Справа № 128/1185/25
Провадження №11-кп/801/838/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження № 0000189, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 05.03.2025 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 29 травня 2025 року по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця села Скала Оратівського району Вінницької області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , з середньою освітою, одруженого, не працюючого, в силі ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України,-

Зміст судового рішення та встановлені судом обставини.

Вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 29 травня 2025 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України та призначено покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнений від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Покладено на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України:

-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирішено питання про долю речових доказів.

Судом установлено, що 04 березня 2025 року інспекторами сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 3 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які згідно з п. 1 примітки до ст. 364 КК України є службовими особами, відповідно до розстановки сил та засобів відділу поліції № 3 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області здійснювався нагляд за дорожнім рухом на території Стрижавської об`єднаної територіальної громади Вінницького району Вінницької області в складі екіпажу «ІНФОРМАЦІЯ_2» на службовому автомобілі марки Mitsubishi «Outlander» номерний знак НОМЕР_1 .

Під час несення служби 04 березня 2025 року о 11 годині 30 хвилин вищевказаними працівниками поліції у смт. Стрижавка Вінницького району Вінницької області, помічено транспортний засіб марки ВАЗ 21150 державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який зупинено на підставі ст. 31, 35 Закону України «Про Національну поліцію», за порушення вимог знаку 4.1. «Рух прямо» Правил дорожнього руху.

У ході спілкування з водієм вказаного транспортного засобу - ОСОБА_7 , працівниками поліції встановлено, що водія позбавлено права керування транспортним засобом, у зв`язку з чим повідомлено останнього про те, що відносно нього буде винесено постанову про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 126 КУпАП (керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами).

В подальшому, 04 березня 2025 року у період з 11 години 35 хвилин по 11 годину 52 хвилини, перебуваючи в салоні службового автомобілю поліції марки Mitsubishi «Outlander» номерний знак НОМЕР_1 , на відрізку автомобільної дороги М-21, сполученням «Виступовичі - Житомир - Могилів-Подільський» 296-й км+389 м, у смт. Стрижавка Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_7 , з метою уникнення адміністративної відповідальності, усвідомлюючи, що працівники поліції є службовими особами, які згідно зі ст. 222 КУпАП уповноважені на складання постанови про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП, розуміючи незаконність своїх дій та достовірно знаючи про кримінальну відповідальність за пропозицію та надання неправомірної вигоди службовій особі, незважаючи на неодноразові попередження про відповідальність за таку пропозицію, діючи умисно, висловив пропозицію надання неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів у сумі 300 доларів США (що станом на 04.03.2025 згідно курсу валюти Національного Банку України, еквівалентно 12 477 гривень) інспектору СРПП відділу поліції № 3 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_9 з метою уникнення адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Суд кваліфікував дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 369 КК України як пропозиція службовій особі надати їй неправомірну вигоду за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, дії з використанням наданої їй влади.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що їх подала.

В апеляційній скарзі прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_8 ставиться питання про скасування вироку Вінницького районного суду Вінницької області від 29 травня 2025 року в частині призначення покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Просить в цій частині ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому за пред`явленим обвинуваченням покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

Апеляційна с карга мотивована тим, що при призначенні покарання суд неправильно застосував закон про кримінальну відповідальність, оскільки положеннями ст. 75 КК України виключається можливість звільнення особі від відбування покарання з випробуванням у разі вчинення нею корупційного кримінального правопорушення, яким є злочин, передбачений ч. 1 ст. 369 КК України. Таке неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність у свою чергу потягнуло призначення покарання, яке є явно несправедливим внаслідок м`якості.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги прокурора з підстав, викладених в ній та просив задовольнити її в повному об`ємі.

Обвинувачений ОСОБА_7 не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Як убачається з вироку, суд правильно встановив фактичні обставини справи і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. Даний висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та належним чином перевірених судом доказах, які в апеляційній скарзі не заперечуються і перевірці в апеляційній інстанції не підлягають.

Доводи апеляційної скарги прокурора в частині неправильного застосування Закону України про кримінальну відповідальність, що потягло призначення покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості (є явно несправедливим) суд вважає обґрунтованими з огляду на таке.

Згідно примітки до ст. 45 КК України (в редакції чинній на момент вчинення кримінального правопорушення) корупційними кримінальними правопорушеннями відповідно до цього Кодексу вважаються кримінальні правопорушення, передбачені, зокрема ст. 369 КК України.

Згідно вимог ч. 1 ст. 75 КК України (в редакції чинній на момент вчинення кримінального правопорушення) якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України та процесуального кодексу України щодо вдосконалення регулювання угод про визнання винуватості у кримінальних провадженнях щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією» № 4033-IX від 29.10.2024 ч. 1 ст. 75 КК України доповнено абзацом другим.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 75 КК України обмеження щодо застосування звільнення від відбування покарання з випробуванням, передбачені абзацом першим цієї частини, не застосовуються, якщо суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про визнання винуватості у кримінальних провадженнях щодо корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією.

Отже, законодавцем в ч. 1 ст. 75 КК України встановлена заборона звільнення від відбування покарання з випробуванням осіб, які вчинили корупційні злочини, окрім як у випадку затвердження угоди про визнання винуватості.

ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України - пропозиція службовій особі надати їй неправомірну вигоду за не вчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади.

У даному кримінальному провадженні угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_7 не укладалася.

За таких обставин, суд першої інстанції, звільняючи ОСОБА_7 , якого визнано винним у вчиненні корупційного кримінального правопорушення, від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК, неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме застосував закон, який не підлягає застосуванню та таке неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині звільнення ОСОБА_7 від відбування основного покарання у свою чергу потягнуло невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Однак на переконання суду достатнім покаранням у цьому провадженні буде обмеження волі на мінімальний термін на строк один рік.

У відповідності до ст. 420 КПК України необхідність застосування більш суворого покарання є підставою для скасування вироку суду першої інстанції і ухвалення нового вироку судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 413, 420 КПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 29 травня 2025 року у кримінальному провадженні № 0000189, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 05.03.2025 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України скасувати в частині призначення покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Визнати винуватим ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України та призначити покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

Початок строку покарання рахувати з дня прибуття та постановки на облік у виправному центрі.

У решті вирок залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений до суду касаційної інстанції (Касаційного кримінального Суду в складі Верховного Суду) протягом трьох місяців з дня проголошення.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Судді: