Справа 522/8771/25
Провадження 1-кп/522/2492/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2025 року місто Одеса

Приморський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, яке внесено 22.03.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000028 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України, суд, -

ВСТАНОВИВ

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 заявив клопотання про зміну запобіжного заходу, посилаючись, на те, що ОСОБА_5 є раніше не судимий, інвалід 3 групи, має низку невиліковних хвороб, проживає та доглядає хвору матір, пенсіонера, можливість внести заставу на будь-яку суму відсутня. Всі ризики, зазначені прокурором в клопотанні не доведені, так впливати на свідків обвинувачений не може, оскільки свідків, які вказують на ОСОБА_5 , як на особу, яка скоїла злочин, він не знає. Таким чином сторона захисту просила змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт за постійним місцем проживання.

Обвинувачений ОСОБА_5 просив задовольнити клопотання його захисника.

В судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення клопотання захисника ОСОБА_4 .

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження щодо поданого клопотання, оцінивши доводи клопотання на предмет його обґрунтованості та доведеності, суд приходить наступних висновків.

Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 12.08.2025 року задоволено клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 на 60 діб по 10.10.2025 року в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

У відповідності до ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Відповідно до ч. 5 ст. 201 КПК України слідчий суддя, суд має право залишити без розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, подане раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу, якщо у ньому не зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею, судом.

Тобто, із вказаних норм випливає, що зміна запобіжного заходу відносно обвинуваченого допускається за наявності на те підстав для його зміни, а саме, наявності нових обставин.

При вирішенні питання щодо можливості обрання більш м`якого запобіжного заходу, суд враховує вимоги ст.29 Конституції України, ст.9 Загальної Декларації прав людини, ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст.12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом. При цьому, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування.

Разом з цим, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» № 12369/86 від 26 червня 1991 року вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, що виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Така ж позиція відображена в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ілійко проти Болгарії» №33977/97 від 26 липня 2001 року.

Надаючи оцінку доводам захисника при вирішенні питання можливості зміни запобіжного заходу ОСОБА_5 на домашній арешт, суд приходить до висновку, що виключних обставин для зміни обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою з можливістю внесення застави немає, оскільки даних, які б свідчили про достатність застосування більш м`яких запобіжних заходів суду не надано. Отже, суд вважає, що такі запобіжні заходи як домашній арешт, в даному конкретному випадку, не є достатніми запобіжними заходами, які змогли б забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_5 .

Так, станом на час розгляду цього клопотання, об`єктивних даних щодо зменшення встановлених при застосуванні запобіжного заходу до ОСОБА_5 ризиків суду не надано, водночас, дані, які характеризують його особу, його сімейний та матеріальний стан, місце проживання, стан здоров`я, а також ступінь тяжкості та характер злочинів, в скоєнні яких він обвинувачується, враховувалися при застосуванні до нього запобіжного заходу, а також перевірялись судом апеляційної інстанції, а тому посилання на ці обставини не є достатніми підставами для зміни запобіжного заходу.

Захисником також не надано суду достатніх доказів, які б підтверджували у сукупності об`єктивність доводів щодо підстав для зміни раніше обраного запобіжного заходу.

Окремо суд звертає увагу, що ухвалою від 18.06.2025 року судом було враховано майновий стан, стан здоров`яобвинуваченого, те, що за його твердженням має постійне місце проживання та проживає разом з матір`ю похилого віку, а також ступінь тяжкості та характер злочиніву даному кримінальному провадженні, у скоєнні яких обвинувачуються ОСОБА_5 та, відповідно, зменшено розмір застави до мінімального розміру, який, на переконання суду, є відповідним та достатнім на даній стадії судового провадження.

За таких обставин суд приходить до висновку, що клопотання захисника про зміну запобіжного заходу не достатньо обґрунтоване, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 193, 201 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

У задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1