У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) ТУ ДБР, розташованого у м. Львові ОСОБА_6 , погоджене прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000701 від 30.06.2025, про застосування до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Марганець, Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на даний час проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, розлучений, має на утриманні одну малолітню дитину, раніше не судимого, інспектора прикордонної застави 1 ВПС 2 прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_1 прикордонного загону ДПСУ, у військовому званні «головний сержант», УБД, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

встановив:

З внесеного слідчим клопотання, яке погоджене з прокурором та доданих до нього матеріалів слідує, що Шостим слідчим відділом (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, за процесуального керівництва Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000701 від 30.06.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 проходить військову службу в лавах ДПСУ з 05.02.2019.

У відповідності до наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону ДПСУ № 27-ОС від 12.01.2024, на виконання наказу Голови Державної прикордонної служби України, головного сержанта ОСОБА_4 виключити зі списків особового складу та всіх видів забезпечення та зарахувати у розпорядження начальника НОМЕР_1 прикордонного загону ДПСУ з 12.01.2024.

У порушення вищезазначених норм діючого законодавства ОСОБА_4 вчинив кримінально каране діяння, за наступних обставин.

У невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 29.06.2025, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб з невстановленими особами, користуючись тим, що на території України введено воєнний стан та оголошено загальну мобілізацію, розробив протиправний механізм сприяння незаконному переправленню військовозобов`язаного громадянина України через державний кордон України поза пунктами пропуску.

Так, реалізовуючи спільний злочинний умисел спрямований на організацію незаконного переправлення особи через державний кордон України шляхом використання свого службового становища, ОСОБА_4 , здійснюючи свою діяльність з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи за попередньою змовою групою осіб з невстановленими особами, на виконання заздалегідь обумовленого спільного злочинного плану, 29.06.2025 близько 21.30 год., на транспортному засобі марки «Hyundai Tucson», д.р.н. НОМЕР_3 , підібрав у м. Чернівці громадянина України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - ОСОБА_8 ), якому під час дії правового режиму воєнного стану обмежено виїзд за межі України та який планував незаконно перетнути державний кордон України, та попрямував у напрямку Закарпатської області, до місця незаконного перетину ОСОБА_8 , державного кордону України поза межами пунктів пропуску.

Під час зазначеної поїздки, ОСОБА_4 , здійснюючи свою діяльність з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи за попередньою змовою групою осіб з невстановленими особами, надавав ОСОБА_8 поради та вказівки щодо особливостей, місця та механізму протиправного переправлення останнього через державний кордон України, зокрема, ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_8 , що він, тобто ОСОБА_4 , являється військовослужбовцем Державної прикордонної служби України та проходить військову службу у населеному пункті «Велика Бийгань», Закарпатської області, і вказана обставина сприятиме їхньому безперешкодному переміщенню територією Івано-Франківської та Закарпатської областей, у тому числі через блокпости, до місця безпосереднього переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України біля с. Велика Бийгань Берегівського району Закарпатської області; також ОСОБА_4 проінформував ОСОБА_8 , що після приїзду до місця перетину останнім державного кордону України на території Закарпатської області, ОСОБА_8 потрібно буде пробігти приблизно 100 метрів у сторону державного кордону України з Угорщиною, де після проходження ОСОБА_8 загороджувальної сітки, останнього зустрінуть угорські прикордонники та оформлять всі необхідні документи для подальшого перебування на території ЄС.

У подальшому, продовжуючи реалізовувати спільний злочинний намір, 30.06.2025 близько 12.00 год. ОСОБА_4 , здійснюючи свою діяльність з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи за попередньою змовою групою осіб з невстановленими особами, прямуючи на територію Закарпатської області на транспортному засобі марки «Hyundai Tucson», д.р.н. НОМЕР_3 , разом із ОСОБА_8 , безперешкодно проїхав контрольний пункт на межі Івано-Франківської та Закарпатської областей у с. Торунь Хустського району Закарпатської області, однак, надалі рухаючись до місця безпосереднього переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України біля с. Велика Бийгань Берегівського району Закарпатської області, 30.06.2025 близько 14.00 год., перебуваючи на контрольному пункті «Нижні Ворота» Мукачівського району Закарпатської області, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , після проведення перевірочних заходів, були викриті та затримані працівниками Державної прикордонної служби України.

Таким чином, ОСОБА_4 , обіймаючи посаду інспектора прикордонної служби 1 категорії - оператора (БпПС) 1 ВІПС 1 прикордонної застави 1 ВПС НОМЕР_4 прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_1 прикордонного загону ДПСУ, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, а саме: в організації незаконного переправлення особи через державний кордон України, керівництво такими діями та сприянні їх вчиненню наданням порад, вказівок, усунення перешкод, скоєне за попередньою змовою групою осіб, вчинене службовою особою з використанням службового становища.

11.07.2025 інспектору прикордонної служби 1 категорії - оператору (БпПС) 1 ВІПС 1 прикордонної застави НОМЕР_5 ВПС НОМЕР_4 прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_1 прикордонного загону ДПСУ, головному сержанту ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення ґрунтується на зібраних у ході досудового розслідування доказах, а саме:

- Повідомленням про вчинення кримінального правопорушення;

- Допитами свідків - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ;

- Протоколами впізнання особи;

- Протоколами впізнання автомобілів;

- Протоколом огляду телефону;

- Протоколом огляду місця події;

- Протоколом проведення слідчого експерименту;

- іншими матеріалами даного кримінального провадження.

Вказані докази є вагомими та дають обґрунтовані підстави для підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, відповідають вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним, зокрема, у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йойкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Аналогічні твердження викладеного у рішеннях по справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990 (п. 32, Series А, N 182).

Сторона обвинувачення вважає, що з метою забезпечення належної процесуальної поведінки, з врахуванням обставин вчинення злочинів, ОСОБА_4 як підозрюваного у кримінальному провадженні, з метою запобігання можливого ухилення від досудового слідства, виникла необхідність в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На даний час, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років.

Що стосується ризиків, передбачених ст. 177 КК України, то, на думку сторони обвинувачення, в ході досудового розслідування встановлено їх наявність, а саме те, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

Переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Злочин, який інкримінується ОСОБА_4 є тяжким і передбачає можливість призначення йому покарання у виді позбавлення волі на строк до 7 років, що може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування чи суду.

Вищевказані обставини, а також той факт, Закарпатська область межують з Республікою Польща, Угорщиною, Румунією, Словаччиною, а також те, що ОСОБА_4 , будучи мешканцем Закарпатської області, колишнім військовослужбовцем НОМЕР_2 прикордонного загону ДПСУ та здійснюючи організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон, добре обізнаний з особливостями несення служби прикордонних нарядів, дають підстави вважати, що останній, усвідомлюючи тяжкість злочину та невідворотність покарання за його вчинення, може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, поза межами пунктів пропуску через державний кордон України, а також переховуватись на території України.

Також, наявний та обґрунтований ризик - незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

У сторони обвинувачення є підстави вважати, що підозрюваний буде здійснювати тиск та вплив на свідків з метою дачі ними завідомо неправдивих показів чи відмови від дачі показів.

Також, ОСОБА_4 може впливати на ще невстановлених та недопитаних про обставини кримінального правопорушення свідків, а також на понятих, експертів та спеціалістів які будуть залучені у

кримінальному провадженні при проведенні слідчих дій та до проведення судових експертиз.

Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Вивченням особи підозрюваного, на даний час встановлено, що він працездатний, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню під вартою, не страждає. Даних, які б вказували на неможливість застосування до підозрюваного вказаного запобіжного заходу, не встановлено.

Ураховуючи викладене, тяжкість та специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , дані про особу підозрюваного, з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків та запобігання наведеним у клопотанні ризикам, до нього необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, на думку сторони обвинувачення, інший запобіжний захід, окрім як тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальні поведінку підозрюваного у кримінальному провадженні.

Окрім іншого, просить суд звернути увагу на те, що ОСОБА_4 являється спеціальним суб`єктом кримінального правопорушення - працівником правоохоронного органу, а відтак обрання йому судом запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, домашнього арешту та застави можуть створити передумови до вчинення останнім нового кримінального правопорушення.

Також слідчий просить суд під час винесення рішення врахувати реакцію суспільства та соціальні наслідки правопорушення, а саме той факт, що серед громадян України може скластися хибне враження безкарності, недолугості правоохоронної системи в цілому, а також створить передумови для вчинення працівниками правоохоронних органів аналогічних кримінальних правопорушень, що як наслідок призведе до підриву авторитету держави в цілому.

