У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2025 р. м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Солом`янського районного суду м. Києва, клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області підполковника юстиції ОСОБА_4 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні - прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000345, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.12.2024 року за підозрою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України,

ВСТАНОВИВ:

21 липня 2025 року до суду надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області підполковника юстиції ОСОБА_4 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні - прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000345, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.12.2024 року за підозрою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України.

22 липня 2025 року (на підставі протоколу автоматизованого визначення слідчого судді від 21 липня 2025 року) клопотання та додані до нього документи були передані в провадження слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 .

Клопотання обґрунтовано тим, що Слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000345, зареєстрованого в ЄРДР 16.12.2024 за підозрою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України Досудовим розслідуванням встановлено, що Так, на підставі розпорядження Київського міського голови № 1136 від 27.12.2019 громадянку України ОСОБА_6 , призначено на посаду начальника Управліннятуризму та промоцій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Відповідно до Положення про Управління туризму та промоцій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), затвердженого рішенням Київської міської ради № 6020/6061 від 02.03.2023, Управління туризму та промоцій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Управління) є структурним підрозділом виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), утвореним відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» у складі виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за рішенням Київської міської ради від 08.12.2016 року №544/1548 «Про деякі питання діяльність виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)» шляхом виділу з Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Управління підзвітне та підконтрольне Київській міській раді підпорядковується Київському міському голові, входить до структури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), виконує функції органу місцевого самоврядування та, у визначених законодавством України випадках, виконує функції державної виконавчої влади. Управління здійснює свою діяльність на підставі положення «Про управління туризму та промоцій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) затвердженого рішенням Київської міської ради від 02.03.2023 №6020/6061. У відповідності до п. 9 Положення «Про Управління туризму та промоцій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) - начальник Управління здійснює керівництвом Управлінням, несе персональну відповідальність за організацію та результати його діяльності, сприяє створенню належних умов праці в Управлінні. Діє від імені Управління без доручення, представляє в установленому порядку Управління у взаємовідносинах з іншими структурними підрозділами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, районними в місті Києві державними адміністраціями, підприємствами, установами та організаціями в Україні та за її межами, укладає від імені Управління угоди (договори), видає довіреності, надає доручення. Таким чином, ОСОБА_6 , перебуваючи на посаді начальника Управління наділена повноваженнями, пов`язаними з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, і займає особливо відповідальне становище, відповідно до статті 6 Закону України «Про державну службу» належить до категорії «Б», а згідно з приміткою до статті 368 Кримінального кодексу України відноситься до посад, що охоплюються поняттям службових осіб, які займають відповідальне відповідальне становище. Встановлено, що між Департаментом комунальної власності виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) в особі першого заступника начальника Департаменту ОСОБА_8 , КП «Бессарабський ринок» в особі директора ОСОБА_7 та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЖХ Інвест» в особі директора ОСОБА_9 , було укладено договір оренди комунального майна №3676 від 02.02.2023. Відповідно до п. 4 Умов Договору - Предметом договору є нежитлові приміщення загальною площею 376,8 кв.м, розташовані за адресою: м. Київ, Бессарабська площа, 2, балансоутримувачем якого є комунальне підприємство «Бессарабський ринок». У процесі проведення ремонтних робіт було встановлено, що центральний вхід до орендованого приміщення розташований в арці будівлі, яка, згідно з договором оренди №3664 від 29.12.2022 є окремим приміщенням та перебуває в оренді Управління, а вказаний договір передбачає його використання для розміщення агітаційних матеріалів та реклами. При цьому, на арку встановлено ролет та скляні двері для збільшення рекламних площ, чим обмежено прохід до місць загального користування та можливість проходу до приміщення, яке орендувало ТОВ «ЖХ Інвест». З метою вирішення питання щодо забезпечення безперешкодного доступу до орендованого приміщення, посадові особи ТОВ «ЖХ Інвест» в 2024 році провели зустріч із начальником Управління ОСОБА_6 . Під час зустрічі, ОСОБА_6 повідомила, що не буде чинити перешкод у доступі до орендованого приміщення за умови надання їй в користування іншого приміщення, яке б відповідало потребам Управління. У той же час, у ОСОБА_6 виник умисел на одержання неправомірної вигоди від представників ТОВ «ЖХ Інвест» за надання доступу до орендованого приміщення. З метою виконання усної домовленості з ОСОБА_6 щодо надання в користування іншого приміщення, яке б відповідало потребам Управління, посадові особи ТОВ «ЖХ Інвест» розпочали пошук відповідних об`єктів нерухомості. Проте, ОСОБА_6 , діючи умисно, переслідуючи мету одержання неправомірної вигоди, всі запропоновані представниками ТОВ «ЖХ Інвест» варіанти відхилила, мотивуючи це тим, що приміщення не розташовані в місцях загального доступу або знаходяться у житлових будівлях, що, на її думку, унеможливлює ефективне виконання Управлінням своїх функцій. З метою уникнення викриття правоохоронними органами та реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_6 вирішила залучити до протиправної діяльності директора Комунального підприємства «Бессарабський ринок» ОСОБА_7 , з яким вступила у злочинну змову. При цьому, Комунальне підприємство «Бессарабський ринок» є балансоутримувачем будівлі за адресою: м. Київ, Бессарабська площа, 2. В свою чергу, ОСОБА_7 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 , та маючи злочинний умисел на одержання неправомірної вигоди в особливо великому розмірі, будучи службовою особою, на початку лютого 2025 року, під час особистої розмови з представником «ЖХ Інвест» ОСОБА_10 , повідомив про свою здатність посприяти у вирішенні питання щодо усунення перешкод з користуванням приміщенням в арці будівлі, яка згідно з договором оренди №3664 від 29.12.2022 перебуває в оренді Управління. В подальшому, 14.05.2025 року, ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою: м. Київ, Бессарабська площа, 2, діючи умисно, використовуючи своє службове становище, за попередньою змовою із ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, спрямованого на одержання неправомірної вигоди в особливо великому розмірі, під час особистої розмови з представником ТОВ «ЖХ Інвест» ОСОБА_10 , повідомив останньому інформацію про нібито досягнення домовленості з ОСОБА_6 щодо передачі в користування приміщення Управління для потреб ТОВ «ЖХ Інвест». Разом з цим, ОСОБА_7 висунув вимогу, що передача в користування вказаного приміщення для потреб ТОВ «ЖХ Інвест» можлива за умови надання йому та ОСОБА_6 неправомірної вигоди. У такому разі ОСОБА_6 , діючи як начальник Управління, забезпечить подання заяви до Департаменту комунальної власності виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про відмову в користуванні приміщенням з фіктивних підстав, а ОСОБА_7 , використовуючи свої повноваження директора КП «Бессарабський ринок», сприятиме передачі приміщення в користування ТОВ «ЖХ Інвест». Надалі, 21.05.2025 року, приблизно о 12 год. 00 хв., за адресою: м. Київ, Бессарабська площа, 2, ОСОБА_7 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, спрямованого на одержання неправомірної вигоди в особливо великому розмірі, під час особистої розмови ОСОБА_10 , підтвердив останньому механізм одержання приміщення Управління в користування. З метою ускладнення фіксації факту вимагання та уникнення прямої конкретизації суми неправомірної вигоди, ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_10 самостійно визначити її розмір, який, за його словами, мав компенсувати «незручності» та задовольнити «інтереси управління». В свою чергу ОСОБА_10 , усвідомлюючи, що без надання неправомірної вигоди ОСОБА_7 отримати право користування приміщенням в законний спосіб є неможливим, погодився на висунуті умови. З метою реалізації домовленості, він самостійно визначив розмір неправомірної вигоди у сумі 25 000 доларів США. 26.05.2025 року, приблизно о 15 год. 00 хв., за адресою: м. Київ, Бессарабська площа, 2, під час особистої зустрічі, ОСОБА_10 повідомив ОСОБА_7 , що ТОВ «ЖХ Інвест» готове надати неправомірну вигоду в розмірі 25 000 доларів США за вирішення питання про передачу приміщення в користування. Вказана сума, згідно з офіційним курсом НБУ станом на 26.05.2025, еквівалентна 1 037 735 гривень, що відповідно до примітки до статті 368 Кримінального кодексу України є неправомірною вигодою в особливо великому розмірі. 27.05.2025 року, приблизно о 16 год. 00 хв., за адресою: м. Київ, вул. Басейна , літ. «А» під час особистої зустрічі ОСОБА_10 з ОСОБА_6 , остання, діючи умисно, з метою одержання неправомірної вигоди, підтвердила факти спілкування з ОСОБА_7 з приводу відмови від приміщення Управління на користь ТОВ «ЖХ Інвест». При цьому, для легалізації схеми передачі на користь ТОВ «ЖХ Інвест» приміщення передбачалося посилання на нібито його невідповідність технічним умовам зокрема, через відсутність аварійного (пожежного) виходу, що, за їх задумом, створює необхідність приєднання приміщення Управління до приміщення Товариства без процедури проведення аукціону. 12.06.2025 року приблизно о 16 год. 00 хв., за адресою: м. Київ, вул. Басейна , літ. «А», ОСОБА_10 , з метою підтвердження достовірності інформації про досягнення домовленостей між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 щодо умов одержання неправомірної вигоди, провів особисту зустріч з ОСОБА_6 на якій остання, діючи умисно, з метою одержання неправомірної вигоди, підтвердила наявність вказаних домовленостей та зазначила на необхідності виконувати вказівки ОСОБА_7 через відсутність між ними розбіжностей в частині передачі майна на користь ТОВ «ЖХ Інвест». 17.06.2025 року, приблизно о 11 год. 00 хв., у місті Києві, за адресою: м. Київ, Бессарабська площа, 2, ОСОБА_7 , діючи умисно, за попередньою змовою із ОСОБА_6 , під час особистої зустрічі з ОСОБА_10 повідомив механізм передачі неправомірної вигоди, розроблений з метою уникнення її безпосереднього отримання та мінімізації ризику викриття. Зокрема, ОСОБА_7 запропонував здійснити передачу грошових коштів через банківську індивідуальну сейфову скриньку (ячейку), яка мала бути оформлена на ім`я ОСОБА_10 , але ключі від неї повинні були залишатися у ОСОБА_7 . При цьому, ОСОБА_7 наголосив, що отримає доступ до коштів лише після укладення договору про передачу приміщення у користування ТОВ «ЖХ Інвест», таким чином, як він висловився, буде забезпечено «страхування» його особистих інтересів. На вказані умови ОСОБА_10 погодився. 18.06.2025 року, приблизно о 15 год. 00 хв., ОСОБА_10 разом з ОСОБА_7 прибули до одного з відділень АТ «Сенс Банк», за адресою: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 114. У приміщенні банку ОСОБА_10 оформив на своє ім`я договір оренди індивідуального сейфу та разом із ОСОБА_7 здійснив перерахунок грошових коштів в сумі 25 000 тисяч доларів США. У подальшому, грошові кошти поміщені ОСОБА_10 до банківської скриньки, ключі від якої були передані ОСОБА_7 . Надалі, ОСОБА_6 , будучи службовою особою, знаючи, що неправомірна вигода знаходиться в сейфі, використовуючи своє службове становище, з метою реалізації спільного з ОСОБА_7 злочинного умислу, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Басейна, 1/2, літера «А», 19.06.2025 підписала лист за № 065-467, яким повідомила Департамент комунальної власності виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Комунальне підприємство «Бессарабський ринок» про намір дострокового припинення договору оренди нерухомого майна № 3664 від 29.12.2022 року, а саме з 01.07.2025 року. Наступного дня, тобто 30.06.2025 року, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_6 , здійснив телефонний дзвінок ОСОБА_10 , під час якого повідомив, що Управління на виконання досягнутих домовленостей розірвало договір оренди приміщення, після чого ОСОБА_10 необхідно звернутися до Департаменту комунальної власності виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) із заявою про надання дозволу на приєднання приміщення. В подальшому ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_6 , використовуючи своє службове становище, на виконання досягнутих домовленостей, перебуваючи у м. Києві, в період часу з 30.06.2025 по 08.07.2025, підготував проект договору про внесення змін до договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності Києва від 02.02.2023 № 3676. Відповідно до умов вказаного договору, Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Орендодавець) в особі Першого заступника директора ОСОБА_11 , Комунальне підприємство «Бессарабський ринок» (Балансоутримувач) в особі директора ОСОБА_7 та ТОВ «ЖХ Інвест» (Орендар) в особі директора ОСОБА_9 домовились про внесення змін до договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності Києва від 02.02.2023 № 3676, а саме до підпункту 4.1 пункту 4 розділу І «Змінювані умови договору», згідно з яким приміщення першого поверху розміром - 54,1 кв. м., надається в оренду ТОВ «ЖХ Інвест». Таким чином, ОСОБА_7 , за попередньою змовою із ОСОБА_6 використовуючи своє службове становище, ініціював укладення зазначеного договору перед посадовими особами Департаменту комунальної власності, усвідомлюючи, що його дії спрямовані на розширення об`єкта оренди на користь ТОВ «ЖХ Інвест», у межах реалізації раніше досягнутої злочинної змови, спрямованої на одержання неправомірної вигоди в особливо великому розмірі. Надалі, 08.07.2025 директор КП «Бесарабський ринок» ОСОБА_7 , надав для підписаннядоговір про внесення змін до договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності Києва від 02.02.2023 № 3676 директору ТОВ «ЖХ Інвест» ОСОБА_9 , який останнім був підписаний 14.07.2025 та повернутий ОСОБА_7 04.07.2025 року, приблизно о 13 год. 00 хв., перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, 1, ОСОБА_7 , надав ОСОБА_10 примірник договору про приєднання приміщення до орендованого ТОВ «ЖХ Інвест». Вказаний документ було підготовлено у межах реалізації раніше досягнутих злочинних домовленостей, спрямованих на одержання неправомірної вигоди в особливо великому розмірі. Після передачі договору ОСОБА_7 та ОСОБА_10 вирушили до відділення банку, де, діючи згідно з попереднім планом, зайшли до приміщення з індивідуальними банківськими скриньками. У цьому приміщенні ОСОБА_7 отримав від ОСОБА_10 грошові кошти у сумі 25 000 доларів США як неправомірну вигоду за сприяння у розірванні договору оренди приміщення, укладеного Управлінням туризму та промоцій КМДА, та забезпечення можливості приєднання приміщення, орендованого ТОВ «ЖХ Інвест». 17.07.2025 ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 та 615 КПК України за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України. Під час особистого обшуку в останньої вилучено мобільний телефон марки «IPHONE 15 Pro», model: MTV43AA/A, s/n НОМЕР_1 , imei: НОМЕР_2 , imei: НОМЕР_3 , з сім-карткою № НОМЕР_4 . Того ж дня вказаний мобільний телефон визнаний речовим доказом у даному кримінальному провадженні. 18.07.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України. Санкцією ч. 4 ст. 368 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна. Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні. Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно е доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи: 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 Кодексу. Частиною 10 ст. 170 КПК України визначено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. У випадку, передбаченому п. п. 1, 2 ч.2 ст.170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Дана норма закону не обмежує можливість накладення арешту на майно фізичних чи юридичних осіб, які не мають правового підозрюваного, обвинуваченого чи засудженого. Дане клопотання необхідно розглядати без повідомлення володільців майна, оскільки розгляд клопотання в їх присутності може призвести до негативних наслідків у вигляді передачі третім особам майна, отриманого злочинним шляхом, тобто, втрати доказів, що також унеможливить спеціальну конфіскацію. На підставі вищевикладеного, просив накласти арешт на майно підозрюваної в даному кримінальному провадженні - громадянки України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: мобільний телефон марки «IPHONE 15 Pro», model: MTV43AA/A, s/n НОМЕР_1 , imei: НОМЕР_2 , imei: НОМЕР_3 , з сім-карткою № НОМЕР_4 .

В судове засідання прокурор з`явився, клопотання підтримав, просив його задовольнити. Вказав, що на його думку наявні підстави для накладення арешту на вилучене майно з метою збереження речових доказів, а також забезпечення конфіскації, як виду покарання.

Підозрювана та її захисники в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином. Захисником ОСОБА_12 подано до матеріалів справи письмові заперечення на клопотання в яких вказує, що матеріали справи не містять у собі доказів того, що саме було відправлено ОСОБА_4 , оскільки є тільки копія конверту. Вважає клопотання необґрунтованим та суперечливим, оскільки слідчий: 1) формально визнав майно речовим доказом - без належного опису, без конкретизації доказової цінності; 2) у клопотанні про арешт змінив підставу арешту, не обґрунтував чому воно підлягає конфіскації 3) не надав доказів, що мобільний телефон набутий злочинним шляхом.

Вислухавши прокурора, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали у їх сукупності, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000345, 16.12.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено кримінальне провадження з правовою кваліфікацією за ч. 4 ст. 368 КК України, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення: досудовим розслідуванням встановлено, що директор КП «Бесарабський ринок» ОСОБА_7 , будучи службовою особою, за попередньою змоною з начальником Управління туризму і промоцій КМДА ОСОБА_6 , висунули представникам ТОВ «ЖХ Інвест» вимогу про надання неправомірної вигоди в особливо великому розмірі за сприяння у передачі в користування комунального приміщення на Бесарабській площі, 2 у м. Києві. У межах реалізації злочинного умислу, з метою ускладнення фіксації факту передачі неправомірної вигоди, ОСОБА_7 організував отримання 25 000 доларів США через індивідуальну банківську скриньку. Після фактичного виконання домовленостей щодо передачі приміщення, 17.07.2025 останній отримав вказані кошти (а.с. 9 - 10).

Відповідно до Повідомлення про підозру від 18 липня 2025 року, ОСОБА_6 повідомлено проте, що вона підозрюється в одержанні службовою особою неправомірної вигоди за вчинення нею дій в інтересах того, хто надає таку вигоду, з використанням свого службового становища, службовою особою, яка займає відповідальне становище, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великому розмірі, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України (а.с. 28 - 36).

Згідно до Протоколу затримання підозрюваного від 17 липня 2025 року, ОСОБА_6 була затримана, під час затримання вилучено: мобільний телефон марки «IPHONE 15 Pro», model: MTV43AA/A, s/n НОМЕР_1 , imei: НОМЕР_2 , imei: НОМЕР_3 , з сім-карткою № НОМЕР_4 (а.с. 22 - 26).

Постановою про визнання речовим доказом та визначення місця його зберігання від 17 липня 2025 року визнано речі вилучені 17 липня 2025 року речовим доказом у кримінальному провадженні №0000345 від 16.12.2024 року: мобільний телефон марки «IPHONE 15 Pro», model: MTV43AA/A, s/n НОМЕР_1 , imei: НОМЕР_2 , imei: НОМЕР_3 , з сім-карткою № НОМЕР_4 (а.с. 27).

Також, у постанові вказано, що оглядом телефону виявлено інформацію, що має відношення до обставин даного кримінального провадження.

Крім того, слідчим суддею було досліджено додані до клопотання слідчим Протоколи огляду речей вилучених в ході обшуку від 18 липня 2025 року (а.с. 37 - 51).

