У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , перекладача ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_7 , погоджене прокурором Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_8 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Батрадь, Берегівського району, Закарпатської області, громадянина України, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 190 КК України, у кримінальному провадженні № 0000884, відомості про яке 06.12.2023 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

встановив:

старший слідчий слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 190 КК України, у кримінальному провадженні № 0000884, відомості про яке 06.12.2023 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Клопотання мотивує тим, що слідчою групою здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000884 за підозрою ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_4 , ОСОБА_27 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 190 КК України.

Встановлено, що в невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 06.12.2023 більш точний час встановити не виявилось за можливе, у ОСОБА_10 , виник злочинний умисел, направлений на створення злочинної організації, керівництво такою організацією, участь у злочинній організації, а також організацію заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), в умовах воєнного стану, шляхом незаконних операцій, з використанням електронно-обчислювальної техніки, у складі злочинної організації.

Реалізуючи свій злочинний умисел, умисно, з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи мету особистого збагачення, обміркувавши план злочинних дій, ОСОБА_10 зрозумів, що самому виконати всі дії, направлені на його реалізацію, йому не вдасться через необхідність вчинення значної кількості різноманітних дій, встановив зв`язки з особами, які вчиняють злочини шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, в результаті чого дізнався про способи та методи заволодіння чужим майном.

Усвідомлюючи, що досягти мети незаконного збагачення шляхом вчинення вказаних дій він самостійно не зможе, ОСОБА_10 розробив план злочинної діяльності, який передбачав:

-отримати у користування приміщення які використовуватимуться учасниками злочинної організації, як офісні приміщення так званих операторів «колл-центру», з яких здійснюватимуться телефонні дзвінки потерпілим, з метою заволодіння коштами шляхом обману за допомогою незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, з періодичною зміною розташування таких приміщень з метою не викриття злочинної діяльності злочинної організації;

-пошук осіб співорганізаторів злочинної організації, які будуть допомагати здійснювати загальне керівництво злочинною організацією;

-пошук осіб учасників злочинної організації, що володіють угорською мовою, так званих операторів «колл-центру», які здійснюватимуть телефонні дзвінки потерпілим та будуть володіти технічними знаннями в сфері інформаційно-комунікаційних технологій та які за допомогою засобів електронних комунікацій (включаючи інформаційно-комунікаційні технології, програмні, програмно-апаратні засоби, інші технічні та технологічні засоби і обладнання) зможуть вчиняти заволодіння коштами шляхом обману та вчинення незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки;

-пошук осіб, учасників злочинної організації, які мають знання щодо особливостей роботи міжнародної платіжної системи, автоматизованої банківської системи та володіючи цими відомостями, здійснюватимуть оформлення переказів коштів потерпілих шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки наступними способами, зокрема шляхом переказу з банківської платіжної картки потерпілої особи на рахунки інших підставних осіб, для виведення в подальшому цих коштів в готівку;

-пошук осіб на території Угорщини, які б надавали засоби та знаряддя, тобто сприяли вчиненню кримінальних правопорушень іншими учасниками злочинної організації, а саме: здійснювали пошук осіб, що не володіють про злочинний план злочинної організації, які реєстрували на своє ім`я банківські рахунки в банківських установах для отримання у користування банківських карток, які б використовували інші учасники злочинної організації для заволодіння коштами потерпілих;

-пошук особи яка за необхідності здійснюватиме виїзд за межі території України до Угорщини де отримуватиме обналічені від шахрайських дій «колл-центру» грошові кошти, після чого ввозитиме їх на територію України;

-доведення до вказаних осіб плану злочинної діяльності та отримання їх згоди на участь у його реалізації;

-організацію управління, фінансування злочинної організації та розподілу коштів від злочинної діяльності між її учасниками;

-приховування злочинної діяльності шляхом забезпечення її учасників закритими від загального доступу каналами зв`язку, які не дають можливості втрутитись іншій особі, яка не володіє про злочинні наміри злочинної організації, тобто включення до спеціально створених Telegram каналів.

