ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1312/25 Справа № 203/4004/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ :

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

законного представника підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дніпровського апеляційного суду матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 , поданої в інтересах неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_10 , на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду міста Дніпра від 13 червня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно неповнолітнього:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Малоолександрівка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, громадянина України, учня першого курсу Кам`янського професійного ліцею №26, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п. 7,12 ч.2 ст.115 Кримінального кодексу України (далі КК), -

В С Т А Н О В И Л А :

З матеріалів провадження убачається, що органами досудового розслідування ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.

Так, ОСОБА_10 10.05.2025 у період часу з 13:00 год. по 15:00 год. (точний час в ході досудового розслідування не встановлено), знаходячись біля приміщення занедбаної будівлі за адресою: АДРЕСА_2 , раніше з невстановленою в ході досудового розслідування особою, побачили раніше не знайомого їм ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який в той час сидів на гумовій шині від колеса навпроти входу до вказаної будівлі та є особою без постійного місця проживання.

У цей час у ОСОБА_10 , з раніше невстановленою в ході досудового розслідування особою, виник раптовий єдиний злочинний умисел, направлений на вчинення умисного вбивства, тобто протиправного заподіяння смерті раніше не знайомому їм ОСОБА_11 , з хуліганських мотивів, за попередньою змовою групою осіб.

Тоді ж, у тому самому місці та час, реалізуючи свій раптово виниклий єдиний злочинний умисел, направлений на вчинення умисного вбивства, тобто протиправного заподіяння смерті ОСОБА_11 , з причин ведення людьми аморального виду способу життя, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливої зухвалістю, нехтуючи загальноприйнятими нормами моралі, прагнучи показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки у суспільстві, відкрито протиставляючи свою поведінку громадському порядку, громадським інтересам, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_10 будучи об`єднаним з раніше невстановленою в ході досудового розслідування особою єдиним умислом, спрямованим на позбавлення життя ОСОБА_11 , маючи чисельну та фізичну перевагу над останнім, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, підійшли до ОСОБА_11 , який у той час сидів на гумовій шині від колеса навпроти входу до покинутої будівлі, з метою подання можливого опору потерпілого та придушення його волі до супротиву, кинули кусок бетонного каміння в область голови потерпілого, а також нанесли не менше 20 ударів руками, ногами, в область голови, тулуба та кінцівок останнього.

Після чого, ОСОБА_10 , разом з раніше невстановленою в ході досудового розслідування особою, переконавшись у доведенні свого спільного злочинного умислу направленого на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, з хуліганських мотивів, за попередньою змовою групою осіб, покинули місце скоєння злочину.

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №0000908 від 13.05.2025 смерть ОСОБА_11 настала від здавлення головного мозку, переломів кісток черепу та обличчя, закритої черепно-мозкової травми, ушкодження внаслідок контакту з тупим предметом.

Таким чином, умисні дії неповнолітнього ОСОБА_10 кваліфікуються за ознаками злочину, передбаченого п.п.7,12 ч.2 ст.115 КК, як умисне вбивство, тобто протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене з хуліганських мотивів, за попередньою змовою групою осіб.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Дніпра від 13 червня 2025 року клопотання старшого слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_12 , погоджене прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_6 , задоволено частково та застосовано до неповнолітнього ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 11 серпня 2025 року включно.

Одночасно неповнолітньому підозрюваному ОСОБА_10 встановлено заставу в розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму ддя працездатних осіб, що складає 908 400,00 грн. Також слідчим суддею визначено, що у разі внесення підозрюваним ОСОБА_10 застави, у відповідності до ч.5 ст.194 Кримінального процесуального кодексу України (далі-КПК), на нього будуть покладені наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця перебування, роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками по кримінальному провадженню.

13.05.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК.

12.06.2025 постановою старшого слідчого СВ ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_12 змінено попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення у кримінальному провадження №0001322 від 13.05.2025 року на п.п.7,12 ч.2 ст.115 КК.

12.06.2025 неповнолітньому ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п.7,12 ч.2 ст.115 КК.

В апеляційній скарзі захисник порушує питання про скасування ухвали слідчого судді у зв`язку з незаконністю, необґрунтованістю та невідповідністю висновків суду, фактичним обставинам справи.

Вважає, що у даному кримінальному провадженні відсутня розумна підозра, як з точки зору фактичних підстав для підозри, так і з точки зору правової кваліфікації інкримінованих діянь.

Вказує, що ОСОБА_10 самостійно повідомив органи поліції про скоєний злочин, співпрацює зі слідством, надає всю необхідну інформацію, під час проведення слідства визнав свою вину та демонстрував щире каяття, повідомивши, що під впливом інформації з телеграм каналів мав бажання створити коротке відео, в якому він наносить удари постраждалому, без наміру настання тяжких наслідків або смерті постраждалого.

Також зазначає, що стороною обвинувачення у даному кримінальному провадженні не було доведено наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК та обставин, що інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного. Аргументує тим, що ОСОБА_10 має намір співпрацювати зі слідством, не має наміру переховуватися від органу досудового розслідування, знищувати або приховувати докази, незаконно впливати на свідків та перешкоджати слідству іншим чином. Крім того, підозрюваний не має інших підозр, судимостей, має постійно місце проживання, є неповнолітнім, навчається в Кам`янському професійному ліцеї, де характеризується позитивно.

Наголошує, що слідчий суддя постановляючи оскаржувану ухвалу не дотримався вимог ст.178 КПК, у тому числі не врахував в повній мірі та належним чином міцність соціальних зв`язків ОСОБА_10 , обставини, які характеризують його особу, зокрема, те, що він є неповнолітній, визнав свою вину та співпрацює зі слідством.

Таким чином, на переконання сторони захисту, наведені обставини свідчать про можливість обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу, не пов`язаного з утриманням під вартою.

З огляду на викладене захисник просить апеляційний суд скасувати ухвалу слідчого судді Центрального районного суду міста Дніпра від 13 червня 2025 року та постановити нову, якою обрати відносно підозрюваного ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення захисника та законного представника неповнолітнього підозрюваного на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, які наполягали на її задоволенні, просили скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою обрати відносно неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити без змін ухвалу слідчого судді, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Колегія суддів вважає, що зазначених вимог закону в повній мірі дотримано слідчим суддею місцевого суду.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є запобіжні заходи.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно вимог ч.1ст.194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, за приписами ст.178 КПК, слідчий суддя, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість можливого покарання, вік та стан здоров`я підозрюваного/обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного/обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного/обвинуваченого; його майновий стан та наявність у нього судимостей тощо.

Згідно ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Як зазначено у п.4 ч.2 ст.183 КПК запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що неповнолітній ОСОБА_10 є раніше не судимою особою, та санкція п.п.7,12 ч.2 ст.115 КК, за якою йому повідомлено про підозру, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі.

Як зазначено у п.1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 року, ратифікованою Україною 17.07.1997 року, нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, як:

b) законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом;

c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права, а статтею 18 цього Закону встановлено порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчим суддям слід враховувати позицію ЄСПЛ, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої, стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, №182).

Згідно усталеної практики ЄСПЛ «обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими вона обґрунтовується, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення у справі «Wloch v. Poland», п.109).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Суд апеляційної інстанції вважає, що обґрунтованість підозри у вчиненні неповнолітнім ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого п.п.7,12 ч.2 ст.115 КК, всупереч твердженням сторони захисту, підтверджується наведеними в клопотанні слідчого, перевіреними під час судового розгляду слідчим суддею доказами, зокрема: протоколом огляду місця події за адресою: м. Дніпро, вул. Князя Ярослава Мудрого, 64, від 12.05.2025 року (а.с.13-27); протокол огляду від 12.06.2025 року (а.с.39-41); протокол допиту малолітнього (неповнолітнього) свідка ОСОБА_13 від 12.06.2025 року (а.с.42-44); лікарським свідоцтвом про смерть №000908 від 13.05.2025 року (а.с.28-29).

Отже, на переконання колегії суддів, фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність неповнолітнього ОСОБА_10 до вчинення кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої неповнолітньому ОСОБА_10 підозри за п.п. 7,12 ч. 2 ст. 115 КК.

Таким чином доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 про відсутність обґрунтованої підозри неповнолітньому ОСОБА_10 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення є неспроможними.

Наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК, а саме можливості неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_10 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється, належним чином мотивовано слідчим суддею у своїй ухвалі. Так, слідчий суддя зазначив, що про наявність існування вказаних ризиків свідчить, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_10 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, можливість перебуваючи на свободі впливу на свідків, а також дані про особу підозрюваного, який не має міцних соціальних зв`язків, не одружений, утриманців не має, та проживає не за місцем реєстрації.

Таким чином, всупереч твердженням сторони захисту, слідчий суддя, відповідно до ч.1 ст.178 КПК, врахував вагомість наявних доказів про вчинення неповнолітнім підозрюваним ОСОБА_10 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у цьому злочині, та відомості про особу підозрюваного ОСОБА_10 в їх сукупності, зокрема, його вік та стан здоров`я, який не перешкоджає його перебуванню в ізоляції від суспільства, репутацію підозрюваного, майновий стан та сімейний стан, який не одружений, утриманців не має, має постійне місце реєстрації та проживання, раніше не судимий, та дійшов до висновку, що інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі, у вигляді цілодобового домашнього арешту, на чому наполягає сторона захисту, не забезпечать його належної процесуальної поведінки та не зможуть запобігти встановленим ризикам.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК, недоведеність існування підстав для обрання стосовно неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відсутність будь-яких обґрунтувань того, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного є безпідставними та суперечать матеріалам кримінального провадження.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає неспроможними посилання сторони захисту про недоведеність стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п.п.2,4 ч.1 ст.177 КПК, а саме можливості неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_10 знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки такі ризики не заявлялися слідчим у клопотанні про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відповідно слідчим суддею встановлені не були.

Водночас, колегія суддів вважає, що аргументи захисника та його посилання на наявність у неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_10 міцних соціальних зв`язків, постійного місця проживання, позитивної характеристики за місцем навчання, відсутності судимостей, а також визнання останнім своєї вини і співпраця зі слідством, не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки це не спростовує висновків слідчого судді про те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Також слідчий суддя, дотримуючись приписів ч.4 ст.182 КПК, правильно визначив розмір застави, який відповідає обставинам кримінального правопорушення, майновому та сімейному стану підозрюваного ОСОБА_10 , інших даних про його особу та встановлених судом ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, та є достатньою мірою для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, апеляційним судом не встановлено.

Підсумовуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку, що слідчий суддя обґрунтовано, з наведенням відповідних мотивів, з урахуванням мети та підстав застосування запобіжного заходу, враховуючи обставини, передбачені ст.178 КПК, а також з дотриманням вимог ст.ст.194,196 КПК, дійшов висновку про доцільність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 11 серпня 2025 року включно, та альтернативою внесення застави. Тому доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 є безпідставними та задоволенню не підлягають, а ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою і вмотивованою та відповідає вимогам ст.370 КПК.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Центрального районного суду міста Дніпра від 13 червня 2025 року, якою стосовно ОСОБА_10 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п.7,12 ч.2 ст.115 КК, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 11 серпня 2025 року включно, та альтернативою внесення застави, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4