Справа № 589/1313/25
Провадження № 1-кп/576/234/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 року м. Глухів

Глухівський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глухів кримінальне провадження за № 0000113 від 25.01.2025 р., про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Дрімайлівка Куликівського району Чернігівської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

встановив:

ОСОБА_6 24.01.2025 р. у вечірній час (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) знаходячись за місцем свого мешкання у квартирі АДРЕСА_2 , в ході вживання алкогольних напоїв, під час сварки з своїм вітчимом ОСОБА_8 , на ґрунті особистих неприязних відносин, маючи умисел на вбивство останнього, ножем наніс ОСОБА_8 близько двох ударів ножем в область грудної клітини, близько двох ударів в область лівої руки, один удар в область тім`яної ділянки голови, заподіявши йому тілесні ушкодження у виді різаної рани по зовнішній поверхні лівого передпліччя, колото-різаної рани по лівій поверхні грудної клітини на рівні восьмого міжребер`я, різаної рани лівої тім`яної ділянки голови, колото різаної рани на передній поверхні грудної клітини справа, проникаючої в грудну порожнину з пошкодженням правої легені та грудного відділу аорти.

Смерть ОСОБА_8 настала від проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини з пошкодженням внутрішніх органів, яке ускладнилось травматичним гемопневматораксом та гострою корововтратою.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в умисному вбивстві не визнав. Він пояснив, що у с. Вороніж має власне житло, де він проживав разом з матір`ю та вітчимом ОСОБА_8 . Матір померла більше року тому і після її смерті він дозволив проживати вітчиму у його квартирі. Іноді вони спільно вживали алкоголь, який придбавався за пенсію вітчима. 24 січня 2025 року він разом зі своєю подругою ОСОБА_9 та вітчимом стали вживати алкоголь. Під час вживання алкоголю ОСОБА_9 лягла спати на диван. Близько 16-ї години між ним та вітчимом виникла сварка через сусідку. Десь до 17 чи до 19-ї години ця сварка була лише словесною. Приблизно після 19-ї години вітчим вдарив його кулаком у вухо. Він відштовхнув його. Після цього вони стали боротись і впали на підлогу. Потім піднялись і вітчим взяв зі столу ніж і сказав, що зараз відправить його слідом за матір`ю, що він сприйняв як погрозу. Він рукою вирвав з руки вітчима цей ніж і наніс ним йому один удар у руку та один удар у живіт. Пам`ятає, що наніс тільки два удари. Ці удари він наносив, так як злякався, що вітчим його вб`є. Після того, як він наніс вітчиму ці два удари ножем, останній вдарив його по голові і він вискочив на вулицю. Потім повернувся і побачив, що вітчим лежав на дивані у крові, але він був ще живий і хрипів, після чого він викликав швидку.

Незважаючи на не визнання обвинуваченим своєї провини, суд вважає, що вина ОСОБА_6 в умисному заподіянні смерті ОСОБА_8 доведена наступними доказами.

Свідченнями ОСОБА_10 , яка у суді показала, що знайома із обвинуваченим близько п`яти років. За неділю до подій мала сосунки з обвинуваченим і проживала разом із ним в його будинку. У будинку також проживав і вітчим ОСОБА_11 . Відносини у ОСОБА_11 з вітчимом були більш менш нормальні, але коли вони випивали, то могли словесно сваритись. 24 січня 2025 року вона перебувала разом з обвинуваченим та його вітчимом у їх квартирі, де вони спільно розпивала алкоголь. Вечері між ОСОБА_6 та його вітчимом виникла словесна сварка, яка з часом затихла. Пізніше вона заснула та прокинулась від того, що її розбудив ОСОБА_6 і сказав, що йому потрібна допомога і щоб вона подивилась що він накоїв. Після цього ОСОБА_6 підсунув їй таз із водою та попросив обмити ОСОБА_12 . Той лежав на дивані у положенні на спині та був увесь у крові. Коли вона обмивала йому руки від крові, то підняла футболку і побачила рану шириною десь 2 см, з якої сочилася кров. На голові також була рана. Вона сказала ОСОБА_6 , що його вітчим помер і треба викликати поліцію та швидку. На це ОСОБА_6 з усмішкою сказав: «все-таки здох». Після цього, ОСОБА_6 викликав поліцію та швидку. Перед приїздом ОСОБА_6 попросив її взяти вину на себе зважаючи на те, що вона вагітна і у неї не буде проблем. Їй стало жаль ОСОБА_6 і вона погодилась. По приїзду поліцейських вона спочатку розповіла, що вона скоїла вбивство, а потім, усвідомивши помилку, повідомила, що вона непричетна і її про це попросив ОСОБА_6 .

