Дата документу 07.04.2025 Справа № 331/1345/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/1345/22 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/559/25 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 199 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 квітня 2025 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

захисника - адвоката ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 березня 2025 року, якою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 187 КК України,

продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 16 травня 2025 року включно, із застосуванням застави на умовах визначених ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 7 червня 2022 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Як убачається з матеріалів справи, в провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 187 КК України, ОСОБА_8 - у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 187 КК України.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 березня 2025 року було продовжено застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 16 травня 2025 року включно, із застосуванням застави на умовах, визначених ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 7 червня 2022 року.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував наявністю обставин, які свідчать про те, що ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не змінилися та продовжують існувати.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 вважає оскаржувану ухвалу незаконною, необґрунтованою, винесеною з суттєвими порушеннями норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

В обґрунтування своєї скарги зазначає, що вказані ризики не підтверджуються матеріалами кримінального провадження, оскільки ОСОБА_6 не переховувався, сумлінно з`являється до слідчого, прокурора та суду, після проведення 23 грудня 2021 року обшуку за місцем мешкання його було доставлено до ГУНП в Запорізькій області та з огляду на дію воєнного стану на території України, обвинувачений не має можливості виїхати.

Звертає увагу на відсутність заяв від потерпілих, свідків та іншого обвинуваченого щодо здійснення на них з боку ОСОБА_6 впливу, а ризик вчинення іншого кримінального правопорушення є не підтвердженим.

Крім того, вказує на відсутність доказів скоєння ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 187 КК України.

Також зазначає про тривалість перебування ОСОБА_6 під вартою та про бажання останнього вступити до лав ЗСУ.

Просить оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нову, якою застосувати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло цілодобово та із застосуванням електронного засобу контролю.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник адвокат ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу та вказав, що судовий розгляд майже завершений, допитані потерпілі, свідки, досліджені письмові докази та за клопотанням сторони захисту призначено судову експертизу, яка наразі проводитися. Зазначив, що обвинувачений знаходиться під вартою вже 3,5 роки. Вважає за доцільним застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу без доповнень та просив її задовольнити.

Повідомлений належним чином прокурор до судового засідання апеляційного суду не з`явився, клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги не подавав.

З огляду на приписи ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає, що неприбуття прокурора не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого, його захисника, перевіривши матеріали провадження та дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі і провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 331 КПК України передбачено, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою - наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

За положенням ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Порядок продовження строку тримання під вартою визначений ст. 199 КПК України.

Зокрема, частиною 3 статті 199 КПК України передбачено, що клопотання прокурора повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

На переконання колегії суддів, в даному випадку суд першої інстанції вищевказаних вимог закону дотримався, перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою, правильно встановив як наявність певних ризиків, так і неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Так, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що ризик переховування від суду наразі є актуальним, не зменшився та обумовлений, серед іншого, притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю можливого покарання, оскільки злочин, передбачений ч. 2 ст. 187 КК України, у якому обвинувачується ОСОБА_6 передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років.

На переконання колегії суддів, і ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України також не зменшився та характеризується тим, що обвинувачений раніше неодноразово судимий, звільнявся з місць позбавлення волі, обвинувачується у вчиненні умисних корисливих злочинів, скоєних з метою власного збагачення, не працює, суспільно-корисною працею не займається, не має постійного джерела доходу, відносно нього наявне інше кримінальне провадження, яке наразі перебуває на розгляді в Шевченківському районному суді м. Запоріжжя.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати та на даний час не зменшились.

Даних про такий стан здоров`я особи, щоб унеможливлював продовжити застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційному суду не надано.

Щодо довготривалого тримання під вартою обвинуваченого, то на переконання колегії суддів, тримання ОСОБА_6 під вартою обумовлюються такими чинниками як складністю кримінального провадження, оскільки останньому інкримінується вчинення декілька злочинів, які відносяться до категорії тяжких злочинів, кількістю учасників судового провадження, обсягом дослідження доказів та відповідною процесуальною поведінкою учасників провадження.

Серед іншого, саме за клопотанням сторони захисту було призначено судову експертизу, виконання якої потребує часу.

Тобто, із наведеного слідує, що судовий розгляд даного кримінального провадження триває та його завершення унеможливлюється великим обсягом дослідження доказів.

Доводи сторони захисту, які фактично зводяться до невинуватості обвинуваченого в інкримінованих йому діях та недопустимості доказів, колегія суддів вважає передчасними, оскільки оцінка таким доводам сторони захисту може бути надана лише за наслідком здійснення судового розгляду обвинувального акту по суті, із встановленням усіх обставини ймовірно вчинених кримінальних правопорушень.

Посилання на намір обвинуваченого вступити до лав ЗСУ, не може бути єдиною підставою для скасування законного та обґрунтованого судового рішення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 199, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 березня 2025 року, якою у відношенні ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 187 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 16 травня 2025 року включно, із застосуванням застави на умовах визначених ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 7 червня 2022 року, залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4