Справа № 461/6704/25
Провадження № 1-кс/461/5179/25
УХВАЛА

20.08.2025 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання слідчого спеціальної поліції відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СУ ГУНП у Львівській області майора поліції ОСОБА_7 , про продовження строку тримання під вартою підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, тимчасово непрацюючого, із вищою освітою, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, раніше згідно ст. 89 КК України не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у кримінальному провадженні № 0000339 від 20.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,-

ВСТАНОВИВ :

Слідчий звернувся до суду з вказаним клопотанням, яке обґрунтоване тим, що ОСОБА_4 , маючи умисел на організацію незаконного переправлення особи через державний кордон України та сприяння його вчиненню порадами, вказівками та усуненням перешкод, діючи з корисливим мотивом, достовірно знаючи, що згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», в умовах воєнного стану чоловікам - громадянам України, віком від 18 до 60 років обмежено виїзд за межі України, крім військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», та усвідомлюючи, що у ОСОБА_8 відсутні законні підстави для виїзду за межі території України в умовах воєнного стану, розробив план незаконного переправлення останнього через державний кордон України, згідно якого ОСОБА_4 зустрічається з ОСОБА_8 , надає йому поради і вказівки та пояснює механізм незаконного переправлення його через державний кордон України, отримує від нього грошові кошти в сумі 14500 доларів США та копії документів анкетні дані, за якими здійснює зняття статусу «в розшуку» в додатку «Резерв+», після чого залучає невстановлених досудовим розслідуванням осіб, які безперешкодно перевозять ОСОБА_8 з м. Львова до Закарпатської області, звідки незаконно переправляють через державний кордон України поза пунктами пропуску, або організовує незаконне переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України в інший спосіб.

Так, 29.05.2025 під час особистої зустрічі з ОСОБА_8 , ОСОБА_4 запропонував останньому організувати виїзд за межі території України, про шо детальніше розповість при його заінтересованості та згоді.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , переслідуючи мету незаконного збагачення, маючи умисел на організацію незаконного переправлення особи через державний кордон України, усвідомлюючи, що у ОСОБА_8 відсутні законні підстави для виїзду за межі території України в умовах воєнного стану, під час особистих зустрічей з ОСОБА_8 19.06.2025, 20.06.2025 та 24.06.2025 повідомив йому про механізм незаконного переправлення через державний кордон України, котрий має проходити в два етапи, перший із яких це зняття статусу «в розшуку» в додатку «Резерв+», необхідний для безперешкодного проїзду через блокпости або оформлення будь-яких документів, що надають право на перетин державного кордону України. Після цього розпочинається другий етап, а саме, що залучені ОСОБА_4 невстановлені особи безперешкодно перевезуть ОСОБА_8 з м. Львова до Закарпатської області, супроводять його через ліс поза пунктом пропуску та прикордонним контролем через державний кордон України, або ж зобов`язався організувати незаконне переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України в інший спосіб шляхом виготовлення документів, котрі нададуть право безперешкодно покинути територію України, підсумувавши, що загальна вартість його послуг з організації незаконного переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України буде становити 14500 доларів США.

В подальшому, 27 червня 2025 року близько 14:00 год, ОСОБА_4 , діючи з корисливим мотивом, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на організацію незаконного переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України та сприяння в такому порадами, вказівками та усуненням перешкод, перебуваючи на АЗС «Укрнафта», що за адресою: м. Львів, вул. Княгині Ольги, 118, додатково пояснив механізм незаконного переправлення ОСОБА_8 , через державний кордон України, надав вказівки та поради щодо незаконного перетину кордону та отримав від ОСОБА_8 обумовлені ним напередодні грошові кошти в сумі 14500 доларів США як винагороду за вчинені незаконні дії, після чого протиправна діяльність ОСОБА_4 була припинена правоохоронними органами.

Слідчий зазначив, що станом на день подання вказаного клопотання продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, відтак просить слідчого суддю продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

Прокурор та слідчий в судовому засідання клопотання підтримали, просили суд задовільнити його в повному обсязі. Наголосив, що в матеріалах кримінального провадження наявні докази на підтвердження організаторських дій підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України. Крім того зазначив, що підозрюваний не бере участі у матеріальному забезпеченні та вихованні його доньки та така перебуває на повному забезпеченні у її матері.

Підозрюваний та його захисник проти задоволення клопотання слідчого заперечували. Зазначили, що повідомлена ОСОБА_4 підозра є необґрунтованою. Органом досудового розслідування неправильно кваліфіковано дії підозрюваного. Наголосили, що стороною обвинувачення також недоведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. При цьому, розмір альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави є надмірним для підозрюваного. Просили слідчого суддю врахувати наявність міцних соціальних зв`язків підозрюваного, зокрема такий розлучений, від щлюбу має неповнолітню доньку, працює за цивільно-правовою угодою. Підозрюваний також наголосив, що у нього значно погіршився стан здоров`я.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали кримінального провадження, заслухавши учасників справи, дійшов до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що 27 червня 2025 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Львів, громадянину України, українцю, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , не адвокату, не депутату повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 28.06.2025 щодо підозрюваного ОСОБА_4 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з утриманням його у ДУ «Львівська установа виконання покарань №19», з можливістю внесення застави в розмірі 242240 гривень, строком на 60 днів, тобто до 25 серпня 2025 року включно.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 08.07.2025 року ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 28 червня 2025 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 з визначенням розміру застави було залишено без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 без задоволення.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 20.08.2025 року було продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000339 від 20.02.2025 року за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, до 4 місяців, тобто до 27 жовтня 2025 року.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Слідчим суддею. під час обрання запобіжного заходу вже було вирішено, а судом апеляційної інстанції перевірено, питання обґрунтованості підозри ОСОБА_4 , з якою погоджується суд і на момент розгляду вказаного клопотання.

Слідчий суддя на цьому етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Тому, на підставі оцінки сукупності отриманих доказів, слідчим суддею визначено, що причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для продовження строку застосування щодо нього обмежувального заходу.

За змістом положень Глави 18 КПК України у взаємозв`язку з вимогами ст. 331 КПК України підставами для продовження строку тримання під вартою є наявність раніше заявлених ризиків, які не зменшилися, або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, та неможливість завершення судового провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Тобто, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення (1); тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується (2); вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого (3); міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців (4); наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання (5); репутацію підозрюваного, обвинуваченого (6); майновий стан підозрюваного, обвинуваченого (7); наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого (8); дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше (9); наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення (10); розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини (11); ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї (12) (п. п. 1-12 ч. 1 ст. 178 КПК України).

Крім того, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення доведено продовження існування ризиків, а саме:

-ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та/або суду. Про існування вказаного ризику свідчить те, що у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого злочину ОСОБА_4 загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років і це може стимулювати підозрюваного до втечі, у тому числі з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинені злочини підозрюваний може незаконно перетнути державний кордон України;

ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, обґрунтовується тим, що з урахуванням принципу безпосередності дослідження показань (ст. 23 КПК України) свідки судом ще не допитані та надані ними під час досудового розслідування показання не можуть лягти в основу вироку відносно нього. Крім того, слідчий суддя враховує, що на даний час в рамках кримінального провадження не допитано усіх свідків, показання яких будуть мати важливе значення для встановлення усіх обставин вчинення кримінального правопорушення, а також не встановлено усіх осіб, які можуть бути причетними до вчинення злочину. Відповідно, ОСОБА_4 може намагатись вплинути на таких осіб з метою надання показань, які б виправдовували його у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, а також узгоджувати з ними свої показання та створювати штучні докази непричетності до вчинення інкримінованого злочину;

- ризик передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України (перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином) полягає у тому, що для закінчення досудового розслідування та прийняття остаточного рішення у даному кримінальному провадженні необхідно провести низку слідчих (розшукових) та процесуальних дій, а перебуваючи на волі, ОСОБА_4 може перешкоджати їх проведенню, зокрема, може негативно впливати на хід досудового розслідування, узгоджувати свої показання з показанням свідків та осіб, які ще не допитані в ході досудового розслідування, давати цим особам поради з врахуванням відомих їй обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході досудового розслідування з метою створення собі штучного алібі щодо його непричетності до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, тим самим перешкоджати кримінальному провадженню.

Європейський суд з прав людини зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення, як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто, у справах, де особа обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване відносно підозрюваного .

Слідчий суддя зазначає, що ризиком у кримінальному провадженні є небажані для провадження наслідки дій підозрюваного, спрямовані на створення перешкод кримінальному провадженню. Ризик стає реальним через невизначеність поведінки особи у певній ситуації, яку (поведінку) неможливо достеменно передбачити. Таким чином, у контексті кримінального провадження ризиком неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного слід вважати таку поведінку цієї особи, настання якої характеризується високим ступенем ймовірності.

Відповідно до ч. 1 ст.183КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

З урахуванням вищевикладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що інші запобіжні заходи з об`єктивних причин не забезпечать законослухняну поведінку підозрюваного. Слідчий суддя також враховує, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Крім того, слідчий суддя враховує, що кримінальне правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , вчинено в умовах воєнного стану, запровадженого у зв`язку із широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти Української Держави та Українського Народу та спрямоване на незаконне переправлення осіб призовного віку чоловічої статі у період дії воєнного стану під час загальної мобілізації через державний кордон за межі України, що підриває обороноздатність України.

Слідчий суддя не погоджується із доводами сторони захисту про неможливість перебування підозрюваного під вартою у зв`язку із погіршенням стану здоров`я, оскільки жодних даних, які б підтверджували зазначене матеріали справи не містять, та такі не були надані стороною захисту.

Відтак, слідчий суддя вважає, що доводи захисників про можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, є безпідставними.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Пунктом 2 ч. 5 ст. 182 КПК України встановлено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі ч.3 ст.183, ч. 5 ст. 182 КПК України, з врахуванням особи підозрюваного, який не одружений, дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, інших обставин встановлених під час розгляду клопотання, в тому числі обставин визначених ст. 178 КПК України, матеріального становища підозрюваного, беручи до уваги те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ним своїх процесуальних обов`язків, у сумі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240 гривень.

Крім того, у частині 5 ст. 194 КПК України закріплено, що якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором. Такі обов`язки, відповідно до ч. 7 ст.194 КПК України, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців.

Такі обов`язки обумовлюються доведеністю існування ризиків та за своїм характером не будуть занадто обтяжливими для ОСОБА_4 будуть здатними запобігти спробам переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду та незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 369-372 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задоволити повністю.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 діб, тобто до 18 жовтня 2025 року.

Визначити підозрюваному ОСОБА_4 заставу у сумі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, та у разі внесення застави покласти на підозрюваного строком на 60 діб наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;

- не відлучатися з Львівської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування із свідком ОСОБА_8 ;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Повний текст ухвали проголошено 25 серпня 2025 року о 16 год. 20 хв.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1