Зіньківський районний суд Полтавській області
_________________________________________________________________________________
Справа № 530/758/25
Номер провадження 1-кс/530/217/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2025 р. Зіньківський районний суд Полтавської області у складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1 , секретаря - ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 , заступника начальника СВ ВП № 4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_5 , розглянувши в судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання заступника начальника СВ ВП № 4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу підозрюваному

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю смт. Козельщина, Козельщинського району Полтавської області, українцю, громадянину України, одруженого, має утриманні одну малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000152 від 16.04.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України у виді тримання під вартою,-

В С Т А Н О В И В:

Матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000152 від 16.04.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 20.03.2025 №47-РС зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду стрільця 3 штурмового спеціального відділення 1 штурмового спеціалізованого взводу 1 штурмової спеціалізованої роти штурмового спеціалізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилини, який діє й по цей час.

У відповідності до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (зі змінами), ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, солдат ОСОБА_6 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та інше.

Так, солдат ОСОБА_6 , 15.04.2025 близько 21 години 30 хвилин (точний час у ході досудового розслідування не встановлено) знаходився поблизу Свято-Вознесенської церкви Української Православної церкви за адресою: Полтавська область, Полтавський район, с-ще Котельва, вул. Полтавський шлях 286.

Саме в той час у ОСОБА_6 виник протиправний умисел, направлений на таємне викрадення будь-якого майна з Свято-Вознесенської церкви Української Православної церкви.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 у період дії воєнного стану в Україні, 15.04.2054 року о 22 год. 00 хв., перебуваючи за адресою: Полтавська область, Полтавський район, с-ще Котельва, вул. Полтавський шлях 286, діючи з прямим умислом та корисливим мотивом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переконавшись в тому, що за його діями ні хто не спостерігає, таємно, шляхом відкривання не запертих на запірні пристрої дверей, проник до Свято-Вознесенської церкви Української Православної церкви та вчинив крадіжку грошових коштів у сумі 6 575 грн., належних ОСОБА_7 ..

Після цього ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 спричинив потерпілому

ОСОБА_7 матеріальних збитків на загальну суму 6 575 гривень 00 копійок.

Таким чином, своїми умисними протиправними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаній з проникненням у інше приміщення, вчинене в умовах воєнного стану, ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

18.04.2025 ОСОБА_6 обґрунтовано повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.185 КК України.

Винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 16.04.2025;заявою про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 від 16.04.2025;Протоколом огляду місця події від 16.04.2025;Протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 17.04.2025; Протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 16.04.2025;Протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 16.04.2025;Протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 16.04.2025;Протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 16.04.2025;Протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 17.04.2025;Речовими доказами та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Метою застосування запобіжного заходу тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 згідно ст.177 ч.1 п.1, 3, 5 КПК України, є забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:переховуватись від органів досудового розслідування та суду; вчинити інше кримінальне правопорушення; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні.

Існування вказаних ризиків обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину , передбаченого ч.4 ст.185 КК України, який він вчинив у Свято-Вознесенській церкві Української Православної церкви за адресою: Полтавська область, Полтавський район, с-ще Котельва, вул. Полтавський шлях 286, є військовослужбовцем ЗСУ та в період дії військового стану вчинив вищезазначений злочин, що свідчить про необхідність обрання стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що буде забезпечувати виконання належним чином процесуальних рішень, а інші більш м`які запобіжні заходи, що не пов`язані з обмеженням особистої свободи, не зможуть перешкодити вчиненню інших злочинів ОСОБА_6 , окрім цього останній є особою раніше засудженою за вчинення злочинів пов`язаних з крадіжкою , та вчинив даний злочин.

Підозрюваний не навчається, не працює, офіційних доходів немає, на утриманні дітей чи батьків похилого віку немає, тому є підстави вважати, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення, з метою отримання засобів для існування. Єдиним джерелом доходу для підозрюваного ОСОБА_6 фактично є вчинення злочинів, тому є обґрунтований ризик вважати, що перебуваючи на волі, останній продовжить свою злочинну діяльність, пов`язану з вчиненням крадіжки.

Відповідно до ст.12 КК України кримінальні правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 за ч.4 ст.185 КК України є тяжким і за нього передбачено покарання від 5 до 8 років позбавлення волі. Також,ОСОБА_6 не має постійного місця роботи, міцних соціальних зв`язків, тому під загрозою покарання може покинути місце проживання та ухилятися від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, вважаю, що підозрюваний перебуваючи на волі, може незаконно вплинути на свідків по даному кримінальному провадженню, шляхом висловлення погроз, застосування фізичного насильства, схиляння їх до дачі неправдивих показань.

При вирішенні питання про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд оцінює в сукупності та врахувати наступні факти: наявність вагомих доказів про вчинення ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, що підтверджується долученими до клопотання копіями документів; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік підозрюваного, який є зрілою особою, щоб відкинути в сторону можливість помилкового обрання ним злочинного шляху; стан здоров`я ОСОБА_6 який є працездатною, здоровою особою; соціальні зв`язки підозрюваного в місці його постійного проживання, який характеризується з негативної сторони, не одружений, малолітніх дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштований; відсутність у підозрюваного постійного місця роботи, що могло б забезпечити його життєдіяльність без вчинення злочинів; майновий стан підозрюваного, в якого відсутнє будь-яке майно, раніше судимий за корисливі злочини і судимість не знята і не погашена. З урахуванням викладеного вважаю, що обрання більш м`якого запобіжного заходу не сприятиме виконанню підозрюваним процесуальних обов`язків та запобіганню вищевказаних ризиків.

У разі застосування до підозрюваного ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не можливо запобігти вищевказаним у клопотанні ризикам, оскільки всі вони передбачають перебування на волі, що дає можливість підозрюваному вчинити дії вказані у наведених ризиках, тим самим негативно вплинути на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

В судовому засіданні,заступник начальника СВ ВП № 4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області капітан поліції ОСОБА_5 клопотання про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, підтримав та просив його задовольнити, прокурор клопотання підтримав. Підозрюваний ОСОБА_13 разом зі своїм захисником адвокатом ОСОБА_14 просили обрати більш м`який запобіжний захід.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши клопотання та додатки до нього приходить до висновку, що клопотання заступника начальника СВ підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_6 , маючи не зняту і не погашену в установленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став і повторно вчинив вищезазначений злочин.

У підтвердження висновку про можливість вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у ОСОБА_15 підозрюється, необхідно вказати на наступні факти.

Так, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, необхідність обрання стосовно ОСОБА_6 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, буде забезпечувати виконання належним чином процесуальних рішень, а інші більш м`які запобіжні заходи, що не пов`язані з обмеженням особистої свободи, не зможуть перешкодити вчиненню інших злочинів ОСОБА_6 ..

ОСОБА_6 ніде не працює та фактично єдиним джерелом доходу для підозрюваного є вчинення злочинів, тому є обґрунтований ризик вважати, що перебуваючи на волі, останній продовжить свою злочинну діяльність, пов`язану корисливими злочинами, останній неодноразово був засуджений за корисливі злочини останній раз 20.12.2024 року. Розуміючи та усвідомлюючи свої протиправні дії ОСОБА_6 продовжив вчиняти корисливі злочини.

У підтвердження висновку про можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, необхідно зазначити наступне.

Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 є тяжким і за нього передбачено покарання до 8 років позбавлення волі. Також, ОСОБА_6 не має місця роботи, міцних соціальних зв`язків схильний до вживання наркотичних речовин, тому під загрозою покарання може покинути місце проживання та ухилятися від органів досудового розслідування та суду.

У підтвердження висновку про можливість незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні необхідно зазначити наступне.

Так під час досудового розслідування в якості свідка допитано ряд свідків, які є мешканцями с-ща Котельва та проживають неподалік з ОСОБА_6 яким відомі дані, що мають значення для досудового розслідування та подальшого судового розгляду. Тому вважаю, що існує ризик, що перебуваючи на волі ОСОБА_6 з метою зміни чи взагалі відмови від дачі показів та уникнення від кримінальної відповідальності буде впливати на зазначених свідків.

