Житомирський апеляційний суд
Справа №284/1099/22 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/58/25
Категорія п.1 ч.2 ст.115, ч.4 ст.185 КК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі матеріали судового провадження №284/1099/22 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 03.05.2024 відносно

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.1 ч.2 ст.115 КК України та ч.4 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в :

зазначеним вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.115 ч.2 п.1, ст.185 ч.4 КК України, і призначити покарання за ст.115 ч.2 п.1 КК України у виді довічного позбавлення волі; за ст.185 ч.4 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

Покарання за сукупністю кримінальних правопорушень призначено на підставі ст.70 ч.1 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді довічного позбавлення волі.

Строк відбування призначеного покарання обчислено з моменту фактичного затримання ОСОБА_8 , тобто з 19.09.2022 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 19.09.2022 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день позбавлення волі за один день попереднього ув`язнення.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати за проведення товарознавчої експертизи, в розмірі 755 гривень 12 копійок, згідно ч.2 ст.124 КПК України.

Арешт накладений ухвалами слідчого судді Овруцького районного суду Житомирської області від 22.09.2022, від 22.09.2022 та від 22.09.2022скасовано.

Питання про речові докази вирішено у відповідності до норм ст.100 КПК України.

Згідно вироку суду, ОСОБА_8 , 19 вересня 2022 року близько 2 години, перебуваючи в будинку АДРЕСА_3 , де між ним та мешканцями цього будинку ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , під час спільного розпивання алкогольних напоїв на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_8 виник умисел на вчинення умисного вбивства ОСОБА_10 та ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті двом особам ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер своїх подальших дій та передбачаючи їх можливі наслідки, в кімнаті-вІтальні будинку з поверхні столу схопив кухонний ніж, з яким наблизився до ОСОБА_10 , котрий на той час сидів на дивані за столом, та клинком ножа умисно із значною силою прикладання наніс останньому сім послідовних ударів в область розташування життєво-важливих органів, а саме в ділянку грудної клітки та шиї, і таким чином умисно вбив потерпілого ОСОБА_10 .

Під час умисного вбивства потерпілому ОСОБА_10 було заподіяно смертельні, такі що не сумісні з життям тілесні ушкодження, які знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті, у вигляді п`яти проникаючих колото-різаних ран грудної клітки з ушкодженням верхньої долі лівої легені, колото-різаної рани шиї з ушкодженням лівої долі щитоподібної залози та стінки трахеї, колото-різаної рани передньої черевної стінки з ушкодженням лівої долі печінки та стінки шлунку з масивною зовнішньою кровотечою та внутрішньою кровотечою в ліву плевральну порожнину; а також легкі тілесні ушкодження, які не перебувають в причинному зв`язку з настанням смерті у вигляді садна на передній поверхні шиї, на межі середньої та нижньої її третини; двох поверхневих колото-різаних ран на лівій половині грудної клітки в ділянці проекції 2-го ребра по середній ключичній лінії.

Смерть ОСОБА_10 настала внаслідок множинних (п`яти) проникаючих колото-різаних ран грудної клітини з ушкодженням верхньої долі лівої легені, колото-різаної| рани шиї з ушкодженням лівої долі щитоподібної залози за стінки та стійки трахеї, колото-різаної рани передньої черевної стінки з ушкодженням лівої долі печінки та стінки шлунку з масивною зовнішньою кровотечою та внутрішньою кровотечою в ліву плевральну порожнину.

Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_8 в зазначений час та місці пройшов, до веранди будинку зазначеного домогосподарства, де наблизився до ОСОБА_9 , яка на той час висловлювала обурення в адресу ОСОБА_8 та тим же ножем, якого тримав в правій руці, із значною силою прикладання, наніс одинадцять послідовних ударів в місце розташування життєво-важливих органів потерпілої, а саме в ділянку грудної клітки, і таким чином умисно вбив потерпілу ОСОБА_9 .

Під час умисного вбивства ОСОБА_9 було завдано смертельні, такі що несумісні з життям тілесні ушкодження, які знаходяться в причинному зв`язку з настанням смерті у вигляді восьми проникаючих колото-різаних ран передньої поверхні правої та лівої половин грудної клітки з наскрізними ушкодженнями серцевої сумки, лівого та правого шлуночків серця, правого передсердя та ушкодженням в ділянці верхньої долі лівої легені та верхньої і середньої долі правої легені; двох проникаючих колото-різаних ран передньої черевної стінки; а також легкі тілесні ушкодження, які не перебувають в причинному зв`язку з настанням смерті у вигляді одної непроникаючої колото-різаної рани в ділянці нижнього зовнішнього квадранта лівої молочної залози та синця в лобній ділянці справа, синці в правій навколо орбітальній ділянці, трьох синців в ділянці проекції правої половини дуги нижньої щелепи та синця в ділянці підборіддя зліва.

Смерть ОСОБА_9 настала внаслідок множинних (восьми) проникаючих колото-різаних ран і грудної клітини з ушкодженням лівого та правого шлуночків серця, обох легень з масивною внутрішньою кровотечею в плевральну порожнину, в порожнину серцевої сумки.

Крім цього, в тому ж місці та в зазначений час, після вчинення вбивства двох осіб ОСОБА_8 , достовірно знаючи про те, що на території України у зв`язку з військовою агресією рф введено воєнний стан Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року, з метою таємного викрадення чужого майна (крадіжки), з корисливих спонукань, вирішив здійснити крадіжку майна вбитих осіб.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , скориставшись відсутністю сторонніх осіб та тим, що ОСОБА_10 та ОСОБА_9 перебувають без ознак життя, повернувся до кімнати-вітальні будинку, де шляхом вільного доступу, з поверхні столу таємно викрав грошові кошти в сумі 1500 гривень, що належали вбитому ОСОБА_10 , після чого, керуючись єдиним умислом таємного викрадення чужого майна, підійшов до трупа ОСОБА_9 та шляхом зрізання ремінця наявної на ній сумочки, таємно викрав вказану сумку, що належала останній, а також належний вбитому ОСОБА_10 мобільний телефон марки «Sigma» моделі «Mobile X-treme P.R68 Black Red», вартістю 1947,1 гривень, що знаходився в сумочці, та з викраденим майном залишив домогосподарство, а всього заволодів майном потерпілих на загальну суму 3447,1 гривень.

Діями, які виразилися в умисному протиправному заподіянні смерті двох осіб, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене п.1 ч. 2 ст. 115 КК України.

Діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненими повторно, в умовах воєнного стану, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 вважає вирок суду незаконним. При цьому, звертає увагу, що фактично показання його заставили давати працівники поліції, і він себе оговорив, визнавши себе винним у вчиненні цього правопорушень. Зазначає, що на відповідних процесуальних діях він робив і показував лиш те до чого його примушували та показували, як робити. Звертає увагу, що поняті при проведенні його затримання та обшуку його будинку були нетверезі, ці процесуальні дії проводились у темряві та в нічну пору, ним заявлялось клопотання про допит свідка який бачив як працівники поліції зірвали з його будинку замок та зайшли до будинку. Крім того, ці процесуальні дії було проведено без захисника. Зазначає, що коли приїхали до райвідділу то його робоча куртка, яка мала бути вдома, була в райвідділі. Наголошує, що всі докази, вилучені в його будинку підкинули. Звертає увагу на протиріччя у показах потерпілої, та вважає, що вона дала їх під тиском. Не погоджується і з показаннями свідка поліцейського, зокрема в частині того, що він переховувався після вчинення злочину.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та адвоката ОСОБА_7 в підтримку апеляційних скарг, заперечення прокурора відносно апеляційних вимог обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, а також вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КІІК України.

Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.6 ст.206 КПК України, якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та: 1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи; 2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи; 3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.

Однак, за результатами апеляційного розгляду, судом апеляційної інстанції встановлено, що під час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції ці вимоги кримінального процесуального закону дотримані не були.

Так, як вбачається з оскаржуваного рішення, будучи допитаним судом першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_8 від надання показань відмовився, разом з цим, в подальшому категорично заперечив свою причетність до скоєння кримінальних правопорушень. Зазначив, що під час досудового розслідування до нього працівниками поліції застосовувалось насильство та вимагали визнання вини.

В суді апеляційної інстанції, обвинувачений ОСОБА_8 також наголосив на тому, що до нього під час досудового розслідування застосовувався психологічний та фізичний тиск з метою визнання ним вини, і тільки тому він визнав вину на досудову розслідуванні. Крім того, саме завдяки тиску на нього з боку працівників слідчих органів він приймав участь у проведенні відповідних процесуальних діях, у тому числі, і під час проведення 20.09.2022 за його участю слідчого експерименту, відтворюючи обставини правопорушень чітко за вказівками працівників поліції.

