Слобідський районний суд міста Харкова
Номер провадження № 1-кп/641/666/2025 Справа № 641/3935/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 року м. Харків

Слобідський районний суд міста Харкова колегією у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про кримінальне правопорушення у якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.02.2024 за №0000269 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Харкова, з вищою освітою, не одруженого, не працює, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 263 КК України,

установив:

На розгляді Слобідського районного суду міста Харкова перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про кримінальне правопорушення в якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.02.2024 за №0000269 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 263 КК України.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.06.2025 у справі № 641/3935/25 визначено склад суду у складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Ухвалою від 03.06.2025 призначене підготовче судове засідання.

Ухвалою від 05.06.2025 клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 задоволено, продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Харківський слідчий ізолятор» на строк 60 днів, до 03 серпня 2025 року включно, відкладено підготовче судове засідання на 24.07.2025.

Ухвалою від 24.07.2025 клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 задоволено, продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Харківський слідчий ізолятор» на строк 60 днів, до 21 вересня 2025 року включно, відкладено підготовче судове засідання на 03.09.2025.

Під час підготовчого судового засідання 24.07.2025 захисником обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокатом ОСОБА_7 подано клопотання про повернення обвинувального акту прокурору.

Під час підготовчого судового засідання 03.09.2025 прокурором ОСОБА_5 заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 .

Щодо клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акту прокурору

У зазначеному клопотанні захисник посилається на невідповідність формулювання обвинувачення в обвинувальному акті повідомленню про підозру, а саме: обсяг кваліфікуючих ознак дій ОСОБА_6 у обвинувальному акті від 02.06.2025 у порівнянні зі змістом повідомлення про підозру від 11.03.2055 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 111 ч. 2 КК України, змінився у бік збільшення за кількістю, а зміст формулювання обвинувачення за цією статтею збільшився за об`ємом фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, що погіршує становище обвинуваченого ОСОБА_6 , а також, на думку захисника, порушує його право на захист від обвинувачення, оскільки органом досудового розслідування про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри повідомлено не було. Крім того, в обвинувальному акті від 02.06.2025 ОСОБА_6 органом досудового розслідування інкримінується вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України, за обставин, які також не були зазначені у повідомленні про підозру від 11.03.2025. Водночас, обсяг кваліфікуючих ознак дій ОСОБА_6 у обвинувальному акті від 02.06.2025 у порівнянні зі змістом повідомлення про підозру від 11.03.2025 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 23 КК України, навпаки зменшився.

Захисник посилається на правову позицію ККС у складі ВС, висловлену у постанові від 21.04.2021 (справа №295/12923/19, провадження №51-207км21), відповідно до якої усталена судова практика свідчить, що випадки, коли обвинувачення, викладене в обвинувальному акті, не збігається з викладом фактичних даних у повідомленні про підозру мають визначатися істотними порушеннями вимог КПК України. Враховуючи вказане, просить у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт від 02.06.2025 у кримінальному провадженні №0000269, внесеному до ЄРДР 20.02.2024, повернути прокурору. Та з огляду на викладене, проти призначення кримінального провадження до судового розгляду заперечував.

Обвинувачений ОСОБА_6 клопотання захисника підтримав, просив повернути обвинувальний акт прокурору.