Свідченнями ОСОБА_13 , яка показала у суді, що обвинувачений приходиться їй братом. Брат проживав в одному будинку із вітчимом. Стосунки у них були більш менш нормальні, але виникали сварки. 24 січня 2025 року приблизно після 23-ї їй зателефонував брат та сказав що потрібна допомога. Він сказав, що вітчима підрізали та він викликав швидку, але вони не заходять у двір. Коли вона прийшла до будинку, то побачила, що там вже були медики, поліцейські, її брат ОСОБА_14 та його подруга ОСОБА_9 . Вітчим лежав на дивані у крові та мав поранення у ліву руку і у правому боці та на голові також були рани. Вона стала питати у брата що трапилось. Він відповів, що вітчим кинувся на нього з ножем і він його вдарив, а далі не пам`ятає що було. У ОСОБА_11 біля великого пальця на руці був поріз. Інших тілесних ушкоджень в нього не було.

Свідченнями ОСОБА_15 який в суді показав, що 24 січня 2025 року він працював водієм швидкої допомоги. Вночі був виклик на ножове поранення. Вони приїхали на виклик приблизно за сім хвилин. Однак диспетчер заборонив заходити до будинку без поліції. Вони почекали приблизно п`ять хвилин коли приїхала поліція. Коли вони зайшли у будинок, він побачив, що потерпілий був мертвий і лежав на дивані та на ньому були ножові рани. На потерпілому була кров. У деяких місцях кров вже була протерта.

Протоколом огляду місця події від 25.01.2025 р., до якого занесені результати огляду квартири АДРЕСА_2 . Під час огляду у спальній кімнаті на дивані було виявлено труп ОСОБА_8 зі слідами насильницької смерті. Зокрема зафіксовано на трупі рани на тім`яній частині голови, грудній клітини, передпліччі. Крім того, у цій же кімнаті на підлозі зафіксовані чисельні плями речовини бурого кольору, схожої на кров, а на столі малися чарки. З місця злочину вилучено кухонний ніж, зразки речовини бурого кольору (т.1 а.с.104-122).

Протоколом огляду трупа ОСОБА_8 від 27.01.2025 р., у якому зафіксовано, що на одязі маються плями речовини бурого кольору. На передній частині футболки маються пошкодження у вигляді отворів. При розтині трупу виявлено колото-різану рану нижньої долі правої легені. Для досліджень з трупу відібрані відповідні зразки (т.1 а.с.127-134).

Висновком експерта № 20 від 14.03.2025 р., яким стверджується, що смерть ОСОБА_8 настала від проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини з пошкодженням внутрішніх органів, яке ускладнилось травматичним гемопневматораксом та гострою корововтратою. Про це свідчить колото-різана рана на передній поверхні грудної клітини справа, проникаючої в грудну порожнину у шостому міжребер`ї; колото-різане поранення нижньої долі правої легені та різане пошкодження висхідної частини грудного відділу аорти. Раньовий канал довжиною не менше 10 см, направлення: спереду назад, справа наліво і дещо знизу доверху. Вказане тілесне ушкодження має ознаки тяжких за ознакою небезпеки для життя і має прямий причинний зв`язок із настанням смерті яка настала в строк зазначений у постанові, тобто 24.01.2025 р. Також у ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження у виді різаної рани по зовнішній поверхні лівого передпліччя, колото-різаної рани по лівій поверхні грудної клітини на рівні восьмого міжребер`я, різаної рани лівої тім`яної ділянки голови, колото різаної рани на передній поверхні грудної клітини справа, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. У крові ОСОБА_8 виявлено етиловий сприт 2.69 ‰ етилового спирту, що відповідає ступеню сильного алкогольного сп`яніння (т.1 а.с.135-136).

