ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №638/8649/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/1305/25 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.364, ч.1 ст.366 КК України
УХВАЛА

Іменем України

13 серпня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

представника цивільного

відповідача - ОСОБА_7 ,

потерпілих - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисника - ОСОБА_10 ,

обвинуваченого - ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадженняза апеляційною скаргою потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 08.04.2025 року стосовно ОСОБА_11 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Вищевказаною ухвалою задоволено клопотання ОСОБА_11 про звільнення від кримінальної відповідальності.Звільнено ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, у зв`язку із закінченням строку давності. Кримінальне провадження № 0002046 від 24 березня 2013 року щодо ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, - закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Суд першої інстанції, зазначив, що як вбачається з матеріалів кримінального провадження, строк притягнення ОСОБА_11 закінчився, відомості про зупинення чи переривання строку давності у цьому кримінальному провадженні відсутні. Обвинувачений проти закриття кримінального провадження не заперечує. Суд першої інстанції, звільнив ОСОБА_11 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, у зв`язку із закінченням строку давності, а кримінальне провадження щодо нього закрив.

В апеляційній скарзі потерпілі просять ухвалу скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Дослідити у судовому засіданні усі матеріали кримінального провадження та витребувати у прокуратури Харківської області усі матеріали досудового кримінального провадження № 0002046 від 24.03.2013 року.

Оскільки вважає, що відсутня головна умова для застосування ст. 49 КК України вироку, що вступив у законну силу, а отже відсутні підстави для закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник цивільного відповідача просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги потерпілих.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи потерпілих які проси задовольнити апеляційну скаргу, думку обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, прокурора та представника цивільного відповідача, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Виходячи з положень ч. 4 ст. 12 КК України нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, зокрема, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, минуло три роки.

Дії ОСОБА_11 кваліфіковано за ч. 2 ст. 364 КК України, а саме як зловживання службовим становищем, що виразилося в умисному, в особистих інтересах, використанні службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, а також за ч. 1 ст. 366 КК України тобто внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.

Санкція ч. 2 ст. 364 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, зі штрафом від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Санкція ч. 1 ст. 366 КК України (в редакції станом на 19 березня 2013 року) передбачала покарання у виді штрафу у розмірі до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Відтак, згідно з ч. 2 та ч. 5 ст. 12 КК України, діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_11 , є тяжким злочином (ч. 2 ст. 364 КК України) та кримінальним проступком (ч. 1 ст. 366 КК України).

Доводи апеляційної скарги потерпілих не містить доводів, які б вказували на незаконність ухваленого судом першої інстанції рішення. Доводи потерпілих про зупинення перебігу строків давності, у зв`язку із ухиленням обвинуваченого від виконання процесуальних обов`язків, не ґрунтуються на матеріалах справи, з яких вбачається, що а ні досудове розслідування, а ні судове провадження не зупинялись з підстав ухилення обвинуваченого від досудового розслідування або суду.

Ксерокопії документів, які долучені за клопотанням апелянтів свідчать, що на той час процесуальний статус ОСОБА_11 був свідок.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що звільнення особи від кримінальної відповідальності із підстав, передбачених ст. 49 КК України за наявності зазначених вище підстав та згоди особи на звільнення від кримінальної відповідальності саме із підстав закінчення строків давності є обов`язком суду. При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що перелік підстав та умов для звільнення особи від кримінальної відповідальності із підстав, передбачених ст. 49 КК України є вичерпним.

Наведене вказує на те, що доводи, які наведені потерпілими не можуть бути підставою для скасування ухвали про звільнення ОСОБА_11 від кримінальної відповідальності.

Оскільки, з дня вчинення ОСОБА_11 діянь 19.03.2013 року та 22.03.2013 року, як зазначено в обвинувальному акті, минуло понад три роки, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності не зупинявся та не переривався, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання сторони захисту та звільнення ОСОБА_11 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України на підставіст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

На час ухвалення судового рішення строк давності, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України минув, підстави для його зупинення чи переривання відсутні.

За ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

З урахуванням викладеного, суд цілком обґрунтовано звільнив ОСОБА_11 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, у зв`язку із закінченням строку давності, а кримінальне провадження щодо нього закрив.

Згідно зі ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Статтею 129 КПК України передбачено, що, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно з усталеною судовою практикою характер і розмір шкоди з`ясовується при розгляді кримінального провадження по суті.

У випадку закриття провадження судом цивільний позов не розглядається, а вимоги позивача про відшкодування шкоди у цьому випадку можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства, як це передбачено ч. 7 ст. 128 КПК України, про що також було вказано в оскаржуваній ухвалі суду.

Подібний висновок викладено в ухвалі Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 26.05.2025 у справі № 505/862/22.

Отже, відповідно до положень ч. 1 ст. 129 КПК України вирішення цивільного позову по суті заявлених вимог можливо лише у разі ухвалення обвинувального вироку або постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

У разі постановлення ухвали про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов по суті не вирішується, а залишається без розгляду. У такому випадку за позивачем зберігається право вирішити свої вимоги в порядку цивільного судочинства.

В зв`язку зі звільненням ОСОБА_11 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриттям кримінального провадження щодо нього, суд обґрунтовано залишив без розгляду заявлений потерпілими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 цивільний позов до ОСОБА_11 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушення, поданий у цьому кримінальному провадженні, та роз`яснив їм право на звернення до суду з цивільним позовом до ОСОБА_11 в порядку цивільного судочинства.

За наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, а тому не вбачає підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 08.04.2025 року стосовно ОСОБА_11 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді