У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Інгульського районного суду м. Миколаєва від 08 травня 2025 року, якою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, зареєстрованого зі слів у АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця військової служби за контрактом, займаючи посаду техніка відділу зберігання паливно-мастильних матеріалів військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «майстер-сержант»,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 410 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 05.07.2025 року, з правом внесення застави в розмірі 260 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 787280 ( сімсот вісімдесят сім тисяч двісті вісімдесят) грн.,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

(в режимі відео-конференції з використанням власних технічних засобів в системі «EasyCon»)

підозрюваний ОСОБА_6

захисник ОСОБА_8

В с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог апеляційної скарги прокурора .

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під ватрою з визначенням застави у розмірі 3033 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 10 001 484 (десять мільйонів одна тисяча чотириста вісімдесят чотири) грн.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Ухвалою слідчого судді до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 05.07.2025 року, з правом внесення застави в розмірі 260 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 787280 ( сімсот вісімдесят сім тисяч двісті вісімдесят) грн.

Узагальнені доводи апеляційної скарги прокурора.

Вважає ухвалу слідчого судді в частині визначення розміру застави незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених в ухвалі, фактичним обставинам кримінального провадження.

Вказує, що при визначенні підозрюваному розміру застави слідчим суддею не враховано систематичну злочинну діяльність підозрюваного.

Крім того, слідчим суддею не надано оцінку тому факту, що 07.05.2025 в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 1361 000 ( один мільйон триста шістдесят одна тисяча) гривень, 7510 (сім тисяч п`ятсот десять) доларів США, 200 (двісті) євро, а також в ході обшуку транспортного засобу BMW Х5, 2014 року випуску, який на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_6 , вилучено грошові кошти у сумі 17 000 грн та сам транспорт, що свідчить, що розмір застави 787280 (сімсот вісімдесят сім тисяч двісті вісімдесят) гривень є помірним для підозрюваного ОСОБА_6 , враховуючи його майновий стан. Та незважаючи на значний розмір грошових коштів та майна, вилучених у ОСОБА_6 в ході обшуків, останній вніс визначений розмір застави у сумі 787280 (сімсот вісімдесят сім тисяч двісті вісімдесят) гривень на наступний день після постановлення оскаржуваної ухвали, що також підтверджує той факт, що визначений слідчим суддею розмір застави не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 .

Зауважує, що слідчий суддя належним чином не врахував положення ст. 177, 178 КПК України, та раціонально не співставив його з наведеними у клопотанні ризиками, даними про особу підозрюваного ОСОБА_6 , тяжкості вчиненого кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 та майнового стану підозрюваного. Як наслідок, визначена судом підозрюваному застава у розмірі у розмірі 260 (двісті шістдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 787280 (сімсот вісімдесят сім тисяч двісті вісімдесят) гривень достатньою мірою не може гарантувати виконання ним покладених на нього обов`язків, що передбачено ст. 182 КПК України.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Під час розгляду клопотання слідчого про обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу, слідчим суддею встановлені наступні обставини.

За версією органу досудового розслідування, ОСОБА_6 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, проходячи її в посаді техніку відділу зберігання паливно-мастильних матеріалів військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «майстер-сержант», являючись, згідно примітки 1 до ст. 425 КК України, військовослужбовцем, який постійно обіймає посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків, тобто військовою службовою особою, упродовж 2025 року, але не пізніше 02.05.2025 (більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено), перебуваючи на території військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ), діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій і бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого незаконного збагачення, за попередньою змовою групою осіб з начальником відділу зберігання паливно-мастильних матеріалів військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_9 , у період дії правового режиму воєнного стану, всупереч вимогам: статей 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, пункту 13 Положення про порядок обліку, збереження, списання і використання військового майна у Збройних Силах України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.08.2000 №1225, пунктів 3.1.9, 3.2.3 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом МОУ від 16.07.1997 №300, пункту 7 розділу 18 Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженої наказом МОУ від 17.08.2017 №440, Положення про інвентаризацію військового майна у Збройних Силах України, затвердженого постановою КМУ від 03.05.2000 №748, статті 22 Закону України «Про запобігання корупції», вчинив заволодіння іншим військовим майном шляхом зловживання службовим становищем - штучно накопичили надлишки дизельного палива 5260 л. вартістю 201458 грн. з під офіційного обліку, за вказівкою ОСОБА_9 підозрюваний відвантажив вказане паливо чим здійснили незаконне відчуження військового майна, за що ОСОБА_9 отримав грошові кошти в сумі 125 тис. грн., які в подальшому були розподілені між виконавцями.

07.05.2025 р. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 410 КК України.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 в обґрунтування клопотання зазначив, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 , інкримінованого кримінального правопорушення та про наявність ризиків, передбачених п.1, 2,3,4,5 ч. 1 ст.177 КПК України.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину, вагомість наявних доказів, а також тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання винуватим, послався на наявність ризиків, передбачених п. 1, 2,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України. Вважав, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою не забезпечить запобіганню доведених ризиків та прийшов до висновку про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_6 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_6 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, проходячи її в посаді техніку відділу зберігання паливно-мастильних матеріалів військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «майстер-сержант», являючись, згідно примітки 1 до ст. 425 КК України, військовослужбовцем, який постійно обіймає посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків, тобто військовою службовою особою, упродовж 2025 року, але не пізніше 02.05.2025 (більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено), перебуваючи на території військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ), діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій і бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого незаконного збагачення, за попередньою змовою групою осіб з начальником відділу зберігання паливно-мастильних матеріалів військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_9 , у період дії правового режиму воєнного стану, всупереч вимогам: статей 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, пункту 13 Положення про порядок обліку, збереження, списання і використання військового майна у Збройних Силах України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.08.2000 №1225, пунктів 3.1.9, 3.2.3 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом МОУ від 16.07.1997 №300, пункту 7 розділу 18 Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженої наказом МОУ від 17.08.2017 №440, Положення про інвентаризацію військового майна у Збройних Силах України, затвердженого постановою КМУ від 03.05.2000 №748, статті 22 Закону України «Про запобігання корупції», вчинив заволодіння іншим військовим майном шляхом зловживання службовим становищем - штучно накопичили надлишки дизельного палива 5260 л. вартістю 201458 грн. з під офіційного обліку, за вказівкою ОСОБА_9 підозрюваний відвантажив вказане паливо чим здійснили незаконне відчуження військового майна, за що ОСОБА_9 отримав грошові кошти в сумі 125 тис. грн., які в подальшому були розподілені між виконавцями.

07.05.2025 р. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 410 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком слідчого судді про наявність достатніх підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , оскільки в суді першої інстанції знайшли своє підтвердження обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 , кримінального правопорушення, наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ст. 177 ч. 1 КПК України, а також підтвердження того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, буде недостатнім та не забезпечить запобігання цим ризикам.

Що стосується питання визначення розміру застави, з яким не погоджується сторона обвинувачення, то слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку про необхідність визначення застави у розмірі 260 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 787280 ( сімсот вісімдесят сім тисяч двісті вісімдесят) грн., оскільки внесення застави саме в такому розмірі, на думку колегії суддів, може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Так при визначенні розміру застави стосовно підозрюваного, слідчим суддею було враховано обставини кримінального правопорушення, те що ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні особливо тяжкого службового корисливого злочину з встановленою на даний час матеріальною шкодою, який був перерваний співробітниками правоохоронних органів, з наслідками на шкоду обороноздатності України, враховано майновий та сімейний стан підозрюваного, а також те, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано прийняв рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та правильно визначив розмір застави, який, з урахуванням наведених ризиків і особи підозрюваного, повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, забезпечити його належну процесуальну поведінку у кримінальному провадженні.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні; рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Такий розмір застави є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Колегія суддів не вбачає, підстав для збільшення розміру застави, як про це просить сторона обвинувачення, з урахуванням того, що підозрюваний є діючим військовослужбовцем, вину визнає, співпрацює зі слідством.

Посилання прокурора на систематичну злочинну діяльність та майновий стан підозрюваного, були враховані слідчим суддею під час вирішення питання щодо розміру застави, проте самі по собі не є єдиним обґрунтуванням для його збільшення. Між тим, запропонований прокурором розмір застави, на думку колегії суддів, буде завідомо непомірним для особи, що притягується до кримінальної відповідальності, в той час як сума застави повинна бути такою, аби забезпечити стримуючий фактор.

На думку колегії суддів, запропонований прокурором розмір застави носить каральний характер для підозрюваного, оскільки фактично унеможливлює існування «альтернативи» яка закладена в правовому інституті застави.

Сторона державного обвинувачення зобов`язана належним чином виправдати суму застави, та прийняти до уваги фінансовий стан обвинуваченого та його спроможність сплатити необхідну суму (Мангурас проти Іспанії п. п. 78-80).

Статтею 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року (далі Конвенція) кожному гарантується право на свободу та особисту недоторканність, яке може бути обмежене лише у виключних випадках та відповідно до встановленої законом процедури, якими є законні затримання, арешт та ув`язнення.

Розмір застави повинен бути помірним та пропорційним щодо конкретної людини та обставин, вчиненого ним кримінального правопорушення.

На думку колегії суддів, тяжкість покарання, не може бути єдиним обґрунтуванням застосування щодо підозрюваного більшого розміру застави аніж визначеного в передбачених законом межах, оскільки в такому випадку нівелюється інститут застави, як альтернативний вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість утримання особи під вартою, що не суперечить практиці Європейського суду з прав людини, при цьому слідчий суддя дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним і обґрунтованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження прокурора, про які йдеться в апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Інгульського районного суду м. Миколаєва від 08 травня 2025 року, щодо ОСОБА_6 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді