де сівши на сидіння водія, знайшов у передніх лівих дверцятах автобуса викрав грошові кошти у сумі 241 гривню, що належать потерпілому ОСОБА_8 , після чого покинув автобус.

Однак, після заволодіння грошима, обвинуваченого ОСОБА_4 помітила ОСОБА_9 яка намагалася його зупинити. Проте ОСОБА_4 усвідомлюючи, що його злочинні дії були помічені, бажаючи досягти свого злочинного наміру до кінця, діючи умисно, відкрито, тримаючи при собі гроші, відбіг від місця скоєння злочину та з метою уникнення відповідальності, рухаючись по вул. Княгині Ольги у м. Надвірна Івано-Франківської області, намагаючись втекти від ОСОБА_9 , ОСОБА_4 був затриманий поблизу приміщення аптеки «Аптека», за адресою: майдан Шевченка 41 А/2, м. Надвірна, Івано-Франківської області потерпілим ОСОБА_8 , який відреагував на голосні крики про допомогу. При цьому обвинувачений викинув викрадені гроші неподалік себе на асфальт, та які були помічені та знайдені потерпілим ОСОБА_10 .

Таким чином ОСОБА_4 , вчинивши дії, розпочаті як крадіжка, виявлені іншою особою ОСОБА_9 та потерпілим ОСОБА_11 , незважаючи на це, продовжив відкрито володіти чужим майном, таким чином вчиняючи грабіж, однак виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, не зміг закінчити з причин, що не залежали його волі. Злочином завдано майнової шкоди на суму 241 гривню, яку відшкодовано в повному обсязі.

Своїми умисними діями, які виразились в закінченому замаху відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальних акті визнав частково та суду пояснив, що 05.12.2019 біля 16 год. 10 хв. він, маючи умисел на вчинення крадіжки чужого майна, прийшов до території автостанції № 2, що розташовується за адресою: вул. Княгині Ольги, м. Надвірна Івано-Франківської області, де став спостерігати за водіями маршрутних автобусів.

Перебуваючи на території автостанції № 2 він побачив, що один із водіїв маршрутних автобусів залишив свій автомобіль без нагляду. В цей момент він вирішив вчинити крадіжку з маршрутного автобусу. З цією метою, скориставшись тим, ще його діями ніхто не спостерігає, він зайшов у салон маршрутного автобусу, де сівши на сидіння водія, знайшов у передніх лівих дверцятах автобусу та викрав грошові кошти у сумі 241 грн, які були скріплені та були вроздріб малими кюпюрами, після чого покинув автобус.

Однак, після заволодіння грошима, його помітила жінка - ОСОБА_9 , яка намагалася його зупинити. Проте він, тримаючи при собі гроші, відбіг від місця скоєння злочину, та з метою уникнення відповідальності рухався по вул. Княгині Ольги у м. Надвірна Івано-Франківської області, намагаючись втекти від ОСОБА_9 . Однак поблизу приміщення аптеки «Аптека», за адресою: майдан Шевченка 41 А/2, м. Надвірна, Івано-Франківської області був затриманий потерпілим ОСОБА_8 . Грошові кошти він повернув потерпілому.

Свою вину у вчиненні закінченого замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабежі), не визнає, стверджує, що він мав умисел на таємне викрадення майна.

Вважає, що його дії необхідно перекваліфікувати на ч. 2 ст. 185 КК Украни. Він не заперечує, що знаходився в марштрутному автобусі та вирішив таємно, а не відкрито викрасти грошові кошти, так як ніхто не бачив, як він викрадав грошові кошти. Ствердив, що мав умисел на крадіжку, а свідок вже пізніше на вулиці побігла за ним.

В подальшом під час судових дебатів та останнього слова зазначив, що у свою вину не визнає, вважає, що вина його не доведена належними доказами.

Просив врахувати, що він перебував біля двох років під вартою та врахувати його незадовільний стан здоров`я та те, що він є батьком неповнолітніх дітей.

Не дивлячись на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його вина у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України, підтверджується показаннями потерпілого та іншими проаналізованими та дослідженими в судовому засіданні доказами по справі.