На підставі викладеного, з метою забезпечення виконання завдань досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження, слідчий просить застосувати відносно ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав з викладених у такому підстав. Просив обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Зазначив, що підозра є обґрунтованою та наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема: підозрюваний може впливати на свідків, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, ухилятися від органу досудового розслідування та суду.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечила щодо задоволення внесеного слідчим клопотання. Зазначила, що підозра є необґрунтованою, а ризики відсутні. Додала, що її підзахисний був затриманий без постанови та незаконно утримувався 11 днів. Просила відмовити у задоволенні клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав думку свого захисника.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали внесеного клопотання з додатками, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно положень ст.132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться (зареєстрований) орган досудового розслідування як юридична особа.

У відповідності до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.1, п.4 ч.2 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Тобто, із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Слідчим суддею враховуються вимоги пункту 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якого термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), а також пункту 1 частини 1 статті 178 Кримінального процесуального кодексу України, згідно з яким слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Водночас, слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

З матеріалів клопотання слідує, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.332 КК України, який відповідно до вимог ст. 12 КК України є тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до семи років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Наявність обґрунтованої підозри, повідомленої стороною обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення ґрунтується на зібраних у ході досудового розслідування доказах, а саме: повідомленням про вчинення кримінального правопорушення; допитами свідків - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ; протоколами впізнання особи; протоколами впізнання автомобілів; протоколом огляду телефону; протоколом огляду місця події; протоколом проведення слідчого експерименту; іншими матеріалами даного кримінального провадження.

При розгляді клопотання слідчим суддею також оцінено особу підозрюваного ОСОБА_4 , який є раніше не судимим, є учасником бойових дій.

Поряд з цим, суд звертає увагу на ті обставини, що у ОСОБА_4 наявні міцні соціальні зв`язки, а також те, що останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, що вчинений з корисливим мотивом, який має надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, а тому підозрюваному необхідно обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Враховуючи фактичні обставини вчиненого злочину, особу підозрюваного, а також тяжкість можливого покарання, слідчий суддя приходить до висновку про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема те, що ОСОБА_4 з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, може незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчинити інше кримінальне правопорушення, що в свою чергу, свідчить про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам.

Таким чином, враховуючи наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.332 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, слідчий суддя вважає, що до підозрюваного ОСОБА_4 з метою забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На думку суду, з огляду на вказані вище обставини, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи ОСОБА_4 .

Відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених названим Кодексом. Застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків; розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного слідчий суддя з урахуванням положень ст. ст. 177, 178 КПК України, повинен раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю злочину у вчиненні якого він підозрюється. При цьому, розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього, що узгоджується з роз`ясненнями викладеними у листі ВССУ 04.04.2013 № 511-550/0/4-13, а саме: «Слідчому судді необхідно враховувати майновий стан підозрюваного, обвинуваченого та не допускати встановлення такого розміру застави, як альтернативи триманню під вартою, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави.»

При постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою, слідчий суддя, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом. У п.2 ч.5 статті 182 КПК України визначено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України, слідчий суддя враховує майновий та сімейний стан підозрюваного, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 підозрюється, характер кримінального правопорушення, зокрема злочин, передбачений ч.3 ст. 332 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, спосіб вчиненого злочину: за попередньою змовою групою осіб, вчинений з корисливих мотивів, в період війни, оцінюючи ступінь порушення загальносуспільних прав та інтересів, кількість та ступінь ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, так і дані про особу підозрюваного, який є учасником бойових дій, а тому з врахуванням висловленої у судовому засіданні думки прокурора та сторони захисту, вважає за необхідним визначити підозрюваному заставу у розмірі - 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90 840 грн., оскільки саме такий розмір буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не буде завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч.7 ст.182 КПК України підозрюваний або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави, на ОСОБА_4 відповідно до ч.5 ст.194 КПК України, слід покласти наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду на першу вимогу; не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю та суд про зміну свого місця проживання; утримуватись від спілкування з свідками в даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Керуючись ст. ст. 176, -178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 310 КПК України, слідчий суддя,-

постановив:

Застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк на шістдесят днів до 08.09.2025 року включно.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ОСОБА_4 обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, у 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить суму у 90840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) гривень

Роз`яснити, що ОСОБА_4 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави на ОСОБА_4 покласти наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду на першу вимогу;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю та суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватись від спілкування з свідками в даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі невиконання вищеперерахованих обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення.

Строк дії покладених на ОСОБА_4 обов`язків становить два місяці й визначено до 08.09.2025 року включно.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні № №0000701 від 30.06.2025.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст буде виготовлено і проголошено 15.07.2025 о 16.00 годині.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1