ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/8452/25
провадження № 1-кс/753/2049/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" липня 2025 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання захисників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

законного представника ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и в:

в провадженні судді Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_4 перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 154, ч. 1 ст. 130-1, ч. 3 ст. 301-1, ст. 126-1 КК України.

Захисники подали заяву про відвід головуючого судді, обґрунтовуючи тим, що суддя ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні відмовила у задоволенні клопотання, яке не мала права розглядавати на цій стадії, та не відмовила прокурору у застосуванні до обвинуваченого запобіжного заходу.

У судовому засіданні захисники підтримали вказане клопотання, посилаючись на те, що суддя ОСОБА_4 розглянула клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу з порушенням вимог КПК, оскільки до нього не були долучені додатки, які б підтверджували наявність ризиків, передбачених КПК.

Обвинувачений підтримав своїх захисників.

Прокурор та законний представник заперечували проти задоволення вказаної заяви, вважаючи її необґрунтованою.

Заслухавши учасників судового провадження, перевіривши доводи заявленого відводу, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини існування безсторонності суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

При визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими, іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість (Рішення ЄСПЛ у справі "Мироненко і Мартенко проти України", "Олександр Волков проти України").

У висновку N 3 (2002) КРЄС для Комітету Міністрів Ради Європи підкреслюється, що мета, для досягнення якої повноваження надані суддям, - дати їм можливість здійснювати правосуддя шляхом застосування закону, забезпечуючи право кожної людини реалізовувати належні йому права та/або законні інтереси, яких вона була або може бути несправедливо позбавлена.

Дійсно, право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

При цьому, не можуть бути підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Вичерпний перелік підстав, за наявності яких суддя безумовно підлягає відводу, визначений ст.ст. 75, 76 КПК України.

Суддя виконує свої професійні обов`язки незалежно, виходячи виключно з фактів, установлених на підставі власної оцінки доказів, розуміння закону, верховенства права, що є гарантією справедливого розгляду справи у суді, не зважаючи на будь-які зовнішні впливи, стимули, загрози, втручання або публічну критику.

Так, положеннями ст. 80 КПК України розкрито поняття заяви про відвід, а саме частиною 5 вказаної статті передбачено, що відвід повинен бути вмотивованим.

Як убачається з заяви захисників, вона обґрунтована тим, що суддя ОСОБА_4 розглянула клопотання, яке не мала права розглядавати на цій стадії, та не відмовила прокурору у застосуванні до обвинуваченого запобіжного заходу.

На переконання суду, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді, висловлена публічно щодо того чи іншого юридичного питання, не може бути підставою для відводу.

Таким чином підстави до задоволення заяви захисників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 відсутні, оскільки фактично він обґрунтовується незгодою із процесуальними діями та рішеннями судді, не містить належних та достатніх даних необ`єктивності, упередженості або особистої зацікавленості судді, доказів цього у заявленому відводі не вказано та викладено лише суб`єктивні твердження та припущення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 75, 80, 81 КПК України, суд

у х в а л и в:

у задоволенні заяви захисників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1