ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2724/25 Справа № 211/3748/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2025 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю

секретаря судового засідання: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі в залі суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на ухвалу Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.07.2025р., якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_7 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.07.2025 року продовжено ОСОБА_7 строк тримання під вартою до 19.09.2025 року включно, за обвинуваченням останнього у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Мотивуючи вказане рішення, суд зазначив, що ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна, а також, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу, не зникли та не змінились під час розгляду клопотання. Вік та стан здоров`я обвинуваченого дозволяють застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Суд вважає, з урахуванням викладеного та особи обвинуваченого, що інші, більш м`які запобіжні заходи, є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст.177 Кримінального процесуального кодексу України.

Із вказаною ухвалою не погодився захисник ОСОБА_6 та оскаржив її в апеляційному порядку. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що суд не надав належної оцінки доказам, які підтверджують поважність причин неявки підозрюваного в судові засідання, та безпідставно відкинув документи, що мають істотне значення для справи. Сторона вважає, що прокурор не довів наявності конкретних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а його доводи мають абстрактний характер та не підтверджуються матеріалами справи. При цьому не було наведено аргументів щодо неможливості запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, як того вимагає ст. 183, 184 КПК України. Захист посилається на практику ЄСПЛ (справи «Клішин проти України», «Белеветський проти Росії», «Ніколова проти Болгарії» та ін.), яка наголошує на тому, що позбавлення волі може застосовуватися лише за наявності винятково вагомих підстав, підтверджених конкретними доказами, а не загальними припущеннями. Також сторона вказує, що суд першої інстанції не врахував положень Конституції України та ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які гарантують право на свободу та особисту недоторканність. Обмеження цих прав до винесення вироку можливе лише у виключних випадках, коли доведено, що більш м`які заходи не забезпечать виконання процесуальних обов`язків. Просить скасувати ухвалу Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 22.07.2025 року та відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Як альтернативу застосувати запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, або залишити чинною раніше внесену заставу.

Учасники судового розгляду про час та місце розгляджу апеляційної скарги повідомлені належним чином, клопотань про бажання приймати участь у судовому засіданні відповідно до ч.4 ст. 422-1 КПК України, від учасників судового розгляду, на адресу апеляційного суду не надходило, тому колегія суддів вважає за можливе проводити судове засідання за відсутністю обвинуваченого, захисника та прокурора.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали, що надійшли на запит апеляційного суду в порядку ст. 422-1 КПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 307 КК України, а саме у незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні з метою збуту та незаконному збуті психотропних речовин, у великому розмірі, за попередньою змовою групою осіб.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції, відповідно до ст. 177 КПК України, повно та об`єктивно досліджені усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження цього запобіжного заходу, а також враховані інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі дані про особу обвинуваченого, які, в сукупності, давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_7 може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 цього Кодексу.

У клопотанні прокурора про продовження дії запобіжного заходу, належним чином обґрунтована наявність заявлених ризиків передбачених ч.1 ст. 177 КПК України та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Вирішуючи питання доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував характер скоєного кримінального правопорушення згідно пред`явленого обвинувачення, особу обвинуваченого.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 не працює, не одружений, на утриманні дітей та інших осіб не має, тобто у особи відсутні міцні соціальні зв`язки, вчинив нове кримінальне правопорушення в період іспитового строку, нове кримінальне правопорушення також пов`язано з незаконним обігом наркотичних засобів, що в своїй сукупності підтверджує наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме ризиків переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на свідків, яких ще не було допитано судом, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не надав належної оцінки доказам, які підтверджують поважність причин неявки підозрюваного до судових засідань, є безпідставними. Після внесення застави на обвинуваченого були покладені обов`язки, про що він був обізнаний, а також усвідомлював необхідність дотримання належної процесуальної поведінки. Недотримання обвинуваченим покладених на нього обов`язків свідчить про те, що запобіжний захід у вигляді застави не здатний запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, та зумовлює неможливість зміни запобіжного заходу на будь-який інший, не пов`язаний із триманням під вартою.

З урахуванням викладеного вище, є також неспроможними доводи апеляційної скарги, що прокурором не було доведено, що раніше застосований до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у виді застави не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, та за таких обставин підстави для застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу тримання під вартою відсутні.

Колегією суддів, при перевірці законності та доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу надано оцінку в сукупності всім обставинам, в тому числі вагомості наявних доказів, які вказують на обґрунтованість пред`явленого обвинувачення.

На даний час, таке обмеження права ОСОБА_7 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає не переконливими доводи апеляційної скарги щодо можливості скасувати обраний запобіжного заходу, оскільки рішення суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження.

Підстав для скасування оскаржуваної ухвали та відмови у задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою колегія суддів не вбачає та вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи суддею, які були б підставою для скасування ухваленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 194, 376, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.07.2025р., якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_7 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України без змін.

Ухвала є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді