Справа № 461/6093/25
Провадження № 1-кс/461/4662/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2025 року. м. Львів.

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

слідчого ОСОБА_3

представника власника майна адвоката ОСОБА_4 (в режимі вкз)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові клопотання старшого слідчого в ОВС І відділення слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні провадження № 0000152 від 27.05.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло погоджене прокурором клопотання старшого слідчого в ОВС І відділення слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні провадження № 0000152 від 27.05.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, про арешт майна.

Слідчий просить суд накласти арешт на майно, що було вилучено 23.07.2025 в ході проведення обшуку за місцем постійного проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

1.Мобільний термінал марки Apple iPxon 15 Pro Max, сірого кольору, номер моделі MU7A3ZDIA, серійний номер DJT2QGJWRF, IMEI: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , в чохлі;

2. Посвідчення номер НОМЕР_3 , 2010-2015р.р. виконавчого комітету Алупської міської ради;

3. Копія паспорта громадянина РФ на ім`я ОСОБА_5 від 08.04.2014 року на одному аркуші;

4. Копія страхового свідоцтва пенсійного страхування НОМЕР_4 від 19.05.2014 року на одному аркуші паперу;

5. Паспорт громадянина РФ на ім`я ОСОБА_5 від 08.04.2014 року серії ;

6. Архівна справка про заробітню плату видана ОСОБА_5 на період з 01.03 по 31.12.2014 року на одному аркуші;

7. Завірена копія трудової книжки ОСОБА_5 , яка завірена виконавчим комітетом Алупської міської ради на одному аркуші;

8. Банківська карта СБЕР МИР 220878 видана до 06/27 на імя ОСОБА_6 зеленого кольору.

Клопотання вмотивоване наступним. Згідно з матеріаліами досудового розслідування, громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи т.зв. головою ліквідаційної комісії «Ялтинського городского совета первого созыва Республики Крим» проводив підривну діяльність проти України, а саме, активно підтримував дії держави-агресора, спрямовані на підрив територіальної цілісності, суверенітету і незалежності України.

Так, 23.07.2025 року в ході проведення обшуку за адресою постійного проживання ОСОБА_5 , а саме: АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено:

1.Мобільний термінал марки Apple iPxon 15 Pro Max, сірого кольору, номер моделі MU7A3ZDIA, серійний номер НОМЕР_5 , IMEI: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , в чохлі, який поміщено у чорний поліетиленовий пакет чорного кольору «пакет №1» та скріплено інформаційною биркою з печаткою та підписом всіх учасників слідчої дії.

2. Посвідчення номер НОМЕР_3 , 2010-2015р.р. виконавчого комітету Алупської міської ради;

3. Копія паспорта громадянина РФ на ім`я ОСОБА_5 від 08.04.2014 року на одному аркуші;

4. Копія страхового свідоцтва пенсійного страхування НОМЕР_4 від 19.05.2014 року на одному аркуші паперу;

5. Паспорт громадянина РФ на ім`я ОСОБА_5 від 08.04.2014 року серії ;

6. Архівна справка про заробітню плату видана ОСОБА_5 на період з 01.03 по 31.12.2014 року на одному аркуші;

7. Завірена копія трудової книжки ОСОБА_5 , яка завірена виконавчим комітетом Алупської міської ради на одному аркуші;

8. Банківська карта СБЕР МИР 220878 видана до 06/27 на імя ОСОБА_6 зеленого кольору.

Слідчий вказує, що вилучені речі визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки в сукупності з іншими доказами мають важливе значення для доказування у даному кримінальному провадження. Тому просить клопотання задовольнити та накласти арешт на майно з метою збереження речових доказів.

Слідчий у судовому засіданні клопотання підтримала з мотивів, наведених у ньому. Просила таке задовольнити у повному обсязі.

Представник власника майна, адвокат ОСОБА_4 , у судовому засідання у режимі відеоконференції просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого, оскільки таке подане не належним суб`єктом звернення. Зазначив, що лише прокурор має право звертатися з даним клопотанням про арешт майна.

Заслухавши думку слідчого, який просив задовольнити клопотання, перевіривши надані матеріали та дослідивши докази по цих матеріалах, слідчий суддя встановив наступне.

27.05.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000152 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

Відділом розслідування кримінальних правопорушень у сфері охорони навколишнього природнього середовища слідчого управління ГУНП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000150 від 03.07.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.240-1 КК України.

Згідно з матеріалами досудового розслідування, громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи т.зв. головою ліквідаційної комісії «Ялтинського городского совета первого созыва Республики Крим» проводив підривну діяльність проти України, а саме, активно підтримував дії держави-агресора, спрямовані на підрив територіальної цілісності, суверенітету і незалежності України.

23.07.2025 року на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова. від 17.07.2025 в ході проведення обшуку за адресою постійного проживання ОСОБА_5 , а саме: АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено:

1.Мобільний термінал марки Apple iPxon 15 Pro Max, сірого кольору, номер моделі MU7A3ZDIA, серійний номер НОМЕР_5 , IMEI: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , в чохлі, який поміщено у чорний поліетиленовий пакет чорного кольору «пакет №1» та скріплено інформаційною биркою з печаткою та підписом всіх учасників слідчої дії.

2. Посвідчення номер А-6, 2010-2015р.р. виконавчого комітету Алупської міської ради;

3. Копія паспорта громадянина РФ на ім`я ОСОБА_5 від 08.04.2014 року на одному аркуші;

4. Копія страхового свідоцтва пенсійного страхування НОМЕР_4 від 19.05.2014 року на одному аркуші паперу;

5. Паспорт громадянина РФ на ім`я ОСОБА_5 від 08.04.2014 року серії ;

6. Архівна справка про заробітню плату видана ОСОБА_5 на період з 01.03 по 31.12.2014 року на одному аркуші;

7. Завірена копія трудової книжки ОСОБА_5 , яка завірена виконавчим комітетом Алупської міської ради на одному аркуші;

8. Банківська карта СБЕР МИР 220878 видана до 06/27 на імя ОСОБА_6 зеленого кольору.

Вказані вище вилучені речі визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Згідно положень ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі "Смирнов проти Росії" було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Також, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України" судом наголошено на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див.також рішення у справі "Іатрідіс проти Греції"). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див.рішення у справі "Лемуан проти Франції", від 22 вересня 1994 року та "Кушоглу проти Болгарії" від 10 травня 2007 року).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (Рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льон рот проти Швеції"). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див. Рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства").

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном (ч. 7 ст. 236 КПК України).

Згідно ст. 167 КПК України передбачено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Згідно з ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження.

Матеріали клопотання про арешт майна свідчать про відповідність вилученого під час обшуку майна ознакам речових доказів, оскільки вони можуть містити інформацію щодо обставин вчинення злочину, яке має значення для цього кримінального провадження, і ці обставини стануть предметом перевірки під час досудового розслідування, а також необхідні для проведення експертиз.

На переконання слідчого судді, вимоги клопотання на цьому етапі досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Вилучене майно повинне бути досліджене під час досудового розслідування і може бути доказом по справі, зокрема для встановлення всіх фактичних обставин кримінального правопорушення, а також необхідністю отримання висновків відповідних спеціалістів на підтвердження або спростування факту, які слугуватимуть встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні. Зокрема, для всебічного, повного та об`єктивного розслідування даного кримінального правопорушення, по кримінальному провадження необхідно провести детальний огляд вилучених об`єктів.

Стосовно доводів захисника про те, що звернення слідчого з клопотанням про арешт майна суперечить вимогам КПК України, оскільки слідчий не є належним суб`єктом звернення відповідно до положень ст. 64-2 КПК України, слідчий суддя зазначає наступне.

Так, відповідно до вимог ст. 64-2 КПК України, третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи.

Права та обов`язки третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються арешту майна, та отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом.

Разом із тим, ч. 1 ст. 171 КПК України передбачає, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Виходячи із наведених положень, вбачається наявність конкуренції загальної (ч. 2 ст. 64-2 КПК України) та спеціальної норм права (ч. 1 ст. 171 КПК України).

За предметом правового регулювання ч. 1 ст. 171 КПК України, яка встановлює вимоги до клопотання про арешт майна та до порядку звернення з таким до слідчого судді, суду, є спеціальною нормою щодо положень ч. 2 ст. 64-2 КПК України, яка встановлює права і обов`язки третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт.

Вимоги до клопотання про арешт майна та особи, яка може звернутися з ним, закріплені спеціальною нормою - ст. 171 КПК України.

Стаття 64-2 КПК України визначає правовий статус третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт майна, в кримінальному провадженні. Зокрема, ч. 2 ст. 64-2 КПК України регулює не питання арешту майна, тим паче вимоги до уповноваженої особи на звернення з ним, а вказує на момент, з якого фізична або юридична особа набуває статусу третьої особи щодо майна якої вирішується питання про арешт.

Тому, враховуючи неоднозначне застосування вимог закону в даному випадку, слідчий суддя зазначає, що клопотання слідчого, яке погоджено прокурором, про арешт майна не суперечить нормами КПК України. Звернення слідчого до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, яке погоджено прокурором, відповідає положенням статті 171 КПК України.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя приходить до переконання, про відсутність будь-яких істотних порушень органом досудового розслідування вимог закону при складенні та погодженні клопотання про арешт майна. Тому клопотання слідчого про арешт майна, відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Тому, слідчий суддя вважає доводи представника власника про те, що клопотання про накладення арешту на майно було подано не уповноваженим суб`єктом, необґрунтованими.

Таким чином, клопотання слідчого про арешт майна, відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Слідчий довів, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні прокурора.

Завдання, для виконання якого слідчий звертається із клопотанням може бути виконане. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів.

Підставами накладення арешту є необхідність проведення експертиз, тому необхідно забезпечити зберігання даних речових доказів шляхом накладання арешту.

Оцінюючи надані стороною обвинувачення докази слідчий суддя вважає їх належними та допустимими, їх сукупність та взаємозв`язок між ними достатній для прийняття процесуального рішення про арешт майна.

Незастосування арешту майна може привести до настання наслідків, що перешкоджатимуть збереженню речових доказів.

Враховуючи вищевикладене, а також правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, а також з метою збереження речових доказів, вважаю, що клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого про арешт майна - задоволити.

Накласти арешт, шляхом тимчасового, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення права відчужувати, користуватись та розпоряджатись майном, яке вилучено 23.07.2025 в ході проведення обшуку за місцем постійного проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

1.Мобільний термінал марки Apple iPxon 15 Pro Max, сірого кольору, номер моделі MU7A3ZDIA, серійний номер DJT2QGJWRF, IMEI: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , в чохлі;

2. Посвідчення номер НОМЕР_3 , 2010-2015р.р. виконавчого комітету Алупської міської ради;

3. Копія паспорта громадянина РФ на ім`я ОСОБА_5 від 08.04.2014 року на одному аркуші;

4. Копія страхового свідоцтва пенсійного страхування НОМЕР_4 від 19.05.2014 року на одному аркуші паперу;

5. Паспорт громадянина РФ на ім`я ОСОБА_5 від 08.04.2014 року серії ;

6. Архівна справка про заробітню плату видана ОСОБА_5 на період з 01.03 по 31.12.2014 року на одному аркуші;

7. Завірена копія трудової книжки ОСОБА_5 , яка завірена виконавчим комітетом Алупської міської ради на одному аркуші;

8. Банківська карта СБЕР МИР 220878 видана до 06/27 на імя ОСОБА_6 зеленого кольору.

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого в ОВС І відділення слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, які не викликались до суду протягом п`яти днів з дня її отримання.

Слідчий суддя ОСОБА_1