СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/5598/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2025 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві капітана поліції ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002334 від 12.07.2025, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві капітан поліції ОСОБА_6 , звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором Святошинської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 , в якому просить продовжити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 12.10.2025 року включно, без визначення розміру застави.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав повністю та просив його задовольнити.

Захисник, думку якої підтримав підозрюваний, заперечувала проти задоволення клопотання та просила застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши клопотання з додатками до нього, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Клопотання обґрунтовано тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 12.08.2025, близько 01 год. 00 хв., ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , групою осіб спільно з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2, умисно заподіяв ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння.

Так, в ніч з 11.07.2025 на 12.07.2025, близько опівночі, точного часу органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_10 зустрівся з ОСОБА_8 , з метою проведення сумісного дозвілля. Надалі, останні попрямували до будинку АДРЕСА_2 , де поряд із спортивним майданчиком проводили особисте дозвілля, при цьому розпивали алкогольні напої. Близько 00 год. 30 хв. 12.07.2025, перебуваючи поряд із спортивним майданчиком, останні побачили проходячого повз, раніше невідомого ОСОБА_9 , який почав робити зауваження вказаній компанії, в результаті чого між останніми виникла словесна перепалка, поведінка ОСОБА_9 обурила ОСОБА_4 і ОСОБА_8 та викликала у них раптово виниклу особисту неприязнь, яка переросла в умисел, спрямований на умисне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 . Надалі, ОСОБА_4 підійшов в притул до ОСОБА_9 та долонями своїх рук наніс близько двох ударів в область обличчя та один удар по тулубу останнього, від вказаних ударів потерпілий впав на землю. В подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 . ОСОБА_4 разом з ОСОБА_8 перебуваючи на зазначеному місці, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, усвідомлюючи, що ОСОБА_9 лежить на землі та не може чинити будь-якого фізичного опору, маючи перевагу у фізичній силі, розуміючи, що голова є життєво-важливим органом, ногами та руками нанесли близько 10 ударів в область тулуба та голови ОСОБА_9 .

Відразу після чого, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_8 не надавши будь-якої допомоги потерпілому, з місця вчинення злочину пішли, а ОСОБА_9 було госпіталізовано до лікарі.

В результаті своїх вищезазначених умисних злочинних дій, ОСОБА_8 групою осіб спільно з ОСОБА_4 спричинили ОСОБА_9 , тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, субдуральна гематома компресійно-дислокаційного синдрому, ЗТГК.

12.07.2025 ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

12.07.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

14.07.2025 слідчим суддею Святошинського районного суду м. Києва, підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 09.09.2025 включно.

До керівника Святошинської окружної прокуратури міста Києва подане клопотання про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні до трьох місяців, тобто до 12.10.2025 року.

Європейський суд з прав людини у справі «Фокс, Кембел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 12.07.2025, протоколами проведення обшуків від 12.07.2025, протоколами допитів свідків: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , протоколом проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_15 , протоколом затримання ОСОБА_8 в порядку ст. 208 КПК України, протоколом затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_8 , протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 , протоколом проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_8 , протоколом слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_4 , іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не зменшилися та продовжують існувати, а саме:

- ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину. Тобто враховуючи міру покарання, яка загрожує підозрюваному у разі визнання судом його винуватим, ця обставина вже обґрунтовує ризик того, що з метою уникнення покарання підозрюваний може вчинити спробу переховування. Крім того, згідно з Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», на всій території України від 24 лютого 2022 року, введений воєнний, який в подальшому було неодноразово продовжено та який діє по сьогоднішній день. Тобто ОСОБА_4 , користуючись ситуацією в країні, знаходячись на волі буде мати змогу переховуватися від органів досудового розслідування, зокрема, в місцях постійного проведення бойових дій або місцях непідконтрольних органам державної влади України. Про ризик можливого переховування від органу досудового розслідування свідчить й той факт, що після вчинення злочину, підозрюваний ОСОБА_4 з місця вчинення злочину втік, однак в подальшому був затриманий працівниками поліції.

У справі «Москаленко проти України» (рішення ЄСПЛ від 20 травня 2010 року) Європейський суд з прав людини у п. 36 зазначив, що органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті ЄСПЛ нагадав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Також ЄСПЛ визнав, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує;

- ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України -ОСОБА_4 хоча й раніше не був знайомий з свідками у кримінальному провадженні, однак на теперішній час останньому відомі повні анкетні дані свідків, в тому числі адреси їх проживання. У випадку не застосування саме такого запобіжного заходу як тримання під вартою - факт перебування підозрюваного на волі вже буде впливати як на свідків так і на потерпілого, бо буде свідчити про те, що після таких злочинних дій можна уникнути відповідальності і далі вести звичайне життя;

- ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - ОСОБА_4 офіційно не одружений, не працюючий, на утриманні дітей не має, а тому налізуючи особу підозрюваного та матеріали кримінального провадження, можна стверджувати, що в підозрюваного відсутні міцні соціальні зв`язки, які б як важелі впливу могли утримати останнього від вчинення злочинів. Разом з тим, враховуючи обставини вчиненого злочину, в якому на теперішній час підозрюється ОСОБА_4 , а саме, що злочин було вчинено групою осіб, можна дійти висновку, що підозрюваний не може своє життя вписувати в рамки правил поведінки у суспільстві, не порушуючи при цьому прав оточуючих громадян і має схильність до таких дій. У разі не застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою, можна припустити, що останній в подальшому може вчиняти кримінальні правопорушення.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують.

Крім того, відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя приймає до уваги міцність соціальних зв`язків підозрюваного, який не одружений, не працює, його репутацію, який не судимий; вік та стан здоров`я підозрюваного щодо якого на даний час в розпорядженні суду відсутні об`єктивні медичні застереження щодо неможливості перебування його під вартою, що є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Продовження строку тримання під вартою не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції Ради Європи від 04.11.1950 року «Про захист прав людини і основоположних свобод», оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Сукупність вказаних обставин є достатньою для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти наявним ризикам, і досягти мети, передбаченої ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим стосовно підозрюваного ОСОБА_4 необхідно продовжити застосований раніше запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Так як дане кримінальне провадження стосується злочину, який спричинив загибель людини, слідчий суддя, керуючись положеннями ч. 4 ст. 183 КПК України, не вбачає правових підстав для визначення розміру застави.

Враховуючи викладене, керуючись вимогами ст. ст. 32, 131, 132, 176 - 178, 183, 184, 196, 309, 376, КПК України,-

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання старшого слідчого Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві капітана поліції ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002334 від 12.07.2025, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України - задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, тобто до 12.10.2025 включно, без визначення розміру застави та утримувати його в ДУ "Київський слідчий ізолятор".

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1