Діючи на виконання розробленого злочинного плану ОСОБА_10 , з цією метою залучив до участі у злочинній організації ряд осіб.

При підборі учасників злочинної організації ОСОБА_10 віддавав перевагу особам які свідомо нехтували загальноприйнятими нормами моралі та принципами, усталеними в суспільстві, за своїми морально-вольовими якостями були схильні до обману та заволодіння чужим майном, були охочими збагатитися злочинним шляхом. Виходячи з цього, ОСОБА_10 , залучив до складу злочинної організації наступних осіб: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_24 , ОСОБА_26 , ОСОБА_4 , ОСОБА_25 , ОСОБА_27 та інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб, які мали виконувати визначені ролі, спрямовані в цілому на реалізацію вказаного злочинного плану, відомого усім учасникам злочинної організації та розподілив ролі між ними.

З метою забезпечення стабільного функціонування злочинної діяльності злочинної організації, між всіма її учасниками були визначені конкретні функції, зокрема, ОСОБА_4 , добровільно вступивши до складу злочинної організації, створеної ОСОБА_10 , як її учасник виконував наступні функції:

- дотримувався загальновизнаних організатором злочинної організації ОСОБА_30 та співорганізаторами ОСОБА_11 та ОСОБА_12 правил поведінки;

- безпосередньо працював так званим оператором «колл-центру» тобто здійснював телефонні дзвінки потерпілим, з метою заволодіння їх грошовими коштами шляхом обману.

Злочинна організація була стійким, попередньо зорганізованим об`єднанням, створена з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, яка стабільно діяла протягом тривалого часу з грудня 2023 року по червень 2024 року, тобто до припинення її діяльності після затримання її учасників працівниками Національної поліції України.

Кожен учасник злочинної організації виконував свою роль у вчиненні особливо тяжких злочинів, був обізнаний з ролями інших її членів, діяв згідно з попередньо розробленим загально відомим усім планом, усвідомлював протиправність своїх та інших учасників злочинної організації дій, знав про настання тяжких наслідків у вигляді спричинення матеріальних збитків, бажав настання таких наслідків і своїми злочинними діями сприяв їх настанню, тобто діяв з прямим умислом.

Вибудована ОСОБА_10 , ієрархічна структура злочинної організації, розподіл повноважень та централізована підпорядкованість членів злочинної організації забезпечувала чітке керівництво, координацію і контроль за злочинною діяльністю та розподілом коштів, здобутих злочинним шляхом.

Утворивши злочинну організацію, її учасники розпочали безпосередню реалізацію злочинного плану, спрямованого на заволодіння майном, шляхом обману та вчинення незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки з метою одержання прибутків від злочинної діяльності.

У період з грудня 2023 року по червень 2024 року, створена ОСОБА_10 , злочинна організація за участю ОСОБА_4 вчинила особливо тяжкий злочин, зокрема:

1) Діями учасників злочинної організації потерпілому громадянину Угорщини ОСОБА_31 ( ОСОБА_32 ), спричинено майнової шкоди на загальну суму 10 947 020 форинтів (що згідно курсу НБУ становить 1 021 491, 69 гривень), що є особливо великим розміром.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється в участі у злочинній організації, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 255 КК України.

Крім того, ОСОБА_4 будучи учасником злочинної організації під керівництвом ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 шляхом обману, незаконно заволоділи майном потерпілих, з використанням електронно обчислювальної техніки за наступних обставин.

1. 19.04.2024 в денний час доби, знаходячись на території України у приміщенні «колл-центру» за адресою: Закарпатська область, м. Мукачево, вул. Недецеї, 42, ОСОБА_4 будучи учасником злочинної організації, реалізуючи спільний протиправний умисел злочинної організації, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи мету незаконного збагачення виконував роль так званого «оператора» «колл-центру», за допомогою програми Zoiper 5 (програма для здійснення дзвінків у мережі інтернет) зателефонував на мобільний номер телефону, що належить потерпілому громадянину Угорщини ОСОБА_31 ( ОСОБА_32 ), використовуючи пристрої та прилади, які забезпечують SIP, IP-телефонією та VoIP, продовжуючи реалізовувати спільний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом обману, представившись працівником банку, запевнив потерпілого про те, що з його банківського рахунку невідомі особи незаконно намагаються здійснити перерахунок грошових коштів, чим створив у потерпілого враження законності своїх дій та таким чином увійшов до нього в довіру.

В той же час, потерпілий ОСОБА_31 ( ОСОБА_32 ), будучи введеним в оману, не здогадуючись про протиправні наміри учасників злочинної організації, вважаючи та будучи впевненим, що здійснює санкціоновану взаємодію з працівником банку, за вказівками ОСОБА_4 , який виконував роль так званого «оператора» «колл-центру» та створював у потерпілого уяву про процес здійснення банківських операцій, після чого переконав останнього встановити програму «AnyDesk» (програма для віддаленого доступу) та підтвердити віддалений доступ до пристрою потерпілого так званому «представнику банку» з метою оперативного припинення незаконних транзакцій.

При цьому, ОСОБА_4 , за допомогою програмного забезпечення «AnyDesk» отримав доступ до технічного пристрою потерпілого, передав інформацію ОСОБА_33 , який усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи також мету особистого збагачення, продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу злочинної організації, направленого на заволодіння коштами потерпілого ОСОБА_31 ( ОСОБА_32 ), з використанням електронно-обчислювальної техніки, пристроїв та приладів, які забезпечують роботу з всесвітньою інформаційною системою загального доступу Інтернет, шляхом проведення незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, здійснив переказ грошових коштів в сумі 10 947 020 форинтів із рахунку потерпілого на рахунки № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 підставної особи.

Заволодіння вказаними грошовими коштами потерпілого відбувалось під контролем так званого «адміністратора» «колл-центру» ОСОБА_14 , який реалізуючи спільний протиправний умисел злочинної організації, отримав попередньо від ОСОБА_11 рахунок відкритий в Угорській Республіці на підставну особу, та який він повідомив ОСОБА_34 , а він в свою чергу з використанням електронно-обчислювальної техніки перерахував на вказаний рахунок грошові кошти потерпілого ОСОБА_31 ( ОСОБА_32 ).

В подальшому, грошові кошти в сумі 10 947 020 форинтів, перераховані ОСОБА_23 , були переведені невстановленою особою у готівковий вигляд на території Угорщини. Після чого, на території Угорщини невстановлена особа будучи учасником злочинної організації, реалізуючи спільний протиправний умисел злочинної організації, переведені від шахрайських дій грошові кошти отримала та ввезла їх на територію України для передачі співорганізатору злочинної організації ОСОБА_11 , які були розподілені керівником злочинної організації ОСОБА_10 між її учасниками.

Діями учасників злочинної організації потерпілому громадянину Угорщини ОСОБА_31 ( ОСОБА_32 ), спричинено майнової шкоди на загальну суму 10 947 020 форинтів (що згідно курсу НБУ становить 1 021 491, 69 гривень), що є особливо великим розміром.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, в особливо великих розмірах, злочинною організацією, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 190 КК України.

Вказує, що під час досудового розслідування встановлені та підтверджені ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, якими обґрунтовується необхідність у продовженні застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме:

запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду;

запобігання спробам незаконно впливати на свідків, експерта, потерпілих, спеціаліста у кримінальному провадженні;

запобігання спробам знищити, сховати або спотворити речі і документи, що мають істотне значення для встановлення всіх обставин вчинених кримінальних правопорушень;

запобігання спробам перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Зазначає, що підставою застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність вищевказаних ризиків, інший запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_4 та не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

На підставі викладеного, прокурор просить продовжити відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 190 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави відповідно до ухвали слідчого судді, строком на 60 днів в межах строку досудового розслідування.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав заявлене клопотання в повному обсязі.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_5 заперечили проти задоволення клопотання. Адвокат просила застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби. Зазначила про те, що підозрюваний перебуває під вартою вже майже рік, а отже наявні підстави для зміни запобіжного заходу.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

У разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1)переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідноч.ч.1,3 ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого підчас досудового розслідування неповинен перевищувати: 1)шести місяців-у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину; 2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

При вирішенні питання про продовження строків тримання під вартою слід враховувати вимоги статей 177, 178, 197, 199 КПК України, статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Слідчим суддею встановлено, що Витягом з ЄРДР підтверджено, що слідчими слідчого відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000884 від 06.12.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 190 Кримінального кодексу України.

Слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_35 згідно з ухвалою від 06.06.2024 застосовано до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави, строком до 25.07.2024 включно.

15.07.2024 відносно підозрюваного ОСОБА_4 слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_35 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави, строком до 11.09.2024 включно.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.07.2024 було продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000884 від 06.12.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 190 КК України до шести місяців до 03.12.2024 включно.

06.09.2024 відносно підозрюваного ОСОБА_4 , слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави, що складає 757 000,00 грн., строком до 04.11.2024 включно.

30.10.2024 відносно підозрюваного ОСОБА_4 , слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави, що складає 757 000,00 грн., строком до 03.12.2024 включно.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.11.2024 було продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000884 від 06.12.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 190 КК України до дванадцяти місяців до 03.06.2025 включно.

28.11.2024 відносно підозрюваного ОСОБА_4 , слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави, що складає 499 620,00 грн., строком до 24.01.2025 включно.

03.01.2025 клопотання підозрюваного ОСОБА_4 слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області задоволено частково, запобіжний захід, визначений згідно з ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.11.2024 (справа № 308/21864/23) змінено в частині суми застави, зменшено розмір застави до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240 грн.

21.01.2025 відносно підозрюваного ОСОБА_4 , слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави, що складає 242 240 грн., строком до 19.03.2025 включно.

17.03.2025 відносно підозрюваного ОСОБА_4 , слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави, що складає 90840 грн.,строком до 14.05.2025 включно.

Закарпатським апеляційним судом ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області скасовано та постановлено нову ухвалу в частині визначення розміру застави в розмірі 242 240 грн., строком до 14.05.2025 включно.

Сукупність фактичних даних, які містяться в наведених доказах, є достатньою для висновку про причетність підозрюваного до вищевказаного злочину. При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Слідчий суддя вважає, що на даний час є достатньо доказів які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Разом із тим, наявність обґрунтованої підозри є однією із підстав застосування запобіжного заходу.

Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, яка за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, § 219, 21.04.2011р.). Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57). Відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу. Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії».

При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Окрім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Слідчий суддя констатує, що питання про належність, допустимість, достовірність та достатність доказів, для підтвердження винуватості підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, вирішується судом безпосередньо під час розгляду кримінального провадження. Оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість, на даній стадії досудового розслідування слідчим суддею суду першої інстанції перевірці не підлягають.

Як вбачається з матеріалів клопотання, що надані прокурором, які обґрунтовують клопотання, підтверджують зазначені у клопотанні обставини підозри, мають місце та підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю даних.

Крім того, слідчий суддя відзначає, що предметом даного розгляду є встановлення обґрунтованості підозри у вчиненні підозрюваною кримінального правопорушення, необхідної для продовження запобіжного заходу відносно нього.

Таким чином, під час розгляду клопотання слідчий суддя приходить до висновку, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.255, ч.4 ст.28, ч.5 ст.190КК України, що підтверджується фактичними даними.

Водночас при розгляді клопотання слідчий суддя вважає, що слідчим та прокурором доведено про продовження існування ризику того, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування, зокрема це підтверджується тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжких, санкція за вчинення яких, згідно ч. 2 ст. 255 та ч. 5 ст. 190 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, тому існують ризики, що він не буде виконувати покладені на нього обов`язки та зможе переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання винним.