Прокурор ОСОБА_8 у підготовчому засіданні 24.07.2025 просив надати час для ознайомлення з зазначеним клопотанням та підготовки позиції сторони обвинувачення. Під час підготовчого засідання 03.09.2025 прокурор ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечував. Вказав, що обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 263 КК України, складений відповідно до вимог ст. 291 КПК України і затверджений прокурором та підсудний Слобідському районному суду міста Харкова. Пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення є конкретним за змістом, зокрема, містить дані про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому. Вважає, що чинним КПК України не передбачено жодних юридичних наслідків не співпадіння викладу фактичних обставин у повідомленні про підозру і обвинувальному акті. Посилаючись на правову позицію Верховного Суду вказав, що не тотожність формулювань кваліфікуючих ознак ч. 2 ст. 111 КК України у підозрі і в обвинувальному акті жодним чином не порушує вимог закону і не впливає на правомірність подальшого розгляду справи та не є збільшенням обсягу обвинувачення. Окрім того вважає, що стадія підготовчого судового розгляду не є засобом контролю за глибиною чи повнотою слідства. Вказав, що формулювання в обвинувальному акті кваліфікуючих ознак «на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України» визначає суб`єктивну спрямованість дій винного, однак не є характеристикою суспільно небезпечних наслідків діяння чи іншої статтею кримінального закону, а тому обвинувальний акт не містить додатковий обсяг обвинувачення та кваліфікуючих ознак на відміну від підозри.

Прокурор просив призначити кримінальне провадження до судового розгляду на підставі обвинувального акта. Зазначив, що відсутні підстави для прийняття судом рішень, передбачених п. 1 - 4 ч. 3 ст. 314 КПК України, за вказаних ним вище обґрунтувань, угоди в цьому кримінальному провадженні не укладались, підстав для закриття кримінального провадження немає, кримінальне провадження підсудне Слобідському районному суду міста Харкова.

Колегія суддів, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали провадження, дійшла таких висновків.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд у підготовчому судовому засіданні має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.

Згідно зі ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам до змісту та форми, передбаченим у ст. 291 цього Кодексу.

При цьому, суд може повернути обвинувальний акт слідчому або прокурору виключно з підстав невідповідності вимогам ст. 291 КПК України. Тобто, для ухвалення рішення про повернення обвинувального акту прокурору з підстав його невідповідності вимогам КПК України суд має встановити невідповідність форми чи змісту такого обвинувального акту положенням ст. 291 КПК України.

Відповідно до ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого; прізвище ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта; дату та місце його складання та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

Положеннями ст. 291 КПК України не встановлено вимоги щодо відповідності обвинувального акту, зокрема, повідомленню про підозру, а згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Інших вимог до визначених відомостей не передбачено.

Відповідно до глави 27 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд зобов`язаний перевірити матеріали кримінального провадження, з`ясувати достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття судових рішень, передбачених ч.3 ст. 314 КПК України, вирішити питання, пов`язані з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду. При цьому завданням цього провадження є процесуальне та організаційне забезпечення проведення судового розгляду, тобто суд позбавлений можливості досліджувати докази кримінального провадження, оскільки це прерогатива суду під час судового розгляду.

Отже, суд не може давати оцінку такому доказу кримінального провадження, як повідомлення про підозру ОСОБА_6 , порівнюючи відомості в ньому з обставинами, зазначеними в обвинувальному акті.

На стадії підготовчого судового засідання суд перевіряє обвинувальний акт на відповідність вимогам ст. 291 КПК України. Вказана стаття містить конкретний перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт, та не підлягає розширеному тлумаченню.

Тобто суд не може виходити за межі предмету розгляду у підготовчому судовому засіданні та фактично вдаватися до дослідження обставин кримінального провадження, що є неприпустимим на даній стадії судового розгляду.

Аналіз зазначених вище норм дає підстави вважати, що підготовче судове засідання в судовому провадженні є обов`язковою, самостійною стадією кримінального процесу, основною метою проведення якого є визначення судом можливості на законних підставах призначити кримінальне провадження до судового розгляду на підставі наданого обвинувального акта. При цьому судом у підготовчому судовому засіданні не надається оцінка обставинам кримінального провадження та законності проведених в ході досудового розслідування процесуальних дій та прийнятих рішень.

У зв`язку із цим, розгляд судом вказаних обставин можливий лише на стадії судового розгляду, під час якого суд, за участю сторін, на підставі дослідження наданих доказів, здійснює розгляд кримінального провадження і ухвалює за наслідками цього судове рішення.

Питання про узгодженість викладення в обвинувальному акті фактичних обставин справи, а також про узгодженість викладених фактичних обставин справи з формулюванням обвинувачення та з правовою кваліфікацію кримінального правопорушення, як і конкретизація правової кваліфікації кримінального правопорушення не можуть бути предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні, оскільки на цій стадії судового провадження суд не вправі вдаватися до оцінки вказаних обставин.

До того ж, як прямо передбачено законом, фактичні обставини кримінального правопорушення викладаються в такій формі і в такому об`ємі, в тому числі щодо способу вчинення кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими за результатами проведеного досудового розслідування.

Щодо посилання захисника на постанову ККС у складі ВС від 21.04.2021 (справа №295/12923/19, провадження №51-207км21) колегія суддів зауважує, що даний правовий висновок висловлено щодо ситуації, коли на стадії вже судового розгляду було виявлено наявність двох обвинувальних актів, зміст яких суттєво відрізнявся від змісту повідомлення про підозру. Отже, згадана правова позиція не є релевантною при розгляді зазначеного клопотання. Окрім того, вказана правова позиція змінена, зокрема у постановах ОП ККС ВС від 15.01.2024 (справа №683/694/20 провадження 51-3591км23), Другої судової палати ККС ВС від 19.10.2023 (справа №718/1189/22, провадження №51-1715 км23), від 17.01.2023 (справа №662/2625/18, провадження №51-4737км21), де Верховний Суд, зокрема, вказав, що зміст формулювання обвинувачення при складанні обвинувального акта може як збігатися, так і відрізнятися від сформульованої підозри у письмовому повідомленні про неї з огляду на те, що в обвинувальному акті викладаються не лише відомі на момент повідомлення про підозру фактичні обставини кримінального правопорушення, а й обставини, встановлені під час досудового розслідування. Таким чином, до формулювання повідомлення про підозру законодавець встановлює менші вимоги, аніж до формулювання обвинувачення з викладенням його в обвинувальному акті.

Отже, на даній стадії підготовчого кримінального провадження суд доходить висновку, що прокурором дотримано вимоги ст. 291 КПК України. Всі інші обставини суд може дослідити у ході судового розгляду та дати їм оцінку при ухваленні остаточного рішення у справі.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_7 про повернення обвинувального акту прокурору.

Щодо клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

В підготовчому судовому засіданні 03.09.2025 прокурор ОСОБА_5 заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 . Прокурор послався на продовження існування ризиків, передбачених п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме того, що обвинувачений може: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого і особливо тяжкого злочинів; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, зокрема, засоби зв`язку та передачі інформації представнику спецслужб РФ, використані в ході протиправної діяльності сім-карти, мобільні пристрої та ін.; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Строк дії попередньої ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується 21 вересня 2025 року.

Обвинувачений ОСОБА_6 проти задоволення клопотання не заперечував, проте вказав, що усі докази за кримінальним провадженням вже перебувають у сторони обвинувачення, що унеможливлює їх знищення обвинуваченим.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 з доводами, викладеними в клопотанні не погодився. Зазначив, що клопотання не відповідає вимогам щодо нього, оскільки до клопотання не додані докази та матеріали, що підтверджують викладені в ньому обставин. Вважав доводи прокурора про наявність ризиків, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, необґрунтованими, зазначив, що вже відбулися усі обшуки в рамках даного кримінального провадження, в ході яких було вилучене та арештовано майно, яке має значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а тому відсутні і ризики, визначені п.2 ч.1 ст.177 КПК України, та звернув увагу, що вказане вже було встановлено ухвалою суду від 24.07.2025. Просив застосувати альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Колегія суддів, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали провадження, дійшла таких висновків.

Беручи до уваги, що ухвала Слобідського районного суду міста Харкова від 24.07.2025 про продовження стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 21.09.2025 судове провадження не розпочато, прокурор подав відповідне клопотання, колегія суддів вважає за необхідне розглянути питання щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Характер та фактичні обставини інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень-злочинів свідчить про його підвищену суспільну небезпеку. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

При цьому суд зазначає, що сама тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, не є основною чи безпосередньою підставою для тримання під вартою, а оцінюється в сукупності з наявними ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України.