В свою чергу, дослідивши матеріали кримінального провадження №284/1099/22, апеляційний суд встановив, що обвинуваченим ОСОБА_8 вище зазначені обставини (психологічний та фізичний тиск з метою визнання ним вини) були письмово наведені в скарзі від 31.08.2023 на ухвалу суду першої інстанції від 28.07.2023 на продовження міри запобіжного заходу (т.3 а.п.168).

Згідно листа №52-8233Вих-23 від 06.09.2023 заступника керівника Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_11 (т.3 а.п.170) вказану скаргу ОСОБА_8 щодо неправомірних дій працівниками СВ ВП №1 Коростенського РУП ГУНА в Житомирській області, в порядку ст.214 КПК України, було направлено до ТУ ДБР розташоване в м.Хмельницький для розгляду по суті та прийняття відповідного рішення.

Згідно відповіді т.в.о. керівника другого слідчого відділу (з дислокацією в м.Житомирі) ТУ ДБР розташованого в місті Хмельницькому ОСОБА_12 за №27130/14-01-02/23 від 29.09.2023 (т.3 а.п.171-173) за результатами розгляду апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 не встановлено відповідних даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, тому відсутні підстави для внесення відомостей до ЄРДР.

Одночасно доручено провести окружній прокуратурі службове розслідування за даним фактом (наявності в діях працівників поліції складу кримінального правопорушення), матеріали якого, в разі виявлення ознак кримінального правопорушення, направити на адресу ТУ ДБР розташоване в м.Хмельницький.

В подальшому, керівником Коростенської окружної прокуратури №52-9623вих23 від 16.10.2023 ОСОБА_13 скаргу ОСОБА_8 щодо неправомірних дій працівниками СВ ВП №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області направлено начальнику Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області для проведення службового розслідування (т.3 а.п.174).

За результати проведення Коростенським РУП ГУНП в Житомирській області службового розслідування щодо неправомірних дій працівниками СВ ВП №1 Коростенського РУП, відомості щодо можливих неправомірних дій працівниками, не знайшли свого об`єктивного підтвердження, про що повідомлено Коростенську окружну прокуратуру (т.3 а.п.175).

При цьому, суд першої інстанції в судовому засіданні 14.11.2023 (т.3 а.п.179-181), встановивши факт можливого застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 насильства з боку працівників поліції, фактично обмежився долученням до матеріалів провадження №284/1099/22 відповідей вище зазначених відповідей з ТУ ДБР, Коростенської окружної прокуратури та Коростенським РУП ГУНП в Житомирській області.

Разом з цим, як вважає суд апеляційної інстанції, суд першої інстанції, встановивши під час судового розгляду вище зазначені обставини (можливе застосування працівниками поліції під час досудового розслідування кримінального провадження насильства відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , з огляду на вимоги ч.6 ст.9, ч.6 ст.206 КПК України, безумовно мав би доручити процесуальному прокурору у провадженні №284/1099/22 організувати, дослідження фактів шляхом внесення відомостей в ЄРДР, викладених в показаннях обвинуваченого під судового розгляду щодо незаконних дій працівників поліції під час досудового розслідування цього кримінального провадження.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_8 був здійснений судом першої інстанції з істотним порушенням вимог кримінального процесуального Закону, що у відповідності до статей 409, 412 КПК України є підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції.

Враховуючи те, що апеляційним судом були встановлені такі істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, допущені судом першої інстанції, які не можуть бути усунені під час апеляційного розгляду, апеляційний суд вважає, що вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до положень ч.2 ст.415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, апеляційний суд не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Під час нового судового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції, з дотриманням процесуальних прав учасників судового процесу, вимог кримінального процесуального закону необхідно повно, об`єктивно та всебічно дослідити всі обставини кримінального провадження, проаналізувати всі докази у справі, дати їм належну оцінку та прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Крім того, в зв`язку з необхідністю скасування вироку, апеляційним судом розглянуто питання щодо необхідності продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого.

Оцінивши сукупність обставин, передбачених ст.178 КПК України, а саме: тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушень, дані про особу ОСОБА_8 , апеляційний суд вважає наявними ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, у зв`язку з чим запобіжний захід у виді тримання під вартою підлягає продовженню.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 03.05.2024 відносно ОСОБА_8 - скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 12.06.2025 (включно).

Ухвала апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :