ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2025 року

м. Київ

справа № 220/1387/24

провадження № 51-5506км24

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора ОСОБА_6 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 24 жовтня 2024 року про відмову в поновленні строку на апеляційне оскарження та повернення апеляційної скарги в кримінальному провадженні, унесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000076, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тореза Донецької області, громадянина України, який зареєстрований у АДРЕСА_1 , фактично проживає в АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі - КК України).

Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

За ухвалою Великоновосілківського районного суду Донецької області від 02 жовтня 2024 року на підставі ст. 49 КК України ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закрито кримінальне провадження за обвинуваченням його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України).

Вирішено питання стосовно речових доказів і процесуальних витрат.

За ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 24 жовтня 2024 року прокурору відмовлено у поновленні строку на апеляційне оскарження ухвали Великоновосілківського районного суду Донецької області від 02 жовтня 2024 року стосовно ОСОБА_7 та повернуто його апеляційну скаргу із усіма доданими до неї документами.

Вимоги касаційної скарги й узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі прокурор ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 24 жовтня 2024 року у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Зазначає, що суд необґрунтовано вважає строком подання прокурором апеляційної скарги 14 жовтня 2024 року, а також те, що строк на апеляційне оскарження ухвали Великоновосілківського районного суду Донецької області від 02 жовтня 2024 року закінчується 11 жовтня 2024 року о 15:45 та пов`язує це із закінченням робочого дня п`ятниці у судах.

Не погоджується з указівкою суду про те, що прокурор не надав доказів направлення апеляційної скарги 11 жовтня 2024 року через підсистему «Електронний суд», зокрема рухом картки документа/сформованим документом, який завантажено в «Електронний суд» та підписано кваліфікованим цифровим підписом прокурора, під час чого в нижньому лівому куті автоматично виставляється дата підписання документа в підсистемі «Електронний суд».

Стверджує, що при оголошенні 02 жовтня 2024 року лише резолютивної частини ухвали місцевого суду сторона обвинувачення не була обізнана з мотивами ухвалення цього рішення, тому не могла навести обґрунтовані доводи щодо незаконності вказаної ухвали суду та підготувати апеляційну скаргу в строки, визначені п. 2 ч. 2 ст. 395 КПК України.

Прокурор переконаний, що, оскільки мотиви ухвалення судового рішення стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, стали відомі 04 жовтня 2024 року - із дати оприлюднення повного тексту у Єдиному державному реєстрі судових рішень України (далі - ЄДРСР), а апеляційну скаргу прокурор подав у семиденний строк з цієї дати, а саме 11 жовтня 2024 року. Тому строки апеляційного оскарження підлягають поновленню.

Уважає помилковим посилання суду про те, що матеріали кримінального провадження не містять примірника апеляційної скарги, на якому у лівому нижньому куті автоматично сформована дата та клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, поданих через підсистему «Електронний суд».

Прокурор наводить доводи на переривання перебігу давності притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності. Вважає, що ОСОБА_7 не підлягав звільненню від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор ОСОБА_5 підтримала касаційну скаргу прокурора.

Заслухавши суддю-доповідача, з`ясувавши позицію прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Мотиви Суду

Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення (ч. 1 ст. 412 КПК України).

Відповідно до положень ст. 370, ч. 2 ст. 418 КПК України ухвала суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги повинна бути законною, обґрунтованою та вмотивованою. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави для його ухвалення.

Положення КПК України про строки регламентують їхню тривалість, порядок обчислення та наслідки закінчення цих строків. У кримінальному процесуальному законодавстві України строки встановлюються, продовжуються і поновлюються. Для правильного обчислення строку важливого значення набувають приписи правових норм, які стосуються визначення початкового моменту перебігу строку, обставин, що впливають на його перебіг, і встановлення моменту його закінчення. При визначенні початку обчислення строку важливо точно знати момент, з якого починається його перебіг.

Відповідно до вимог ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Пунктом 4 ч. 3 ст. 399 КПК України передбачено, що апеляційна скарга повертається особі, яка її подала, у випадку, якщо таку скаргу подано після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Відмовляючи прокурору у поновленні строку на апеляційне оскарження ухвали судді та повертаючи апеляційну скаргу, апеляційний суд вмотивував своє рішення тим, що право на апеляційне оскарження є диспозитивним, а право суду щодо вирішення питання про поновлення строку на апеляційне оскарження відноситься до дискреційних повноважень колегії суддів апеляційної інстанції. Апеляційний суд також зазначив, що посилання прокурора на те, що він 04 жовтня 2024 року в ЄДРСР ознайомився з повним текстом оскаржуваної ухвали, непрямо підтверджує ту обставину, що прокурор мав об`єктивну можливість підготувати та подати апеляційну скаргу у встановлений законом строк. Крім того, навіть при відрахуванні строку на апеляційне оскарження з 04 жовтня 2024 року, апеляційна скарга подана 14 жовтня 2024 року, тобто за межами строку на апеляційне оскарження. В ухвалі апеляційного суду також зазначено про те, що доводи прокурора стосовно того, що він подав апеляційну скаргу 11 жовтня 2024 року о 16:37 через підсистему «Електронний суд», не підтверджено доказами. Зокрема, не підтверджено рухом картки документу/сформованим документом, який завантажено в «Електронний суд» та підписано кваліфікованим цифровим підписом прокурора, під час якого в нижньому лівому куті автоматично виставляється дата підписання документу.