Враховуючи зазначені вище ризики і наявність обґрунтованої підозри, застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу тримання під вартою є найбільш відповідним у даному випадку, а більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти зазначеним ризикам.

Інші більш м`які запобіжні заходи не можливо застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 із наступних причин:

особисте зобов`язання не можливо застосувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 вчинив злочин який є тяжким, а саме здійснив крадіжку майна поєднану з проникненням у інше приміщення та в умовах воєнного стану, та таким чином, усвідомлюючи, що він може бути засуджений до покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого з метою уникнення покарання, що може виразитися у перешкоджанні встановленню об`єктивної істини по даному кримінальному провадженні, повного та всебічного проведення досудового розслідування та судового розгляду;

особиста порука на адресу слідчого відділення ВП № 4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області та Котелевського відділу Диканської окружної прокуратури не надходили письмові звернення осіб, які поручаються за ОСОБА_6

застава слідчому чи прокурору не надходили заяви або клопотання від підозрюваного ОСОБА_6 близьких родичів або інших осіб про врахування можливостей внесення грошових коштів на спеціальний рахунок, визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України при зверненні слідчого, прокурора до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу;

домашній арешт не можливо застосувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 є уродженцем смт. Козельщина, Козельщинського району Полтавської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив злочин в смт Котельва, може незаконно впливати на покази представника потерпілого під час досудового розслідування та судового розгляду. Окрім цього, ОСОБА_6 підлягає постійному візуальному контролю з метою запобігання вчиненню вищевказаних ризиків.

Статтею 178 КПК України встановлені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у вчинених кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан його здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, відсутність постійного місця роботи або навчання; репутацію; майновий стан.

При розгляді даного клопотання слідчий суддя враховує також загальні положення ч.3 ст.176 КПК України, виходячи з встановленого КПК України принципу змагальності сторін, про те, що слідчий, прокурор, якщо не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам, то слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності певного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до особистої недоторканності (рішення ЄСПЛ «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії»), а оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні злочину який є тяжким, тому суд вважає, що існує певний суспільний інтерес до даної справи, який з часом не зникає, а тому з обрання підозрюваному більш м"якого запобіжного заходу може потягти хвилювання громадськості, тобто порушити публічний порядок.

При цьому, суд керується висновками рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії", що "суворість передбаченого покарання" є суттєвим елементом при оцінюванні "ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Суворість покарання за кримінальним правопорушенням, за яким обвинувачується ОСОБА_6 не є співрозмірною терміну перебування останнього під вартою з моменту затримання і по даний час.

Разом з тим, суд враховує, що ні тяжкість обвинувачення, ні серйозність покарання не є доказом наявності цих ризиків, на що неодноразово вказує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях («Ідалов проти Росії», «Гарицький проти Польщі», «Храїді проти Німеччини» тощо).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція Європейського Суду з прав людини, викладена у п. 60 рішення від 6.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, однак застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки існують ризики того, що він, перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду, з огляду на його матеріальні можливості та існуючу ситуацію в Україні, оскільки на даний час 24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року який діє по даний час та наявності непідконтрольних Україні територій, обвинувачений може ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування).

Відповідно до ст.185 ч.4 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Згідно ст. 12 КК України, злочин за ч.4 ст.185 КК України віднесено до тяжких злочинів. ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, проживає в невеликому населеному пункті, має родичів на території України, має не зняту і не погашену судимість, може вчинити повторний злочин.

При вирішенні питання про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд оцінює в сукупності та врахувати наступні факти: наявність вагомих доказів про вчиненняОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення що підтверджується долученими до клопотання копіями документів; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік підозрюваного, який є зрілою особою, стан здоров`я ОСОБА_6 який є працездатною, здоровою особою; соціальні зв`язки підозрюваного в місці його постійного проживання, який характеризується з негативної сторони, хоча малолітніх дітей на утриманні не має, не працює, відсутність у підозрюваного постійного місця роботи, що могло б забезпечити його життєдіяльність без вчинення злочинів, майновий стан підозрюваного, в якого відсутнє будь яке майно.