Слідчий суддя вказує, що сама тяжкість вчиненого, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та суду, не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Так, беручи до уваги позицію Європейського Суду з прав людини, яка згідно ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України є частиною національного законодавства, щодо підходу до розгляду доцільності продовження строків тримання особи під вартою, як протягом досудового слідства, так і судового розгляду, яке ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно, наступне рішення про продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз як підстави подальшого втручання в право особи на свободу (справа Руденко проти України).

В контексті п. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ у п. 60 рішення у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду в разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. Отже, наявність підстав для продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має бути ретельно перевірено, існування ризиків негативної поведінки особи чітко наведені та проаналізовано питання щодо можливості застосування альтернативного запобіжного заходу.

При цьому ЄСПЛ зазначає, що існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення ЄСПЛ у справі «Смирнова проти Росії»). У всіх випадках, коли ризик ухилення обвинуваченого від слідства (суду) можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення ЄСПЛ від 23 вересня 2008 року у справі «Вренчев проти Сербії»).

В рішенні «Тодоров проти України» ЄСПЛ зазначив, що для продовження тримання особи під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини, яке також згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, є джерелом законодавства, у справі «Бойченко проти Молдови». №41088/05, рішення від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу».

ЄСПЛ визнав, що абстрактна можливість перешкоджання кримінальному провадженню є недостатньою для застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті.

На думку слідчого судді, заявлені ризики запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; запобігання спробам незаконно впливати на свідків, експерта, потерпілих, спеціаліста у кримінальному провадженні; запобігання спробам знищити, сховати або спотворити речі і документи, що мають істотне значення для встановлення всіх обставин вчинених кримінальних правопорушень; запобігання спробам перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, які були підставою для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу та його продовження, а саме спроби переховування від суду та незаконного впливу на потерпілого та свідків у цьому провадженні, зменшились та не виправдовують обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Суд враховує, що слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_35 згідно з ухвалою від 06.06.2024 застосовано до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави. ОСОБА_4 перебуває під вартою близько одинадцяти місяців. З огляду на те, що строк тримання під вартою у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів не може перевищувати дванадцяти місяців, враховуючи, що підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має місце постійного проживання, неодноразово заявляв про готовність співпраці зі слідством, враховуючи складність кримінального провадження, зважаючи на необхідність виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також на доведеність прокурором інших складових ст. 194 КПК України, необхідних для застосування запобіжного заходу, суд вважає за необхідне застосувати стосовно підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши підозрюваному цілодобово залишати місце проживання, поклавши на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, які сприятимуть контролю за його поведінкою під час дії запобіжного заходу.

При вирішенні питання про запобіжний захід слідчий суддя враховує, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК, окрім цілодобового домашнього арешту, не зможуть в повній мірі запобігти визначеним ризикам та зазначеним у клопотанні прокурора, забезпечити перебування підозрюваного за місцем проживання, та виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Домашній арешт являє собою позбавлення свободи в розумінні підпункту «с» пункту 1 статті 5 Європейської конвенції з прав людини (пункт 17 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Вітторіо та Луіджи Манчіні проти Італії», «Лавентс проти Латвії»).

Керуючись статями 131, 132, 176-178, 181, 193-194, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,-

постановив:

у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 відмовити.

Клопотання захисника про зміну запобіжного заходу задовольнити частково.

Змінити підозрюваному ОСОБА_4 обраний відносно нього запобіжний захід - тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, строком на 60 днів до 10 липня 2025 року включно, заборонивши обвинуваченому цілодобово залишати житло, що за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до Головного управіння Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Попередити підозрюваного ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

ОСОБА_4 звільнити з-під варти негайно.

Ухвалу в частині зміни відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту направити на виконання Слідчого управління ГУНП в Закарпатській області, який зобов`язаний поставити на облік ОСОБА_4 , про що повідомити суд.

Працівникам Слідчого управління ГУНП в Закарпатській області зметою здійснення контролю за поведінкою підозрюваного ОСОБА_4 , стосовно якого обраний запобіжний захід цілодобовий домашній арешт надається право з`являтися в житло підозрюваного ОСОБА_4 , розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , та вимагати надання усних та письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1