Отже, суд апеляційної інстанції вважав, що в цьому випадку дата отримання повного тексту ухвали суду не може вважатися поважною підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження. Крім того, навіть при відрахуванні строку на апеляційне оскарження з дати повного тексту ухвали, то строк був пропущений.

Колегія суддів Верховного Суду не погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції та зазначає таке.

Підставою для поновлення строку є поважні причини його пропуску, якими є лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Частинами 1 та 2 ст. 376 КПК України передбачено, що судове рішення проголошується прилюдно негайно після виходу суду з нарадчої кімнати. Головуючий у судовому засіданні роз`яснює зміст рішення, порядок і строк його оскарження.

Якщо складання судового рішення у формі ухвали вимагає значного часу, суд має право обмежитися складанням і оголошенням його резолютивної частини, яку підписують всі судді. Повний текст ухвали повинен бути складений не пізніше п`яти діб з дня оголошення резолютивної частини і оголошений учасникам судового провадження. Про час оголошення повного тексту ухвали має бути зазначено у раніше складеній її резолютивній частині.

Також у резолютивній частині ухвали має бути зазначено строк і порядок набрання ухвалою законної сили та її оскарження (п. 3 ч. 1 ст. 372 КПК України).

Як зазначено в ухвалі Київського апеляційного суду від 28 травня 2024 року, матеріали кримінального провадження не містять примірника апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, поданих через підсистему «Електронний суд», прокурор не надав доказів направлення скарги через підсистему «Електронний суд» і під час судового засідання суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга була доставлена безпосередньо до суду першої інстанції нарочно 14 жовтня 2024 року. Доказів передання апеляційної скарги відділенню поштового зв`язку прокурором не надано і матеріали справи таких не містять.

Відтак, на думку суду апеляційної інстанції, вказані доводи прокурора щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження не можуть бути визнані поважними причинами, які б давали підстави для поновлення йому строку на апеляційне оскарження ухвали Великоновосілківського районного суду Донецької області від 02 жовтня 2024 року стосовно ОСОБА_7 .

Колегія суддів Верховного Суду не погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції та зазначає таке.

З матеріалів провадження убачається, що прокурору ОСОБА_8 Великоновосілківський районний суд Донецької області 02 жовтня 2024 року надіслав для відома та виконання лише вступну та резолютивну частину ухвали стосовно ОСОБА_7 (а.к.п. 51). Повний текст зазначеної ухвали місцевий суд надіслав прокурору лише 07 жовтня 2024 року (а.к.п. 55).

Водночас прокурор посилається на те, що з повним текстом ухвали він ознайомився 04 жовтня 2024 року, коли ухвалу було оприлюднено в ЄДРСР, що не заперечує і апеляційний суд. Колегія суддів Верховного Суду немає сумнівів у цьому твердженні прокурора і вважає 04 жовтня 2024 року - дату надання загального доступу до ЄДРСР - днем, коли прокурор мав можливість ознайомитися з повним текстом ухвали апеляційного суду.

Висновок апеляційного суду про те, що підсистема «Електронний суд» не підтверджує надходження апеляційної скарги прокурора 11 жовтня 2024 року о 16:37 в місцевий суд, є безпідставним.

З матеріалів підсистеми Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи - «Електронний суд» вбачається, що 11 жовтня 2024 року у цій системі було сформовано два документи, а саме: апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 на ухвалу Великоновосілківського районного суду Донецької області від 02 жовтня 2024 року та його клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому він просив поновити строк апеляційного оскарження зазначеного рішення суду.

Разом з тим, у клопотанні про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали суду від 02 жовтня 2024 року стосовно ОСОБА_7 прокурор зазначив, що сторона обвинувачення не була обізнана з мотивами ухвалення вказаного судового рішення, а тому була позбавлена можливості для наведення обґрунтованих доводів щодо незаконності ухвали та підготовки апеляційної скарги в строки, визначені п. 2 ч. 2 ст. 395 КПК України.

Згідно з позицією, викладеною в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27 травня 2019 року у справі № 461/1434/18 (провадження № 51-6470кмо18), у випадку необізнаності заінтересованих осіб з мотивами прийнятого слідчим суддею рішення, вказане за їхнім клопотанням може бути визнано поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та підставою для його поновлення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 117 КПК України.

Колегія суддів уважає, що суд апеляційної інстанції не дав оцінки доводам прокурора ОСОБА_6 , висловленим на обґрунтування поважності причин пропуску процесуального строку в заявленому ним клопотанні, не врахував наведеної вище позиції Верховного Суду та дійшов передчасного висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання.

З огляду на вказане ухвала апеляційного суду на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, під час якого суду необхідно урахувати викладене та постановити законне й обґрунтоване судове рішення, належним чином умотивувавши свої висновки.

Отже, касаційна скарга прокурора ОСОБА_6 підлягає задоволенню, а ухвала апеляційного суду - скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК України, Верховний Суд

ухвалив:

Касаційну скаргу прокурора ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 24 жовтня 2024 року про відмову у поновленні строку на апеляційне оскарження та повернення апеляційної скарги у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3