З Протоколу огляду речей вилучених в ході обшуку від 18 липня 2025 року вбачається, що вилучений мобільний телефон містить у собі листування ОСОБА_6 з абонентами щодо оренди приміщень, підписання договорів, посилання на документи ТОВ «ЖХ Інвест»; листування між Управлінням туризму та промоцій КМДА та КП «Київжитлоспецексплуатація», Департаментом комунальної власності КМДА, КП «Бесарабський ринок».

Таким чином, слідчим суддею було встановлено, що до клопотання додані копії документів, що підтверджують обставини, викладені у клопотанні.

Згідно до ч. ч. 1, 2 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Як вбачається з ч. 1 ст. 168 КПК України, тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208, 298 - 2 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 2 статті 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами згідно ч. 1 ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів клопотання та доданих до нього документів вбачається що майно, яке було вилучено 17 липня 2025 року, а саме: мобільний телефон марки «IPHONE 15 Pro», model: MTV43AA/A, s/n НОМЕР_1 , imei: НОМЕР_2 , imei: НОМЕР_3 , з сім-карткою № НОМЕР_4 , було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000345 від 16.12.2024 року.

Слідчий звернувся до слідчого судді у строки, встановлені ч. 5 ст. 171 КПК України.

Слідчий суддя критично сприймає твердження захисника викладені у письмових запереченнях щодо неможливості встановити вміст поштового відправлення направленого слідчим на адресу суду, оскільки клопотання з додатками надійшло до Солом`янського районного суду м. Києва у вказаному конверті та було зареєстровано у встановленому порядку.

Таким чином, слідчим суддею встановлено, що існують підстави, визначені у ч. 2 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на зазначене вище майно з метою збереження речових доказів.

Крім того, слідчий суддя враховує, що підозрювана ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України.

При цьому, санкція ч. 4 ст. 368 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

Таким чином, наявні підстави для накладення арешту на вилучене майно з метою забезпечення майбутньої конфіскат як виду покарання.

З приводу зазначення захисника у письмових запереченнях щодо відсутності доказів того, що мобільний телефон здобутий злочинним шляхом, що унеможливлює конфіскацію, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 КК України, покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються.

При цьому, згідно до ч. 1 ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: 1) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; 4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Таким чином, твердження захисника щодо неможливості накладення арешту на майно в забезпечення майбутньої конфіскації (як виду покарання) за відсутності доказів того, що майно здобуте злочинним шляхом суперечить вказаним вимогам КК України.

З врахуванням наведеного, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області підполковника юстиції ОСОБА_4 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні - прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000345, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.12.2024 року за підозрою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України, та додані до нього матеріали,містять у собі підстави, у зв`язку з якими необхідно здійснити арешт майна на вилучені речі та конкретизовано майно, що належить арештувати, тобто клопотання оформлене відповідно до вимог ст.171 КПК України.

Враховуючи викладене, а також виправдані інтереси держави, пов`язані з порушенням загальносуспільних інтересів, з урахуванням введеного в Україні воєнного стану, принципу розумності та співрозмірності, слідчий суддя приходить до переконання, що незастосування даного заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до зникнення або втрати майна, зазначеного у клопотанні слідчого, що визнано речовим доказом, чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню та зашкодити інтересам держави, а також забезпечення майбутньої конфіскації майна як виду покарання.

Керуючись ст. ст. 98, 167, 170 - 175, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотаннястаршого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області підполковника юстиції ОСОБА_4 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні - прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000345, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.12.2024 року за підозрою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України, - задовольнити.

Накласти арешт (з забороною користування та розпорядження) на майно, яке було вилучено 17 липня 2025 року при затриманні підозрюваної, а саме: мобільний телефон марки «IPHONE 15 Pro», model: MTV43AA/A, s/n НОМЕР_1 , imei: НОМЕР_2 , imei: НОМЕР_3 , з сім-карткою № НОМЕР_4 , яке належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Копія ухвали негайно після її постановлення вручається слідчому, прокурору, фізичній або юридичній особі, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт, підозрюваному, захиснику. У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали копія ухвали надсилається їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду. У разі якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту оголошення. Подання апеляційної скарги не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1