В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 року Солом`янський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у м.Києві кримінальне провадження №0000644 від 14.06.2023 року щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Нововолинськ Волинської області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої, обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

в с т а н о в и в :

Так, 14.06.2023 року, приблизно о 06 год. 15 хв., ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Volkswagen Transporter», р.н. НОМЕР_1 , рухаючись у п`ятій (крайній лівій) смузі проїзної частини Кільцевої дороги у м. Києві, зі сторони вул.Територіальної оборони, в напрямку просп. Академіка Глушкова, зі швидкістю 75,88 км/год ± 3,09 км/год., яка значно перевищувала максимально дозволену на даній ділянці 50 км/год., наближалася до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного пішохідними світлофорами, які були вимкнені, дорожньою розміткою 1.14.1 «Зебра» та інформаційно-вказівними дорожніми знаками 5.38.1 - 5.38.2 «Пішохідний перехід» Правил дорожнього руху України.

В цей час, водій ОСОБА_8 , керуючи вантажним автомобілем марки «Mercedes-Benz Atego 1222», р.н. НОМЕР_2 , рухаючись попереду в попутному напрямку та розташовуючись у другій смузі, з метою виконання вимог пункту 18.1 Правил дорожнього руху України, почав зменшувати швидкість перед даним нерегульованим пішохідним переходом, надаючи дорогу пішоходу ОСОБА_9 , який розпочав перетин проїзної частини Кільцевої дороги, в межах зазначеного нерегульованого пішохідного переходу, наближаючись справа до смуги руху автомобіля марки «Volkswagen Transporter», р.н. НОМЕР_1 .

Під час руху ОСОБА_6 допустила порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 (б), 12.4 та 18.4 Правил дорожнього руху України:

- пункт 1.5: дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

- підпункт «б» пункту 2.3: для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- пункт 12.4: у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.;

- пункт 18.4: якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_6 виявились у тому, що вона, керуючи технічно справним автомобілем марки «Volkswagen Transporter», р.н. НОМЕР_1 , рухаючись п`ятою смугою проїзної частини Кільцевої дороги у місті Києві, маючи об`єктивну змогу спостерігати за показниками спідометру та обрати безпечну швидкість в межах дозволеної, усвідомлюючи, що на даній ділянці дороги максимально дозволена швидкість складає 50 км/год., наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожніми знаками 5.38.1, 5.38.2 «Пішохідний перехід» та дорожньою розміткою 1.14.1 «зебра» ПДР України, маючи об`єктивну змогу спостерігати, як попереду, в другій смузі попутного напрямку, перед нерегульованим пішохідними переходом почав зменшувати швидкість вантажний автомобіль марки «Mercedes-Benz Atego 1222», р.н. НОМЕР_2 , та усвідомити, що на пішохідному переході перебувають люди, будучи обізнаною, що в даному випадку водій повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і може продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, проявила неуважність до дорожньої обстановки та її змін, відволіклася від керування транспортним засобом, не переконалася у відсутності пішоходів на пішохідному переході, внаслідок чого, поблизу будівлі готелю «Жуляни Сіті», що розташований по Кільцевій дорозі, 100, виїхала на нерегульований пішохідний перехід, де здійснила наїзд на пішохода ОСОБА_9 , спричинивши йому тілесні ушкодження, від яких він загинув на місці дорожньо-транспортної пригоди.

Після наїзду на пішохода автомобіль марки «Volkswagen Transporter», р.н. НОМЕР_1 , продовжив рух та здійснив зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen Т4», р.н. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_10 , який під час виконання розвороту, порушуючи вимоги пунктів 10.1, 10.4 ПДР України, виїхав у межі крайньої лівої смуги Кільцевої дороги у м. Києві, тобто в смугу руху автомобіля «Volkswagen Transporter», р.н. НОМЕР_1 . В результаті зіткнення, пасажир автомобіля марки «Volkswagen Т4», р.н. НОМЕР_3 , ОСОБА_11 отримала легке тілесне ушкодження у вигляді забійної рани правої виличної ділянки.

Так, внаслідок наїзду автомобілю марки «Volkswagen Transporter», р.н. НОМЕР_1 , на пішохода ОСОБА_9 останньому було спричинено наступні тілесні ушкодження: на голові: синець в ділянці нижньої губи та підборідної ділянки зліва, множинні садна на обличчі, забійні рани на обличчі в лобній ділянці по центра та справа; субарахноїдальний крововилив, рідка кров у шлуночках мозку; на шиї: крововилив в ділянці ніжок правого грудинно-ключично-соскоподібного м`яза; поперечний перелом тіла 6-го шийного хребця з ушкодженням передньої повздовжньої зв`язки хребта; на тулубі: садно на задній поверхні лівого надпліччя; множинні переломи ребер по переднім анатомічним лініям (а саме: косо-поперечні переломи ІІ-ІV ребер зліва по середньо-ключичній лінії та VI-IX ребер зліва по косій від середньо- ключичної лінії до задньої пахвової лінії); розрив стінки аорти в ділянці низхідної частини дуги; кров в лівій плевральній порожнині, крововиливи в коренях обох легень, вогнища забоїв на обох легенях; крововилив в ділянці воріт селезінки, черезкапсулярний розрив селезінки; крововилив в ділянці кореня брижі тонкого кишечника; на кінцівках: множинні садна на тильній поверхні правої кисті, в середній та нижній третинах лівого передпліччя, на тильній поверхні лівої кисті; множинні синці та садна на нижніх кінцівках (а саме: на передній і внутрішній бічній поверхні правого стегна в середній і нижній третині, на внутрішній бічній поверхні правої гомілки в верхній третині, на зовнішній бічній поверхні лівого коліна та лівої гомілки в верхній третині, зовнішній бічній поверхні лівої гомілки в нижній третині); крововилив в м`яких тканинах лівого ліктя, на задній та зовнішній бічній поверхнях, мається темно-червоного кольору крововилив на ділянці розмірами 5х9 см з розшаровуванням м`яких тканин у центрі, на ділянці 3х4 см та з формуванням «кишені» заповненої кров`ю; гемартроз лівого ліктьового суглобу; переломи лівої ліктьової та променевої кісток; крововиливи в м`які тканини (підшкірно-жирову клітковину та м`язи) на внутрішній поверхні правого стегна та на зовнішній бічній поверхні лівого коліна та верхньої третини лівої гомілки; гемартроз лівого колінного суглобу; множинні переломи кісток тазу. Усі зазначені ушкодження мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя та перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті. Таким чином, смерть ОСОБА_9 настала від поєднаної травми голови, грудей, живота та кінцівок з ушкодженням внутрішніх органів.

В діях водія ОСОБА_6 вбачаються невідповідності вимогам пункту 18.4 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору є причиною виникнення дорожньо-транспортної пригоди, а саме наїзду на пішохода ОСОБА_9 .

Крім того, в діях водія ОСОБА_6 встановлено порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 «б» та 12.4 Правил дорожнього руху України.

Порушення водієм ОСОБА_6 вимог пунктів 1.5, 2.3 «б», 12.4 та 18.4 Правил дорожнього руху України знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_6 як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_9 , тобто як вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

У даному кримінальному провадженні потерпілі відсутні.

У відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, оскільки під час судового розгляду судом було встановлено, що встановлені у даному кримінальному провадженні обставини ніким не оспорюються та проти цього не заперечують учасники судового провадження, то було визнано недоцільним дослідження доказів щодо таких обставин.

При цьому, судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності їх позиції відсутні, а також було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

На підставі вищенаведеного суд вирішив обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують обвинуваченого.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 підтвердила вищенаведені обставини, зазначивши, що свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, визнає повністю та щиро розкаюється, хотіла відшкодувати родичам витрати на поховання, але, як з`ясувалося, у потерпілого родичів немає, також хотіла оплатити похорони потерпілого, але їй відмовили у видачі тіла, просить не призначати їй покарання, пов`язане із реальним позбавленням волі, та не позбавляти її права керувати транспортними засобами через воєнний стан та необхідність евакуації у зв`язку з цим.

Суд виходить з ч.1 ст.62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Як передбачено ч.2 ст.17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Зміст доведеності винуватості особи у вчиненні злочину поза розумним сумнівом закріплено, зокрема, в практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якою цей Суд підтверджує, що критерієм, який застосовується при оцінюванні доказів, є доведення «поза розумним сумнівом», що може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій факту, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справі «Авшар проти Туреччини», «Рудяк проти України»).

