Провадження: № 1-кп/484/337/25
Справа: № 484/3515/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2025 м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000740 від 30.03.2024 на підставі обвинувального акту за обвинуваченням: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Горбанівка Вінницького району Вінницької області, громадянина України, українця, освіта професійно-технічна, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, призваного за мобілізацією, який проходив військову службу на посаді водія - машиніста екскаватора інженерно-позиційного взводу 1 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні "матрос", раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

03.06.2023 ОСОБА_4 , відповідно до Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» та наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 03.06.2023 № 337, був призваний на військову службу за мобілізацією та направлений для подальшого проходження військової служюи до військової частини НОМЕР_2 . Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 16.07.2023 № 192 ОСОБА_4 , який прибув з військової частини НОМЕР_2 , призначено на посаду водія-машиніста екскаватора інженерно-позиційного відділення інженерно-саперного взводу 1 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «матрос», зараховано до списків особового складу на всі види забезпечення, справи і посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків. Згідно положень п.2 ч.1 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації, є день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо).

Відтак, з 03.06.2023, тобто з моменту відправлення ОСОБА_4 з ІНФОРМАЦІЯ_2 до військової частини НОМЕР_2 , останній набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Проходячи військову службу, ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст.17,65,68 Конституції України, ст.ст.9,11,16,49,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Однак, діючи в порушення вимог вищезазначених нормативних актів, ОСОБА_4 вчинив умисний військовий злочин проти встановленого порядку несення військової служби, за наступних обставин.

Так, матрос ОСОБА_4 17.10.2023 близько 08 год. 00 хв., будучи військовослужбовцем за мобілізацією та проходячи військову службу на посаді водія-машиніста екскаватора інженерно-позиційного відділення інженерно-саперного взводу 1 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, всупереч вищезазначених вимог закону, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків з військової служби в умовах воєнного стану, на порушення вимог ст. ст. 9,11,16,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.2-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п.п.1,3 ч.2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», самовільно залишив місце служби-тимчасовий пункт дислокації інженерно-саперного взводу 1 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , розташованого поблизу АДРЕСА_2 та незаконно перебував поза її межами, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, прихованням своєї належності до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам як про військовослужбовця , який самовільно залишив місце служби без поважних причин, до 09 год. 00 хв. 10.12.2024, коли добровільно прибув до військової частини НОМЕР_3 (резервний батальйон ОК « ІНФОРМАЦІЯ_3 ») дислокованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення за ч.5 ст. 407 КК України, тобто у самовільне залишення місця служби військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Крім того, проходячи військову службу солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст. 17,65,68 Конституції України, ст. ст. 9,11,16,49, 127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок , дорожити честю і гідністю людей, не допускати негідних вчинків , виконувати йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

21.01.2025 о 14 год. 00 хв. матрос ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та проходячи військову службу на посаді водія інженерного відділення інженерного взводу батальйону матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_4 , діючи умисно, всупереч вищевказаних вимог закону, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків з військової служби в умовах воєнного стану, на порушення вимог ст. ст. 9, 11,16,127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п. п. 1,3 ч.2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», самовільно залишив місце служби - тимчасовий пункт дисилокації батальйону забезпечення військової частини НОМЕР_4 , що розташований в АДРЕСА_3 та незаконно перебував поза її межами, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, прихованням своєї належності до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, який самовільно залишив місце служби без поважних причин, до 06.05.2025 18 год. 20 хв., коли був затриманий працівниками правоохоронних органів.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення за ч.5 ст. 407 КК України, тобто у самовільне залишення місця служби військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні вказаних кримінальних правопорушеннях за ч.5 ст. 407 КК України і ніяких фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, не оспорював, при цьому пояснив, що дійсно 17.10.2023 о 08 год. 00 хв., будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , самовільно залишив місце служби оскільки погано себе почував і хотів пройти лікування та незаконно перебував за місцем свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 . 10.12.2024 о 09.00 год. добровільно прибув до резервного батальйону військової частини НОМЕР_3 , потім був переведений до військової частини НОМЕР_4 . 21.01.2025 близьку 14.00 год. проходячи військову службу в НОМЕР_4 залишив місце служби та незаконно перебував за місцем свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 . 06.05.2025 був затриманий працівниками правоохоронних органів. В скоєному щиро кається.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів, зібраних в ході досудового розслідування, стосовно фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності їх позиції немає, їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Роз`яснивши учасникам судового розгляду наслідки щодо позбавлення їх права оскаржити в апеляційному порядку обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого, свідка сторони захисту та дослідженням зібраних стороною обвинувачення матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Крім того, обставини вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.407 КК України підтверджуються письмовими доказами, наданими суду стороною обвинувачення: даними витягу з ЄРДР у кримінальному провадженні № 0000740 від 30.03.2024, витягу з ЄРДР № 0002612 від 15.04.2025; повідомленням про вчинення кримінального правопорушення від 04.12.2023, актом службового розслідування за фактом самовільно залишення військової частини НОМЕР_1 , рапортом від 17.10.2023 наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 874 від 27.10.2023; витягом з наказу № 285 від 17.10.2023 командира військової частини НОМЕР_1 ; витягом з наказу № 295 від 27.10.2023; витягом з наказу № 758 від 09.11.2023 повідомленням т.в.о. командира військової частини НОМЕР_3 від 19.06.2025; повідомленням про вчинення військовослужбовцем військової частини НОМЕР_4 ОСОБА_4 кримінального правопорушення за ч.5 ст. 407 КК України; доповіддю про самовільне залишення військової частини НОМЕР_4 від 21.01.2025; актом про проведення службового розслідування від 18.02.2025; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 06.05.2025.

Таким чином, проаналізувавши показання обвинуваченого, які узгоджуються з обставинами, зазначеними в обвинувальному акті, проаналізувавши надані суду докази, суд знаходить доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень і кваліфікує його дії за ч. 5 ст. 407 КК України - як самовільне залишення місця служби військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинених в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обвинувачений вчинив кримінальні правопорушення, які відносяться до тяжких злочинів, за місцем служби характеризується позитивно, за медичною допомогою до лікарів психіатра та нарколога не звертався, раніше не судимий.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд визнає, щире каяття.

Обставин, які згідно із ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

З урахуванням всіх обставин кримінального провадження суд приходить до висновку, що мета кари виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, що уособлює основний принцип кримінального судочинства не тяжкість покарання, а його невідворотність, буде досягнута у разі призначення обвинуваченому покарання в межах санкції ч.5 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років.

При цьому, при призначені покарання суд враховує припис ч. 1 ст. 75 КК України, згідно з яким у випадку засудження особи за ст. 407 КК України положення вказаної правової норми в частині звільнення від відбування покарання з випробуванням не можуть бути застосовані.

Також, під час досудового розслідування відповідно до протоколу затримання особи ОСОБА_4 було затримано 06.05.2025, ухвалою слідчого судді Інгульського районного суду м.Миколаєва від 07.05.2025 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, ухвалою від 02.07.2025 Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області запобіжний захід було продовжено.

За змістом ч. 5 ст. 72 КК України, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Запобіжний захід у виді тримання обвинуваченого під вартою до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Цивільний позов не заявлений, речові докази відсутні.

Керуючись статтями 369-371, 373, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Застосований до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з 06.05.2025.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не були подані. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя