Справа №333/5849/25
Провадження №1-кс/333/2236/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2025 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного ОСОБА_6 ,розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_7 , погоджене прокурором Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0004911 від 01.07.2025 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Мала Токмачка Оріхівського району Запорізької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 НГУ, у військовому званні «солдат», раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України,

ВСТАНОВИВ:

02.07.2025 року старший слідчий першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_7 звернувся до суду із клопотанням погоджене із прокурором Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0004911 від 01.07.2025 рокуза ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 19.06.2025 року, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою ухилення від військової служби, без поважних причин, самовільно залишив місце служби, а саме місце дислокації підрозділів військової частини НОМЕР_1 НГУ на території АДРЕСА_2 , після чого свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до місця служби та військової частини не приймав та про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв та незаконно перебував за межами місця служби до 01.07.2025, а саме до моменту встановлення його місцезнаходження органом досудового розслідування.

Таким чином, військовослужбовець ОСОБА_5 , за викладених вище обставин, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 4 ст. 408 КК України дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

01.07.2025 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженцю с. Мала Токмачка Оріхівського району Запорізької області, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 НГУ, у військовому званні «солдат», раніше не судимому, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Провина ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення (злочину), повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме: повідомлення з військовій частині НОМЕР_1 НГУ за фактом відсутності на службі військовослужбовця ОСОБА_5 ; протоколами допиту свідків військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 НГУ, які пояснили обставини відсутності ОСОБА_5 на службі; іншими матеріалами кримінального провадження.

Таким чином, під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення (злочину), за який Кримінальним кодексом України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років.

Згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Наявність вказаних ризиків підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, а саме за вчинення злочину за правовою кваліфікацією, передбаченою ч. 4 ст. 408 КК України, який згідно ст. 12 КК України, віднесений до категорії особливо тяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років. Так, розуміючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення (злочину), суворість та невідворотність послідуючого покарання, підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Про вказані наміри підозрюваного вже свідчить його поведінка, оскільки достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин, а саме самовільно залишення місця несення служби (нез`явлення на службу), яке по своїй суті являється переховуванням від правоохоронних та інших державних органів, а також органів військового управління з метою невиконання обов`язків військової служби.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовується тим, що на даний час, у зв`язку із початковим етапом досудового розслідування даного кримінального провадження, встановити всіх свідків не виявилося можливим, однак, досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, а відтак ОСОБА_5 , у випадку застосування до нього запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, може здійснювати тиск на них, які враховуючи початковий етап досудового розслідування ще не були допитані у кримінальному провадженні, однак підлягають обов`язковому допиту в якості свідків, що суттєво вплине на можливість уникнення ОСОБА_5 кримінальної відповідальності та сприятиме перешкоджанню здійсненню досудового розслідування даного кримінального провадження.

Застосувати більш м`які запобіжні заходи до ОСОБА_5 неможливо, оскільки, відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються у вчиненні злочину, передбаченого статтею 408 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи характер злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 значну суспільну небезпечність інкримінованого йому злочину, беручи до уваги, що військове кримінальне правопорушення у період воєнного стану, у вчиненні якого він підозрюється, є тяжким та вчинене в той час коли весь Український народ героїчно протистоїть військовій агресії російської федерації, а також те, що вказане кримінальне правопорушення має підвищений суспільно небезпечний характер, оскільки впливає на обороноздатність України, та те, що вказана його протиправна діяльність створює в очах громадян та суспільства в цілому негативне враження - безладдя та безкарності у Збройних силах України, сторона обвинувачення вважає за можливе не визначати розмір застави, оскільки вона не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_4 клопотання підтримав з підстав викладених в ньому, просив задовольнити.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання слідчого та просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання слідчого, просив відмовити в задоволенні у повному обсязі та пояснив, що 19.06.2025 , був доставлений працівниками ТЦК, до приміщення ТЦК, звідки переліз через паркан та пішов додому, проте що він був мобілізований до військової частини йому відомо не було, про зарахування його до військової частини не знав з наказом про зарахування ознайомлений не був, де знаходиться частина йому не відомо, також жодного разу не бачив і командира цієї частини. Вчора до нього додому прийшли працівники поліції , якими він був затриманий.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що його підзахисний не був зарахований до військової частини для проходження військової служби належним чином, тому вважає, що клопотання слідчого задоволенню не підлягає, ризики відсутні.

Заслухавши слідчого, прокурора, підозрюваного, захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Клопотання слідчого, погоджене із прокурором, оформлене відповідно до вимог ст.184 Кримінального процесуального кодексу України.

Судом встановлено, 01.07.2025 року до ЄРДР внесено відомості про скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України (кримінальне провадження №0004911).

01.07.2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч.4 ст.408 КК України.

На підтвердження провини ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, слідчий посилається на наступні докази: повідомлення з військовій частині НОМЕР_1 НГУ за фактом відсутності на службі військовослужбовця ОСОБА_5 ; протоколами допиту свідків військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 НГУ, які пояснили обставини відсутності ОСОБА_5 на службі; іншими матеріалами кримінального провадження.

Нормами ч. 2 ст. 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідка у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Приймаючи рішення про обрання запобіжного заходу, суд враховує вимоги ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, фактичні обставини справи, дані про особу підозрюваного, характер пред`явленої підозри, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному та їх взаємозв`язок з можливими ризиками по справі.

Як вбачається з матеріалів, наявних у заявленому клопотанні, підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років. Однак тяжкість потенційного покарання не є достатньою та безумовною підставою для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому, наведені вище обставини жодним чином не підтверджують можливість підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування/суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Так, при розгляді клопотання слідчим суддею враховано, що підозрюваний ОСОБА_5 є особою раніше не судимою, разом з тим має постійне місце проживання, стійкі соціальні зв`язки, що в сукупності дає слідчому судді підстави вважати, що застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не відповідатиме меті його застосування.

В судовому засіданні слідчим та прокурором жодним чином не наведено обґрунтованих доводів, з посиланням на належні та допустимі докази, що дають слідчому судді підстави вважати, що у разі не обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній буде ухилятися від органів досудового розслідування чи суду, буде незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні та може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

За обставин наведених вище, слідчий суддя дійшов висновку, що наведені дані в своїй сукупності дають підстави вважати, що застосування до ОСОБА_5 такого виключного запобіжного заходу як тримання під вартою є невиправдано суворим запобіжним заходом.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку про відмову в задоволені клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , оскільки не встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, не може слугувати підставою для обрання найсуворішого запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст.176-178, 183, 184, 194 КПК України

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_7 , погоджене прокурором Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0004911 від 01.07.2025 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, відмовити.

Негайно звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти в залі суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду.

Повний текст ухвали складений та оголошений о 10 год. 40 хв. 07 липня 2025 року.

Слідчий суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя ОСОБА_1