Висновком експерта № 65 від 12.03.2025 р., яким стверджується, що на клапті шкіри з передньої поверхні грудної клітини трупу ОСОБА_8 виявлено колото-різану рану, яка заподіяна пласким клинковим знаряддям, типу ножа, що володіє колюче-ріжучими властивостями і має П-подібний в перетині обух з помітно виразними ребрами і порівняно гостре лезо. Ширина клинка 1,5 см, а ширина обуха 0.1 см. (т.1 а.с.223-225).

Висновками експертів № 66 та № 67 від 12.03.2025 р. та від 13.03.2025 р., яким стверджується, що на клапті шкіри з передньої поверхні грудної клітини трупу ОСОБА_8 виявлено колото-різану рану, яка заподіяна пласким клинковим знаряддям, типу ножа, що володіє колюче-ріжучими властивостями і має П-подібний в перетині обух з помітно виразними ребрами і порівняно гостре лезо. Ширина клинка 1,5 см, а ширина обуха 0.1 см. Зазначена колото-різана рана могла бути заподіяна клинком ножа, який вилучено під час слідчого експерименту із обвинуваченим або іншим клинком з аналогічними конструктивними особливостями. Водночас рана не могла бути заподіяна клинком ножа, вилученим під час огляду місця події (т.1 а.с.219-222, 226-229).

Висновком експерта № 19 від 30.01.2025 р., яким стверджується, що у ОСОБА_6 виявлене тілесне ушкодження у виді глибокого садна внутрішньої поверхні першого пальця правої кисті, яке кваліфікуються як легке тілесне ушкодження та виникло від однієї травматичної дії гострого предмета з ріжучими властивостями. Інших тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 при огляді судово-медичним експертом, який був проведений 25.01.2025 р., виявлено не було (т.1 а.с.164).

Висновками імунологічних експертиз, якими встановлено групову належність крові ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 . Зазначено також, що на кофті, спортивних штанах ОСОБА_10 , а також на сланці, вирізі шпалер, змивах, ножі, вилучених під час огляду місця події, футболці та штанах, вилучених під час огляду трупу ОСОБА_8 , джинсах, вилучених під час затримання ОСОБА_6 , є сліди крові походження яких можливе як від потерпілого, так і від обвинуваченого (т.1 а.с.166-211, 230-232).

Інформацією щодо телефонних з`єднань абонентського номеру, яким користувався ОСОБА_6 , якою зафіксовано, що абонентський номер обвинуваченого у день скоєння злочину працював на території с. Вороніж (т.1 а.с.233-240).

Протоколом слідчого експерименту з обвинуваченим ОСОБА_6 від 25.01.2025 р., у якому на відеозаписі зафіксовано, що ОСОБА_6 після роз`яснення йому прав підозрюваного, з участю захисника, розповів за яких обставин він заподіяв ОСОБА_8 тілесні ушкодження. Він на статистові на місці продемонстрував механізм нанесення ударів ножем в грудну клітину потерпілого та передпліччя. Зокрема, він продемонстрував удар ножем зверху вниз в область грудної клітини справа статиста. Крім того, під час слідчого експерименту був вилучений ніж, на який вказав обвинувачений як можливе знаряддя злочину (т.1 а.с.122, т.2 а.с.43).

Висновком експерта від 20.03.2025 р., яким стверджується, що механізм виникнення тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_8 не протирічить можливості їх утворення за обставин вказаних та продемонстрованих обвинуваченим під час слідчого експерименту (т.1 а.с.165).

Розглядаючи цю справу у змагальній процедурі, стороною захисту не висувалося претензій до жодного з перелічених вище доказів на етапі їх дослідження. Також сторона захисту не навела жодних аргументів, які б давали підстави засумніватися у достовірності цих доказів.

Водночас, під час дослідження відеозапису слідчого експерименту з обвинуваченим, останній зазначив, що він неправильно описував події та відтворював їх демонстрацію, бо у день проведення слідчого експерименту сильно розгубився та злякався і описував події по раніше наданим показам.

З цього приводу суд зазначає, що за певних умов показання, надані під час проведення слідчого експерименту в ході досудового розслідування, можуть бути визнані допустимими (Постанова Верховного Суду від 14.09.2020 р. у справі № 740/3597/17).

У цій справі до обвинуваченого не застосовувався протиправний тиск, слідчу дію проведено за його вільним волевиявленням, обвинуваченому було роз`яснено право не свідчити проти себе та право на захист і він був представлений адвокатом, слідчу дію проведено за участю понятих; під час слідчої дії здійснювався безперервний відеозапис.

Крім того, слідчий експеримент полягав у відтворенні дій, обстановки, обставин події та пошуку знаряддя вчинення злочину і показання обвинуваченого під час слідчого експерименту не єдиним доказом та має вирішального значення для висновку суду.

З урахуванням зазначених обставин, суд вважає допустимим доказом результати слідчого експерименту з обвинуваченим ОСОБА_6 , що відповідає правовим позиціям Верховного Суду, викладених у постановах від 14.09.2020 р. у справі № 740/3597/17, від 08.12.2020 р. у справі № 278/1306/17).

Оцінивши у сукупності всі досліджені у судовому засіданні докази, суд доходить висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

З урахуванням наданих суду доказів, а саме висновків судово-медичних експертиз, показань свідків, результатів огляду місця події та пояснень самого обвинуваченого, суд дійшов переконання, що саме обвинувачений ОСОБА_6 заподіяв потерпілому всі виявлені тілесні ушкодження, в тому числі ті, що спричинили смерть.

Перш за все, суд звертає увагу, що на тілі ОСОБА_8 виявлено щонайменше п`ять поранень: два в ділянці грудної клітини (одне з яких проникаюче з ушкодженням аорти та легені), два в ділянці лівої руки та одне в тім`яній частини голови.

З аналізу судово-медичних експертиз вбачається, що ці ушкодження мають ознаки послідовного цілеспрямованого нанесення з використанням одного предмета ножа, а характер, напрямок та локалізація тілесних ушкоджень, мають взаємно узгоджену орієнтацію та послідовність нанесення. Зокрема, проникаюча колото-різана рана грудної клітки утворена в напрямку справа наліво, спереду назад і знизу догори, що вказує на перебування нападника безпосередньо перед потерпілим. Інші поранення у тім`яній ділянці голови та на зовнішній поверхні лівого передпліччя, також мають напрямки, характерні для дій нападника, розташованого фронтально. Вказане розташування ушкоджень відображає контрольовану та спрямовану поведінку однієї особи.

Більше того, суд звертає увагу й на те, що у квартирі в момент злочину перебувало лише троє осіб потерпілий, обвинувачений та свідок ОСОБА_10 . Потерпілий об`єктивно не міг самостійно спричинити собі множинні колото-різані рани. ОСОБА_10 у завданні ударів участі не брала, що випливає як з її власних послідовних показань, так і з відсутності будь-яких об`єктивних даних про її причетність до злочину. Крім того, обвинувачений у своїх показах наданих в суді також підтвердив, що ОСОБА_10 , не була безпосередньо свідком моменту нанесення поранень, оскільки заснула ще до загострення конфлікту.

Отже, обставини справи виключають участь іншої особи у спричиненні тілесних ушкоджень потерпілому, а сукупність об`єктивних доказів підтверджує, що всі тілесні ушкодження були нанесені саме обвинуваченим ОСОБА_6 , незалежно від того, що він сам пригадує лише частину своїх дій.

Оцінюючи дії обвинуваченого в контексті встановлених обставин, суд доходить висновку, що обвинувачений діяв із прямим умислом на умисне вбивство потерпілого.

Як підтверджено показами свідка ОСОБА_10 та самим обвинуваченим, мотивом злочину стала особиста неприязнь, що виникла у обвинуваченого до ОСОБА_8 під час сварки на ґрунті вживання алкоголю.

Про спрямованість умислу ОСОБА_6 на позбавлення життя ОСОБА_8 свідчать в сукупності всі обставини скоєного, спосіб і знаряддя злочину, характер, дій обвинуваченого, його поведінка до, під час і після вчинення злочину, локалізація тілесних ушкоджень.

Обвинувачений завдав удари потерпілому ножем, тобто предметом, який за своїми властивостями є потенційно смертоносним.

Удари ножем були нанесені в життєво важливі частини тіла потерпілого грудну клітину, голову, передпліччя, що переконливо свідчить про обізнаність обвинуваченого з тим, що саме ці частини тіла є критичними і вразливими.

Крім того, обвинувачений наніс потерпілому близько п`яти ударів ножем, що вказує на повторюваність і наполегливість дій та підтверджує те, що посягання тривало в часі, а обвинувачений мав можливість усвідомити наслідки своїх дій, але не припинив їх.

Від удару, який наніс обвинувачений ножем, потерпілий отримав тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння (ушкодження легені і аорти), від яких і настала смерть.

Спрямованість умислу обвинуваченого на заподіяння смерті також підтверджується характеристиками проникаючого поранення грудної клітки, виявленого у потерпілого. Зокрема, ніж, яким було завдано поранення, увійшов у тіло потерпілого справа наліво, спереду назад і знизу догори, що свідчить про цілеспрямований рух знизу вверх у напрямку до життєво важливих органів.

Крім того, після вчинення злочину, обвинувачений не одразу викликав швидку допомогу, а вибіг з квартири і лише повернувшись через деякий час попросив свідка ОСОБА_10 взяти провину на скоєне на себе, що є намаганням свідомо уникнути відповідальності, шляхом штучного перенесення провини на третю особу, що свідчить про продуманість й цілеспрямованість злочинного наміру.

Таким чином, характер поранень, їх локалізація, кількість і послідовність, поведінка обвинуваченого до і після злочину, а також використане знаряддя, у сукупності вказують на наявність прямого умислу на умисне вбивство.

Доводи обвинуваченого про те, що ніж первісно знаходився у руках потерпілого, не змінюють правової оцінки його дій як умисного вбивства.

Насамперед, сам факт того, що ніж був у потерпілого, ще не свідчить про наявність безпосередньої загрози, яка б виправдовувала заподіяння смертельних поранень. Важливим є те, як і коли обвинувачений завдав ударів і чи справді це був спонтанний акт захисту, чи вже усвідомлене застосування сили після того, як загроза була усунута.

З показань обвинуваченого вбачається, що ніж він вихопив, тобто контроль над знаряддям злочину вже перейшов до нього. Отже, на той момент він усунув небезпеку, і далі мав можливість зупинити конфлікт, припинити контакт або залишити приміщення.

Натомість, він, маючи перевагу, використав ніж як знаряддя нападу, завдавши серію цілеспрямованих ударів, зокрема в ділянку грудної клітини тобто в область життєво важливих органів. Це підтверджує, що його дії були не оборонні, а наступальні.

Крім того, обвинувачений не отримав тілесних ушкоджень, які б свідчили про напад з боку потерпілого, за винятком одного легкого пошкодження пальця, що не відповідає описаній ним інтенсивній боротьбі.

В сукупності ці обставини виключають наявність стану необхідної оборони, а тим більше перевищення її меж. Дії обвинуваченого мають ознаки усвідомленого і прямого умислу на позбавлення життя, а не самозахисту.

Таким чином суд вважає вину ОСОБА_6 доведеною, а його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

При призначенні покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який вперше притягається до кримінальної відповідальності, є учасником бойових дій, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно.

Пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

Враховуючи сукупність усіх зазначених обставин, а також те, що ОСОБА_6 вчинив особливо тяжкий злочин, наслідком якого є смерть людини, життя якої є найвищою соціальною цінністю й особливо охороняється державою, суд вирішує призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі.

Питання про долю речових доказів суд вирішує за правилами ст. 100 КПК України, зокрема всі речові докази слід знищити. Витрати на проведення експертиз слід стягнути з обвинуваченого. Запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого слід залишити попередній до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст.ст. 368, 370 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України і призначити йому покарання за цим законом у вигляді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років.

Строк покарання обчислювати з 25.01.2025 р.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити раніше обраний тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з виконанням експертиз в сумі 10346 грн. 70 коп.

Речові докази по справі знищити.

Вирок суду може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Сумського апеляційного суду через Глухівський міськрайонний суд Сумської області. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3