З урахуванням викладеного вважаю, що обрання більш м`якого запобіжного заходу не сприятиме виконанню підозрюваним процесуальних обов`язків та запобіганню вищевказаних ризиків.

У разі застосування до підозрюваного ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не можливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки всі вони передбачають перебування на волі, що дає можливість вчинити дії вказані у наведених ризиках, тим самим негативно вплинути на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, а тому вважаю за необхідне задовільнити клопотання і обрати винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, так як викладені обставини свідчать про неможливість застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів передбачених п. 1-4 ч.1 ст.176 КПК України.

У відповідності до ч.4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначати або визначити розмір застави у кримінальному провадженню.

Згідно ч.3 ст.183 КПК України, при обранні міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, керуючись п.3 ч.5 ст.182 КПК України, визначаю розмір застави в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, при внесенні якої підозрюваномуОСОБА_6 буде змінено міру запобіжного заходу з тримання під вартою на заставу, під умовою звернення внесених заставних коштів в дохід держави, в разі невиконання ним обов`язків передбачених п.п. 2,3,5,6 ч.5 ст.194 КПК України.

Виходячи з вимог ч. 2ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. Відповідно до ч. 3 ст. ст. 278 КПК України у разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню.

У відповідності до ч.1 ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Згідно ч. 4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

У відповідності до ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи особу підозрюваного, слідчий суддя вважає за необхідне визначити заставу відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України у розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та зумовити його належну процесуальну поведінку.

Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, обвинувачений (підозрюваний) або заставодавець мають право у будь - який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Окрім цього, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до норм ч. 3 ст.183 та ч. 5 ст.194 КПК України у разі внесення застави покласти на підозрюваного такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та до суду; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України обвинувачений (підозрюваний) звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває обвинувачений (підозрюваний), відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.131, 132, 176-179, 183, 193, 196 197, 199, 205, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання заступника начальника СВ ВП № 4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді тримання під вартою задоволити.

Обрати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю смт. Козельщина, Козельщинського району Полтавської області, українцю, громадянину України, одруженого, має утриманні одну малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, який обчислювати з 14 год. 20 хвилин 18 квітня 2025 року.

Кінцевим днем тримання під вартою визначити 14 год. 20 хвилин 16 червня 2025 року.

При внесенні застави в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, ОСОБА_6 підлягає звільненню під заставу.

Розмір застави визначити підозрюваному ОСОБА_6 , в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60560 грн., яка може бути внесена у будь-який момент протягом дії ухвали як підозрюваним (обвинуваченим), так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок:

Отримувач: Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області

Код отримувача: код за

Банк отримувача: ДКСУ м.Київ

Код банку отримувача МФО 820172

Рахунок отримувача UA0015950

У призначенні платежу зазначити наступні дані:

-Застава/частка майна

-ПІБ особи за кого вноситься застава або ПІБ особи чи назва юридичної особи за позовом

-Назва суду

-Номер справи

Роз`яснити підозрюваномуОСОБА_6 , що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на вказаний вище депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій службовій особі Державної установи «Полтавська установа виконання покарань № 23».

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Державної установи «Полтавська установа виконання покарань № 23» негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_6 з-під варти та повідомити письмово прокурора, що звернувся з клопотанням та суддю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний ОСОБА_6 зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави, та вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Уповноважена службова особа Державної установи «Полтавська установа виконання покарань № 23» у разі внесення застави при звільненні підозрюваного ОСОБА_6 , зобов`язана роз`ясняти йому, або заставодавцю обов`язки, покладенні на обвинуваченого та наслідки їх невиконання.

Покласти на підозрюваногоОСОБА_6 , у разі внесення застави, обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою по першому виклику на визначений час до слідчого, прокурора, суду;

- не відлучатись з постійного місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання чи місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави, вважати підозрюваного таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави, при цьому визначити 2-х місячний термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, з дня її внесення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на заступника начальника СВ ВП № 4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_5 ..

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом пяти днів з дня її проголошення.

Копію ухвали направити слідчому, прокурору та сторонам.

Слідчий суддя Зіньківського районного суду

Полтавської області ОСОБА_1