Справа № 243/5708/25
Провадження №1-кп/243/937/2025
ВИРОК

Іменем України

09 липня 2025 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, що відбувалося в приміщенні будівлі суду, кримінальне провадження №0000466 від 08 травня 2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Артемівськ Донецької області, громадянина України, неодруженого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , солдата, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст.ст. 19, 20 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», ч. 2 п. 18, ч. 3 п. 42, ч. 4 п. 81 «Положення про проходження громадянами України військової служби в Збройних силах України», затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008, громадянин ОСОБА_5 призваний відповідно до указу Президента України від 24 лютого 2022 року за № 69/2022 «Про загальну мобілізацію».

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16 липня 2024 року №126 солдата ОСОБА_4 з 17 липня 2024 року призначено на посаду гранатометника першого піхотного відділення другого піхотного взводу восьмої піхотної роти третього піхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16 жовтня 2024 року №22 солдата ОСОБА_4 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 04 жовтня 2024 року №4-РС зараховано в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 .

На час проходження військової служби у лавах Збройних Сил України на солдата ОСОБА_4 розповсюджується дія військових Статутів Збройних Сил України, які визначають загальні права та обов`язки військовослужбовців і їх взаємовідносини.

Будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Статтею 3 КПК України визначено поняття «близькі родичі та члени сім`ї» до кола яких, окрім іншого, відносяться особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.

Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

У ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» законодавчо закріплено, що домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Статтею 3 Закону визначено, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється, окрім інших, на таких осіб: мати (батько) одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Проте, солдат ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив домашнє насильство за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 спільно проживає з ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 . Останні між собою пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, тобто ОСОБА_4 та ОСОБА_6 перебувають у близьких відносинах та є особами, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.

ОСОБА_4 , будучи раніше притягненим до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП постановою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 09.01.2024 (справа №243/7266/23), за ч. 2 ст. 173-2 КУПАП постановою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 16.06.2024 (справа №243/4618/24), продовжив свої систематичні умисні протиправні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства відносно ОСОБА_6 .

Так, 07.05.2025, приблизно об 11 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем спільного з ОСОБА_6 проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив психологічне насильство відносно останньої, що призвело до психологічних страждань потерпілої, зокрема, не маючи підґрунтя, вчинив стосовно потерпілої активні дії, що виражались у криках, словесних образах, грубих висловлюваннях з використанням нецензурної лайки, погроз фізичного насилля, поштовхах та приниженні гідності, спричинивши емоційну невпевненість, нездатність захистити себе, побоювання за свою безпеку у потерпілої, що відповідно до висновку судово-психологічної експертизи зумовило тривалі та інтенсивні психологічні страждання ОСОБА_6 ..

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні, передбаченому ст. 126-1 КК України, визнав у повному обсязі. Пояснив, що він спільно проживає з ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 . Раніше він притягався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства. Незважаючи на це, 07.05.2025 року, приблизно об 11 год. 00 хв., за місцем спільного проживання з ОСОБА_6 він вчинив психологічне насильство щодо останньої, а саме: кричав, ображав нецензурною лайкою, штовхав. У вчиненому розкаявся, просив призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі та здійснювати розгляд кримінального провадження в порядку, визначеному ч. 3ст. 349 КПК України.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Щодо призначення покарання обвинуваченому, потерпіла поклалася на розсуд суду.

Враховуючи, що ОСОБА_4 повністю визнав свою вину в скоєному кримінальному правопорушенні, його показання повністю відповідають сутності пред`явленого обвинувачення, суд, за згодою обвинуваченого та учасників судового розгляду, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись показаннями обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінальної справи, що характеризують його особу.

З урахуванням викладеного, суд приходить до переконання про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчинені домашнього насильства, тобто умисного систематичного вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у близьких відносинах, що призводить до психологічних страждань потерпілої особи, доведена у судовому засіданні повністю та суд вважає правильною кваліфікацію його дій за ст. 126-1 КК України.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання.

Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи з інвалідністю.

Дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 свідчать про те, що він є військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, раніше не судимий, за місцем мешкання характеризується негативно, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Крім того, суд приймає до уваги, що ОСОБА_4 щиро розкаявся у скоєному, ставлення обвинуваченого до вчиненого, який усвідомив суспільну небезпечність своїх дій, потерпіла до нього будь-яких претензій не має.

При сукупності обставин скоєного кримінального правопорушення та особи обвинуваченого, суд приходить до переконання про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 є можливим без його ізоляції від суспільства та вважає, що обвинуваченому доцільно призначити покарання у виді пробаційного нагляду з покладанням обов`язків, передбачених ч. 2 ст. 59-1 КК України, а також застосувати до нього обмежувальні заходи, передбачені ст. 91-1 КК України.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України з ОСОБА_4 на користь держави стягнути витрати пов`язані із проведенням судової експертизи.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Речові докази по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 368-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, і на підставі цього закону призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_4 , засудженого до пробаційного нагляду, такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації за місцем проживання;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Застосувати до ОСОБА_4 обмежувальні заходи відповідно до ст.91-1 КК України, строком на 3 (три) місяці у вигляді: направлення для проходження програми для кривдників.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислювати з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 , витрати, пов`язані з проведенням судово-психологічної експертизи № 53/05/25 від 26.05.2025 року у розмірі 4000 грн.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1