Оцінюючи наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_6 у випадку визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, у яких він обвинувачується, колегія суддів враховує реальну можливість переховування обвинуваченого від суду (п.1), обвинувачений може продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, або вчинити інше кримінальне правопорушення, в тому числі проти основ національної безпеки України (п.5).

Ці факти встановлені ухвалами слідчих суддів при обранні та продовженні заходу забезпечення у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , і у суду відсутні відомості, що дані ризики на даний час відпали або зменшились.

Продовження існування вказаних ризиків виключає підстави для скасування чи зміни обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.

Водночас, прокурор не довів існування ризиків, визначених п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, зазначене вже було встановлено ухвалою суду від 24.07.2025, якою запобіжний захід обвинуваченому у вигляді тримання під вартою було продовжено до 21.09.2025, нових та достатніх доказів існування цього ризику прокурор не надав, а тому колегія суддів вважає відповідні заперечення сторони захисту слушними.

Колегією суддів враховано аргументи, які наводилися захисником ОСОБА_6 - адвокатом ОСОБА_7 , проте в даному конкретному випадку колегія суддів дійшла переконання, що ці аргументи не переважують вимог суспільного інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого і виконання процесуальних рішень по справі. Обставини, що підтверджують існування ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України на час розгляду клопотання не змінилися, стороною захисту протилежне не доведено.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 263 КК України.

Частиною 6 статті 176 КПК України встановлено, що під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109 - 114-2, 258-258-6, 260, 261, 437 - 442-1 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною Радою України, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05:30 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому продовжено по теперішній час.

Вказана норма, враховуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому особливо тяжкого злочину за ч. 2 ст. 111 КК України, та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, не дозволяє застосувати до підозрюваного інший, ніж тримання під вартою, запобіжний захід, отже клопотання сторони обвинувачення має бути задоволене. За таких обставин колегія судів вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 строк тримання під вартою на 60 днів.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Враховуючи особу обвинуваченого та обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , положення ст. 177 та ст. 178 КПК України, з огляду на те, що обвинуваченому інкримінується вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, об`єктом якого є посягання на національну безпеку України в умовах воєнного стану, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для визначення застави.

Щодо питань, пов`язаних з підготовкою справи до судового розгляду

Беручи до уваги, що у підготовчому судовому засіданні обставин, які б перешкоджали призначенню судового розгляду, не встановлено, суд під час підготовки до судового розгляду, з`ясувавши необхідність проведення судового розгляду у відкритому судовому засіданні колегією суддів, з`ясувавши питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді, вчинивши всі необхідні для підготовки судового розгляду дії, завершує підготовку до судового розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 КПК суд після завершення підготовки до судового розгляду постановляє ухвалу про призначення судового розгляду.

Керуючись ст. 177, 183, 177, 197, 291, 314 - 316, ч. 3 ст. 331 КПК України, суд

постановив:

1.У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 . - адвоката ОСОБА_7 про повернення обвинувального акту прокурору відмовити.

2.Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Харківський слідчий ізолятор» на строк 60 днів, до 01 листопада 2025 року включно.

Копію ухвали направити до ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

3. Призначити кримінальне провадження, відомості щодо якого внесені до ЄРДР від 20.02.2024 за №0000269 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 263 КК України, до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Слобідського районного суду м. Харкова 12 вересня 2025 року на 11 год. 00 хв.

Судовий розгляд здійснювати за участю обвинуваченого, захисника та прокурора, яких викликати в судове засідання.

Судовий розгляд здійснювати колегією суддів у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Строк дії ухвали в частині продовження строку запобіжного заходу встановити до 01 листопада 2025 року включно.

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню.

На ухвалу суду першої інстанції в частині оскарження продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Повний текст ухвали оголошено 05.09.2025 об 13:00

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_9