справа № 208/7119/25
провадження № 1-кп/208/1240/25
УХВАЛА

про продовження дії запобіжного заходу

02 липня 2025 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Кам`янського у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши в відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 квітня 2025 року за № 0000484 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Аламедин Аламединського району Киргизстан, громадянина України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває зазначене кримінальне провадження.

До обвинуваченого ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який було продовжено ухвалою суду від 06 червня 2025 року, на строк до 04 серпня 2025 року.

Прокурор ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу і просив розглянути його, оскільки до спливу строку дії ухвали не можливо буде розглянути зазначення клопотання, у зв`язку з відсутністю можливості призначення судового засіданні в цей час із-за перебування головуючого судді у відпустці.

Заперечень від учасників судового розгляду не надійшло.

В судовому засіданні прокурор підтримав доводи свого клопотання, просив відносно обвинуваченого ОСОБА_4 продовжити нинішній запобіжний захід, посилаючись на існування ризиків, передбачених п.п. 1,3 та 5 ч.1 ст.177 КПК України, посилаючись, що зазначеним ризикам може запобігти лише застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Обвинувачений ОСОБА_4 , висловлюючи свою думку щодо клопотання прокурора, вважав недоцільним продовження відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зазначаючи, що має постійне місце проживання, що вказує на можливість застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, він має діагноз вірусний гепатит С, що потребує його госпіталізації, вказав, що він також має матір, якій 75 років, і за якою нікому доглядати. Він не скоював кримінальне правопорушення, що йому інкримінують.

Захисника ОСОБА_5 вважала клопотання прокурора не обґрунтованим, наявність ризиків не доведено, обвинувачений не переховався від органів досудового розслідування, можливість впливу на потерпілого та свідків не обґрунтований, обвинувачений одружений, має неповнолітню дитину, в нього виявлена хвороба, яка потребує лікування, а тому вважала достатнім застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Суд, заслухавши учасників судового провадження, вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обстави кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу

Згідно п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 квітня 2025 року до ОСОБА_4 , який на той час підозрювався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 06 червня 2025 року. Ухвалою суду від 06 червня 2025 року зазначений запобіжний захід було продовжено, оскільки було доведено наявність ризиків, передбачених п.п.1,3, 5 ч.1 ст.177 КПК України та недостатність застосування для запобігання цим ризикам більш м`яким запобіжним заходом.

Про існування обґрунтованої підозри вказують обставини, викладені в обвинувальному акті у кримінальному провадженні, в рамках якого і подано клопотання, що нині є предметом розгляду, враховуючи стадію судового провадження під час якої і вирішується питання продовження застосування запобіжного заходу.

Твердження обвинуваченого щодо невинуватості у вчиненні кримінального правопорушення і відсутності події кримінального правопорушення, є предметом оцінки судом при ухваленні вироку відповідно до ст.368 КПК України, наразі судовий розгляд лише розпочато, а тому суд не може зробити зазначені висновки на цій стації судового розгляду.

На думку суду, прокурором доведено наявність ризиків на час судового провадження, що полягають у можливості переховування від суду, впливу на свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення.

На наявність цих ризиків вказує те, що ОСОБА_4 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, яке у відповідності до ст. 12 КК України відносяться до особливо тяжких злочинів. Санкція ч.4 ст.187 КК України передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна. Обставини кримінального правопорушення, що викладені в обвинувальному акті, репутація обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, в тому числі і за аналогічні корисливі кримінальні правопорушення, у своїй сукупності свідчить про можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватися від суду, оскільки ризик втечі ним може бути розцінений менш небезпечним, ніж кримінальне переслідування та процедура виконання покарань, а також вказує на можливість впливу на свідків, показання яких судом не досліджувалися.

Зазначені ризики існували як на час обрання запобіжного заходу під час досудового розслідування, так і продовжують існувати на час направлення обвинувального акту до суду та початку судового розгляду, і їх суттєвість не зменшилась, в тому числі враховуючи, що нині ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні більш тяжкого кримінального правопорушення ніж на момент обрання цього запобіжного заходу.

Наявність у обвинуваченого постійного місця проживання та міцних соціальних зв`язків, на чому наголошувала сторона захисту, не є достатнім стримуючим фактором, що зможе запобігти наявним ризикам, враховуючи, що ці обставини існували і на час вчинення кримінального правопорушення, в якому нині обвинувачується ОСОБА_4 .

Що стосується наявності у ОСОБА_4 захворювання, необхідність його госпіталізації для проходження лікування, то суд зазначає, що стороною захисту документи на підтвердження вказаних обставин не надані. При цьому, суд зазначав про відсутність зазначених доказів і при попередньому вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу, проти нині зазначені докази стороною захисту не надані.

Відсутність намірів переховування від органів досудового розслідування, на чому наголошував обвинувачений, не вказує на неможливість вчинення обвинуваченим цих дій в майбутньому, а вказують на дієвість запобіжного заходу.

Отже, враховуючи обставини в їх сукупності, передбачені ст.178 КПК України, наявність ризиків, передбаченого п.п.1, 3 та 5 ч.1 ст.177 КПК України, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню і наявні достатні підстави для застосування щодо обвинуваченого виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам, оскільки жоден більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти існуючим ризикам, враховуючи вищевикладене.

Також відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України вважаю можливим не визначати розмір застави щодо злочину, вчиненого з застосуванням насильства, в якому обвинувачується ОСОБА_4 .

Керуючись ст. ст.314-317, глава 18 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Аламедин Аламединського району Киргизстан, громадянина України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на гауптвахті строком на 60 днів, тобто з 02 липня 2025 року по 30 серпня 2025 року включно.

Копію ухвали направити до ІНФОРМАЦІЯ_2 для відома і виконання, а також вручити обвинуваченому ОСОБА_4 .

В задоволенні клопотання сторони захисту щодо зміни запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено учасникам судового провадження о 08 годині 15 хвилин 07 липня 2025 року.

Суддя ОСОБА_1