Так, потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні дав пояснення, що він є приватним підприємцем - перевезення пасажирів Надвірна Назавизів. Автобус стояв на зупинці та здійснював погрузку пасажирів. Він стояв на дворі біля ларька. Побачив, як пробіг обвинувачений ОСОБА_4 і почув, як жінка кричить «Злодій!», «Він вкрав гроші!», «Лапайте його!». Він почав доганяти цього чоловіка, біля стоянки таксі він падав і кинув гроші під машину таксі, гроші були з прищепкою. Він його догнав і тримав. В нього є постійно розмінні дрібні гроші у дверцях зліва водія.

Його колега їхав і він в нього розміняв гроші на дрібні купюри, це міг бачити обвинувачений. Він поміняв купюру 200 грн по 2 грн та по 1 грн. Грошові кошти були з прищепкою у дверках і обвинувачений знав, де вони стояли, так як попередньо бачив, як він розміняв у колег. Він не бачив, як він брав гроші, але жінка, яка сиділа ззаді водія побачила і почала йти за ним і кричати злодій. Саме на її крик він побіг за обвинуваченим і побачив як він викинув гроші під таксі, а потім він затримав його. На даний час претензій немає до обвинуваченого, йому повернути всі кошти.

В подальшому потерпілий ОСОБА_8 в судове засідання подав заяву про продовження слухання справи у його відсутності, зазначив, що претензій до обвинуваченого ні матеріального, ні морального характеру не має, шкода йому відшкодована повністю. Просив призначити покарання на розсуд суду.

Вина обвинуваченого доводиться письмовими доказами:

-даними протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 05.12.2018, згідно якого прийнято заяву від ОСОБА_8 , згідно якої 03.12.2018 біля 16:10 год. в м. Надвірна по вул. Княгині Олги на території автобусної зупинки невстановлена особа шляхом вільного доступу проникла до автобуса марки Меrcedes модель Sрrinter, реєстраційний номер НОМЕР_1 , сполученням «Надвірна-Назавизів», та викралв грошові кошти у сумі 239 грн, що знаходились у лівій передній дверцях (т. 3, а.с. 14);

-даними протоколу огляду місця події від 05.12.2019 та фототаблицею до нього, відповідно до якого проведено огляд території проїзджої частини дороги по вул Княгині Ольги що в м. Надвірна навпроти приміщення аптеки, що за адресою Майдан Шевченка 41а в м. Надвірна Івано-Франківської області, та являє собою заїзд на території паркування автомобілів таксі, та біля бордюру на відстані близько 1 метра знаходиться автомобілі марки Опель. На відстані 30 см. від бордюру та на відстані 5 м. знаку дорожній рух 5.44. місця зупинки таксі виявлено грошові кошти, купюри скріплені біндером чорного кольору, та під час огляду встановлено - гривні в кількості 85 штук номіналок 1 та 2 грн на загальну суму 241 грн (т. 3, а.с. 15-18);

-даними протоколу огляду речового доказу від 13.12.2019 та фототаблицею до нього, відповідно до якого проведено огляд грошових коштів, вилучених під час оглляду місця події від 05.12.2019, зокрема банкнот гривнів в кількості 71 штук номіналом «одна гривня» та банкноти в кількості номіналоим «дві гривні» в кількості 85 штук, та фототаблицею до них (т. 3, а.с. 20-45);

-даними протоколу огляду місця події від 09.12.2019 та фототаблицею до нього, відповідно до якого проведено огляд території автостанції № 2 що за адресою м. Надвірна, вул. Княгині Ольги, 1, Івано-Франківської області. У правій частині автостанції знаходиться автобус Меrcedes модель Sрrinter, реєстраційний номер НОМЕР_1 , сполученням «Надвірна-Назавизів», який піддається огляду, автобус пасажирського типу однодверний (т. 3, а.с. 47-50);

-даними протоколу пред`явлення особи для впізнання по фотознімками від 17.12.2019, згідно якого в присутності понятих свідок ОСОБА_9 впізнала за особу по зовнішніх рисах під номером "три", та яка 05.12.2019 приблизно 0 16:10 год. у м. Надвірна по вул. Княгині Ольги вчинила грабіж, оскільки вона добре бачила як особа чоловічої статі виходила з водійського місця автобуса із сполученням Назавизів Надвірна з грошима в руках та почала втікати (т. 3, а.с. 51-56);

-даними протоколу пред`явлення особи для впізнання по фотознімками від 02.01.2020, згідно якого в присутності понятих потерпілий ОСОБА_8 впізнав особу по зовнішніх рисах під номером "один", та яку бачив, як особа чоловічої статі пробігає повз нього, а сторонні особи кричать що він викрав гроші, послідувавши за ним та бачив як він викинув гроші під машини таксі, та був затриманий (т. 3, а.с. 57-62);

-даними протоколу огляду речового доказу від 06.12.2019, згідно якого проведено дослідження DVD-R диску з відеозаписом із камер відеоспостереження, розташованих по вул. Княгині Ольги м. Надвірна, відповідно якого при перегляді відеофайлу встановлено, що на відезаписі зображено перехрестя вул. Княгині Ольги та вул. Мазепи в м. Надвірна, а саме пішохідний перехід, який розташований біля магазину «Ольга» та зупинку громадського транспорту. 05.12.2019 близько 16.13.31 год. зі сторони зупинки громадського транспорту у напрямку магазину «Ольга» біжить невідома особа, яка одягнута в шапку чорного кольору, куртку чорного кольору, джинси та кросівки чорного кольору. Коли особа добігла до кіоску «Родина», за ним зі сторони зупинки громадського транспорту біжить невідома жінка в куртці синього кольору, яка руками вказує на особу умовно позначену "№ 1" Після цього невідомий чоловік побіг за особою № 1, який в той же час пробіг магазин «Ольга» (т. 3, а.с. 65-67).

Судом досліджено в судовому засіданні відеозаписом із камер відеоспостереження, розташованих по вул. Княгині Ольги м. Надвірна.

Обвинувачений після перегляду даного диску в судовому засіданні визнав, що на відео зображений саме він в той період, коли ним був вчинений злочин.

Зазначені докази по справі зібрані відповідно до вимог кримінально- процесуального закону, вони є допустимими, та такими, що в їх сукупності безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 злочину, інкримінованого йому стороною обвинувачення.

Суд критично відноситься до невизнання вини обвинуваченим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України, та розцінює це як обраний спосіб захисту з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, оскільки покази обвинуваченого спростовуються вищенаведеними по справі доказами, а саме, показами потерпілої та іншими доказами, які були досліджені судом та узгоджуються між собою.

Показання потерпілого ОСОБА_8 є послідовними та узгоджуються з письмовими матеріалами кримінального провадження, а саме: даними протоколу огляду місця події від 05.12.2019, даними протоколу огляду речового доказу та відеозаписом, а також протоколами пред`явлення особи для впізнання по фотознімками.

Показання потерпілого щодо обставин вчинення ОСОБА_4 злочину повною мірою узгоджуються із відеозаписом із камери відеоспостереження, який був досліджений судом.

За змістом відеозапису, 05.12.2019 близько 16.13.31 год. обвинуваченийбіжить з сторони зупинки громадського транспорту у напрямку магазину «Ольга», та був одягнутий в шапку чорного кольору, куртку чорного кольору, джинси та кросівки чорного кольору. Коли обинувачений добіг до кіоску «Родина», за ним зі сторони зупинки громадського транспортного біжить свідок Успенська, яка руками вказує на обвинуваченого. Після цього потерпілий ОСОБА_8 побіг за обвинуваченим, який в той же час пробіг магазин «Ольга».

Із відеозапису встановлено, що події відбувались у світлий час доби.

На спростування доводів обвинуваченого, зафіксована на відео обстановка вчинення злочину та поведінка обвинуваченого, який пробіг зі сторони громадського транспорту та за ним бігли свідок та потерпілий, безумовно свідчить про те, що ОСОБА_12 почав утікати, оскільки був виявлений свідком та потерпілим та усвідомлював цей факт.

Та обставина, що обвинувачений, дії якого під час вчинення крадіжки були виявлені свідком та в подальшому потерпілим, втікав із грошима, які в подальшому викинув на зупинці таксі і які були виявлені потерпілим, отже обвинувачений продовжував утримувати його майно, вбачається із відеозапису та показань потерпілого.

Отже, дії обвинуваченого, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим і, незважаючи на це, продовжені обвинуваченим з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж.

При цьому суд зазначає, що обвинувачений не мав реальної можливості розпорядитись майном, яким відкрито заволодів, оскільки постійно знаходився в полі зору як свідка ОСОБА_9 , так і потерпілого ОСОБА_8 , який його переслідував та кинувши гроші був затриманий. Таким чином обвинувачений виконав усі дії, необхідні для доведення злочину до кінця, однак злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Твердження обвинуваченого та його захисника про порушення принципу безпосередності внаслідок того, що судом взято до уваги показання свідка ОСОБА_9 , яка не була допитана у суді, є безпідставними.

Судом встановлено, що на момент розгляду справи в суді свідок ОСОБА_9 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 14.06.2024, актовий запис про смерть № 3579 від 14.06.2024, тому у суда не було можливості безпосередньо допитати її в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або які отримано в порядку, передбаченому ст. 225 цього Кодексу.

Суд не бере до уваги показань, які цей свідок надавав під час досудового розслідування, оскільки суд позбавлений можливості безпосередньо допитати його в судовому засіданні та усунути встановлені в судовому засіданні розбіжності між його свідченнями та свідченнями потерпілого та обвинуваченого, а також спростувати доводи обвинуваченого щодо його невинуватості. Тому суд дійшов висновку, що такі показання є недопустимими саме через неможливість допитами свідка.

За таких обставин оголошений стороною обинуваченння протокол допиту свідка ОСОБА_9 на досудовому розслідування від 17.12.2019 є недопустимим доказом, та не може покладений судом в основу вироку.

Разом із тим, суд бере до уваги протокол пред`явлення для впізнання з свідком ОСОБА_9 від 17.12.2019, який є допустимим доказом виходячи з наступного.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що приписи ч. 4 ст. 95 КПК України про те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або які отримано в порядку, передбаченому ст. 225 цього Кодексу, мають застосовуватися лише до відомостей, що відповідають ознакам показань як самостійного процесуального джерела доказів згідно зі ст. 95 цього Кодексу. Показання необхідно розмежовувати з іншим самостійним процесуальним джерелом доказів - протоколу пред`явлення особи для впізнання по фотознімками від 17.12.2019, згідно якого в присутності понятих свідок ОСОБА_9 впізнала за особу по зовнішніх рисах під номером "три", та яка 05.12.2019 приблизно о 16:10 год. у м. Надвірна по вул. Княгині Ольги вчинила грабіж, оскільки вона добре бачила, як особа чоловічої статі виходила з водійського місця автобуса із сполученням Назавизів Надвірна з грошима в руках та почала втікати. (т. 2, а.с. 221-124).

Пред'явлення для впізнання - слідча дія, що полягає в пред'явленні свідкові чи іншій особі об`єктів, які вони спостерігали раніше у зв`язку з подією кримінального правопорушення, з метою встановлення їх тотожності або відмінності.

Легітимна мета пред`явлення особи для впізнання досягається дотриманням встановленого порядку його проведення, забезпеченням реалізації прав особи як процесуальних гарантій справедливого судового розгляду та кримінального провадження в цілому.

Зі змісту протоколу пред`явлення для впізнання за участю свідка ОСОБА_9 убачається, що слідча дія проведена за правилами, передбаченими ст. 228 КПК України. Під час пред`явлення для впізнання свідок ОСОБА_9 у присутності понятих за сукупністю ознак впізнала за фотографіями обвинуваченого як особу, яка вчинила грабіж, оскільки вона добре бачила як особа чоловічої статі виходила з водійського місця автобуса із сполученням назавизів Надвірна з грошима в руках та почала втікати. Протокол в повній мірі відповідає вимогам кримінального процесуального закону, зокрема ст. 104 КПК України.

Та обставина, що на момент розгляду справи свідок помер, свідчить лише про те, що суд не мав можливості посилатися у вироку на його показання, дані під час досудового розслідування. У той же час, як зазначено вище, пред`явлення для впізнання є окремою процесуальною дією, а тому вказаний протокол суд визнає допустимим доказом.

Отже, суд визнає фактичні дані, отримані за результатами проведення впізнання особи за фотознімками, допустимими доказами у справі, а тому доводи захисту про протилежне є необґрунтованим.

Доводи обвинуваченого про те, що він мав умисел на таємне викрадення чужого майна -крадіжку, і аж ніяк не на відкрите викрадення чужого майна, а також твердження захисника, що обвинувачений таємно викрав чуже майно, а тому його дії мали бути кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, суд вважає безпідставними.

Так, відповідно до постанови пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», пункт 3 постанови роз`яснює, що крадіжка (таємне викрадення чужого майна) це викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб. Грабіж це відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, котра у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені й оцінюються як викрадення.

У кримінальному процесі в основу розмежування понять «крадіжка» та «грабіж» покладено спосіб вчинення злочину. При розрізненні крадіжки та грабежу варто виходити зі спрямованості умислу винної особи.

Так крадіжка визнається закінченим злочином з моменту протиправного вилучення майна, коли винна особа отримала реальну можливість розпорядитися чи користуватися ним (заховати, передати іншим особам, вжити за призначенням тощо).

Однак дії, розпочаті як таємне викрадення чужого майна, але виявлені потерпілим чи іншими особами і попри це продовженні винною особою з метою заволодіння майном або його утримання, належить кваліфікувати як грабіж.

Отже, із встановлених судом обставин вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 , який мав судимості за подібні корисливі злочини, пересвідчившись у відсутності свідків, викрав грошові кошти із салону марштрутного автобуса з передніх лівих дверцятах. Однак його помітила свідок ОСОБА_9 , яка намагалась криком припинити незаконні дії. В свою чергу обвинувачений усвідомивши, що його помітили не відреагував на крик свідка, продовжив неправомірні дії з метою заволодіння майном, а саме коштами тим самим маючи реальну можливість розпорядитись викраденим майном та отримав реальну можливість розпорядитися чи користуватися ним, та з метою уникнення відповідальності рухався по вул. Княгині Ольги у м. Надвірна Івано-Франківської області, намагаючись втекти від ОСОБА_9 , а також потерпілого ОСОБА_8 , який відреагував на голосні крики про допомогу, та побіг за обвинуваченим та в подальшому затримав обвинуваченого ОСОБА_4 поблизу приміщення аптеки «Аптека», за адресою: майдан Шевченка, 41 А/2, м. Надвірна, Івано-Франківської області, при цьому обвинувачений викинув викрадені гроші неподалік себе на асфальт біля таксі, тим самим не зміг закінчити злочин з причин, що не залежали його волі.

При розгляді справи суд визначив, що показання обвинуваченого, де він стверджував, що викрав грошові кошти таємно, тобто вчинив крадіжку чужого майна, є безпідставними, оскільки вони спростовуються показаннями потерпілого, відеозаписом а також документальними доказами у кримінальному провадженні.

Суд доводи обвинуваченого вважає такими, що спрямовані на пом`якшення відповідальності та не відповідають встановленим обставинам в судовому засіданні.

Отже, наведені вище докази отримані у порядку, встановленому КПК України, підтверджують існування обставин, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема, подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб, наслідки вчинення кримінального правопорушення) та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, взаємоузгоджуються між собою, у зв`язку з чим відповідно до положень ст.ст. 84, 85, 86 КПК України, є належними, допустимими, достовірними та у своїй сукупності, поза розумним сумнівом доводять, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України.

Адже за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що були дослідженні в суді, можливо дійти висновку про те, що встановлена під час судового розгляду сукупність обставин, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка була предметом судового розгляду, крім того, що кримінальне правопорушення вчинене і обвинувачений є винним у його вчинені.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, які виразились в закінченому замаху на відкрите викрадене чужого майна (грабежі), вчиненому повторно, кваліфіковані правильно.

Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушеннь. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відносяться відповідно до вимог ст. 12 КК України до тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який вчинив злочин, маючи непогашену судимість за корисливі злочини, задовільно характеризуються, не працює, має на утриманні неповнолітніх дітей, перебуває на обліку у наркологічному кабінеті і проходить замісну теорапію, та не перебуває на обліку у лікаря психіатра, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання судом не встановлено.

Посилання захисника на те, що наявні обставини, які пом`якшують покарання таке як відшкодування шкоди потерпілому - суперечать фактично встановленим обставинам, оскільки винуватість у вчиненні злочину, обвинувачений не визнав (і це право гарантоване йому законом), а майно потерпілого, а саме грошові кошти обвинувачений кинув, коли втікав, а тому така обставина не може бути оцінена, як відшкодування шкоди.

Відповідно до ст. 67 КК України обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є вчинення злочину особою, що перебуває у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів.

Разом із цим, суд дійшов висновку про виключення з обвинувачення посилання на рецидив злочину, як на обставину, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 .

Згідно зі ст. 34 КК України рецидивом злочинів визнається вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин.

Якщо рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, передбачену у статті чи частині статті Особливої частини КК як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то за змістом ч. 4 ст. 67 КК України, суд не може ще раз врахувати ні повторності, ні рецидиву злочину при призначенні покарання, як обставину, що його обтяжує.

Оскільки дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікував за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, які виразились в закінченому замаху на відкрите викрадене чужого майна (грабежі), вчиненому повторно, а кваліфікуючою ознакою вказаної частини є відкрите викрадене чужого майна (грабежі), «вчинене повторно», тому є безпідставним визнання рецидиву злочину обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а при його призначенні суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Враховуючи викладене в сукупності, а також обставини справи, особу обвинуваченого, тяжкість вчинених правопорушень, а також те, що обвинувачений маючи непогашену судимість за вчинення аналогічних злочинів проти власності на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив та знову вчинив нові корисливі злочини, думку потерпілого, який просить призначити покарання згідно закону, суд дійшов висновку про призначення обвинуваченому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, у виді позбавлення волі.

При цьому суд врахував, що обвинувачений неодноразово судимий за вчинення злочинів, в тому числі корисливих злочинів, вчинив злочини в період непогашеної судимості, тому наведені обставини та дані про особу обвинуваченого свідчать про неможливість виправлення останнього без відбування реальної міри покарання.

Судом встановлено, що вироком Богородчанського районного суду від 20.01.2020 за ч. 2 ст. 185 КК України обвинувачений був засуджений до покарання 1 рік 6 місяців позбавлення волі-який набрав законної сили 19.02.2020.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив дане кримінальне правопорушення до ухвалення вироком Богородчанського районного суду від 20.01.2020 за ч. 2 ст. 185 КК України.

За таких обставин, остаточне покарання обвинуваченому необхідно обрати на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів з врахуванням вироку Богородчанського районного суду від 20.01.2020 за ч. 2 ст. 185 КК України, враховуючи характер та співвідношення тяжкості злочинних діянь, їх наслідки, ступінь суспільної небезпечності скоєних злочинів - шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, зарахувавши в строк відбуття покарання повністю відбуте покарання.

Крім тото ухвалою слідчого судді Надвірнянського районного суду від 07.12.2019 по даному кримінальному провадженні обрано обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою. Строк затримання з 05.12.2019 По даному кримінальному провадженні ухвалою суду від 19.03.2020 відмовлено у задоволені клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому, так як він почав відбувати покарання за вироком Богородчанського районного суду від 20.01.2020.

Тому строк попереднього ув`язнення з 05.12.2019 по 19.03.2020 необхідно зарахувати у строк вібуття покарання за даним вироком.

У задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою необхідно відмовити, оскільки ухвалою слідчого судді від 14.04.2025 ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0000116 від 12.04.2025, на строк з 19.40 год. 12.04.2025 до 19.40 год. 10.06.2025.

Строк відбуття покарання по даному кримінальному провадженню необхідно рахувати з часу проголошення вироку з 16.04.2025.

На думку суду призначене покарання є необхідним і достатнім для можливого перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів і що цілком відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, а також справедливим щодо досягнення мети покарання.

Питання речових доказів слід вирішити, керуючись правилами, викладеними в ст. 100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів обвинуваченому ОСОБА_4 визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Богородчанського районного суду від 20.01.2020 за ч. 2 ст. 185 КК України більш суворим покаранням за даним вироком у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Зарахувати в строк відбуття покарання за даним вироком повністю відбуте покарання за вироком Богородчанського районного суду від 20.01.2020.

Зарахувати в строк відбуття покарання період попереднього ув`язнення з 05.12.2019 по 19.03.2020 з розрахунку один день за один день позбавленя волі.

Строк відбуття покарання по даному кримінальному провадженню необхідно рахувати з 16.04.2025.

У задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовити.

Речовий доказ: грошові кошти в сумі 241 грн., які згідно постанови слідчого від 05.12.2019 передано на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_8 - повернути потерпілому ОСОБА_8 .

Речовий доказ: DVD-R диск із віддеозаписом з камер відео спостереження, які розташовані на перехресті вул. Княгині Ольги та вул. Мазепи м. Надвірна - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_4 з часу отримання копії вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1