Згідно з п.22 постанови Верховного Суду від 04.07.2018 року в справі № 688/788/15-к стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Виходячи з вищенаведеного суд на підставі стандарту доведення поза розумним сумнівом доходить висновку про визнання ОСОБА_6 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Відповідно до чч.1-3 ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно з ч.1 ст.65 КК України суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України (тяжкий необережний злочин), особу винного, яка є раніше несудимою, під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом, на обліку у лікаря - психіатра не перебуває, офіційно працює налагоджувальником верстатів і маніпуляторів з програмним керуванням дільниці фрезерувальних верстатів з ЧПУ №2 (металообробні) цеху механічної обробки матеріалів ТОВ «ГЛЕФА», за місцем праці характеризується як відповідальний, уважний і висококваліфікований спеціаліст, за місцем проживання також характеризується позитивно.

Виходячи з п.1 ч.1 ст.66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання, судом визнано щире каяття обвинуваченого ОСОБА_6 та її активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання відповідно до ч.1 ст.67 КК України, судом не встановлено.

На підставі вищенаведеного суд доходить висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.286 КК України, визначена вироком вид та міра покарання є необхідними та достатніми для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Водночас, виходячи з вищевикладеного, а також враховуючи відсутність обставин, які обтяжують покарання, те, що обвинувачений ОСОБА_6 сплачує благодійні внески до ЗСУ, має на утримані дітей: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка на даний час отримує вищу освіту, та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , суд на підставі ст.75 КК України доходить висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання та приймає рішення про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на ОСОБА_6 обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, без позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки в умовах воєнного стану саме ОСОБА_6 забезпечуватиме виїзд своїх дітей у разі необхідності.

На підставі ч.4 ст.174 КПК України одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, суд доходить висновку про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19.06.2023 року, справа №761/21050/23, на автомобіль марки «Volkswagen Transporter», н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , у зв`язку з тим, що у подальшому застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба та вказаний автомобіль слід повернути у розпорядження обвинуваченого ОСОБА_6 .

Суд також доходить висновку про припинення щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та покладених на неї у зв`язку з цим обов`язків.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.

Питання щодо доказів вирішити у порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

Під час досудового розслідування проводилися експертизи: висновок експерта №СЕ-19/111-23/30710-ІТ від 29.06.2023 року, вартість проведеної судової експертизи становить 2390,00 грн.; висновок експерта № СЕ-19/111-23/30701-ІТ від 07.07.2023 року, вартість проведеної судової експертизи становить 2390,00 грн.; висновок експерта № СЕ-19/111-23/31884-ФП від 07.07.2023 року, вартість проведеної судової експертизи становить 3824,00 грн.; висновок експерта № СЕ-19/111-23/35997-ІТ від 24.07.2023 року, вартість проведеної судової експертизи становить 1912,00 грн.; висновок експерта № 042-1075-2023 від 25.07.2023 року, вартість проведеної судової експертизи становить 1998,00 грн., що у відповідності до вимог ст.122 КПК України є процесуальними витратами.

Згідно з ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Оскільки судом ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, то суд вважає за необхідне стягнути з неї на користь держави вартість проведених експертиз у розмірі 2390,00 грн., 2390,00 грн., 3824,00 грн., 1912,00 грн., 1998,00 грн.

На підставі вищенаведеного та керуючись стст.2, 50, 63, 65-67, 75, 76, 286 КК України, стст.2, 4, 5, 100, 122, 124, 174, 349, 368 - 370, 373, 374, 395, 532 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання з випробуванням строком 1 (один) рік, поклавши на неї відповідно до ст.76 КК України обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Припинити щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та покладених на неї у зв`язку з цим обов`язків.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 19.06.2023 року, справа №761/21050/23, на автомобіль марки «Volkswagen Transporter», н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , - скасувати повністю.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.

Речові докази:

- СD-R диск - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання;

- автомобіль марки «Volkswagen Transporter», р.н. НОМЕР_1 , - повернути у розпорядження обвинуваченого ОСОБА_6 ;

- автомобіль марки «Volkswagen Т4», р.н. НОМЕР_3 , - залишити у розпорядженні ОСОБА_10 .

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави вартість документально підтверджених витрат на залучення експертів в розмірі 2390,00 грн., 2390,00 грн., 3824,00 грн., 1912,00 грн., 1998,00 грн.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Солом`янський районний суд міста Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1