Справа № 212/4173/25
У Х В А Л А

13 травня 2025 року м. Кривий Ріг

Слідчий суддя Покровського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого СВ відділення поліції № 3 КРУП ГУ НП в Дніпропетровській області, яке погоджено з прокурором Криворізької північної окружної прокуратури Дніпропетровської області, про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Отрадний, Самарської області, РФ, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , судимого:

1) 23.02.2018 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу за ст. 186 ч. 1 КК до 120 годин громадських робіт;

2) 01.07.2019 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу за ст. 186 ч. 2, 75, 76 КК до 4 років позбавлення волі із іспитовим строком на 3 роки, який було скасовано ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 24 листопада 2020 року в частині призначеного покарання та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі;

3) 29.07.2021 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за ст. 185 ч. 2 ст. 15 ч. 2, ст. 70 ч. 4 КК до 4 років позбавлення волі;

4) 30.08.2021 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу за ст. 185 ч. 2, 71 ч. 1 КК до 4 років 1 місяця позбавлення волі, звільненого по відбуттю покарання 07.10.2024 року,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

встановив:

До слідчого судді Покровського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшло клопотання слідчого СВ відділення поліції №3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , погоджене з прокурором, в обґрунтування якого слідчий зазначив, що досудовим розслідуванням за кримінальним провадженням № 0000522 від 18.04.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, було встановлено, що 17.04.2025, близько 14:00 години ОСОБА_4 разом з своїм знайомим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 знаходились в приміщені квартири АДРЕСА_3 , де спілкувались та хотіли вжити спиртні напої.

Під час спілкування, між ОСОБА_4 з одної сторони та ОСОБА_6 з іншої, відбулася словесна сварка, на побутовому ґрунті, в результаті якої у ОСОБА_4 раптово виникла особиста гостра неприязнь, до ОСОБА_6 та умисел направлений на спричинення йому тяжких тілесних ушкоджень за вище вказаних мотивів.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на спричинення ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень на ґрунті раптово виниклої особистої неприязні до нього, ОСОБА_4 знаходячись в приміщені кімнати розташованій в квартирі АДРЕСА_3 , близько 14.10 годин 17.04.2025, умисно завдав потерпілому ОСОБА_6 , який стояв звернутий до нього обличчям, не менш трьох ударів кулаком в ліву та праву ділянку голови, після чого, зі значною силою завдав не менше трьох ударів правою ногою в ділянку тулубу.

Після цього, потерпілий ОСОБА_6 покинув приміщення квартири та в подальшому викликав бригаду швидкої медичної допомоги і його було госпіталізовано до КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» КМР», де йому було надано медичну допомогу.

В результаті умисних протиправних дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_6 спричинені тілесні ушкодження у вигляді поєднаної травми, ЗЧМТ, струсу головного мозку, забій м`яких тканин голови, закритої травми грудної клітини, забій грудної клітини, закритої травми животу, гемоперитонеумом, відриву жовчного міхура, закритого перелому поперекових відростків L2-L3 ліворуч, що за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

Отже, 18.04.2025 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК, за ознаками умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

18.04.2025 року ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України та підозрюваному ухвалою слідчого судді обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 17 травня 2025 року.

Орган досудового розслідування вважає, що наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК: можливість ОСОБА_4 перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом; вчинити інше кримінальне правопорушення; незаконно впливати на свідків, потерпілого в даному кримінальному провадженні.

Також через тяжкість покарання, що загрожуватиме ОСОБА_4 у разі визнання його винним, існує необхідність запобігання вказаних ризиків шляхом продовження застосування до підозрюваного запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, з визначенням застави в сумі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60560 гривень, строком до 19.06.2025 року включно.

В судовому засіданні прокурор на задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому наполягав.

Підозрюваний та захисник заперечували проти задоволення клопотання слідчого, вказуючи, що свою провину ОСОБА_4 визнає повністю, кається у скоєному та бажає відшкодувати завдану потерпілому шкоду. Додавали, що наведені прокурором ризики не були підтверджені, оскільки підозрюваний молодого віку та не збирається ухилятися від правосуддя. Крім того ОСОБА_4 мешкає сам по АДРЕСА_2 , оскільки він виховувався в інтернаті, де зареєстровано його місце проживання. Отже, просили обрати більш м`який запобіжний захід ОСОБА_4 у виді домашнього раешту в певний піреод доби чи особисте зобовязання, бо ухилятись від слідства він не збирається.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя встановив, що відомості про кримінальне правопорушення були внесені до ЄРДР за № 0000522 від 18.04.2025 р. за правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 121 КК України.

18 квітня 2025 року відповідно до ст. 208 КПК України було затримано ОСОБА_4 , а 19.04.2025 року підозрюваному ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 30 днів, тобто до 17.05.2025 року.

18 квітня 2025 року було повідомлено про підозру ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 121 КК України, за ознаками умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Копію клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та додані до нього матеріали сторона захисту отримала завчасно.

Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Європейський суд з прав людини у справі «Фокс, Кембел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Так слідчий суддя встановив за п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину за ч. 1 ст. 121 КК підтверджується оглянутими в судовому засіданні матеріалами клопотання слідчого: оглядом місця події; допитом свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , протоколом слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_7 ; допитом підозрюваного ОСОБА_4 ; речовими доказами.

За ч. 3 ст. 197 КПК строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК.

За змістом ст. 199 КПК підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також є обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою особи.

Так відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК слідчий суддя вважає доведеним наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК, на які вказав прокурор, такі як ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим шляхом, зважаючи на тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винним у вчинені інкримінованого йому тяжкого злочину та відсутністю у нього міцних соціальних зв`язків.

Також слідчий суддя вказує, що прокурором було доведено ризик можливого скоєння ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення, зважаючи на наявність у нього не знятої та не погашеної судимості.

Натомість, інші наведені прокурором ризики за ст. 177 КПК України не були доведені перед судом.

Так слідчий суддя зазначає, що відповідно до ст. 29 Конституції України, ст. ст. 12, 177 КПК України, право на свободу та особисту недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини. Враховуючи те, що запобіжним заходом обмежуються конституційні права і свободи особи, ще до визнання її винною у вчиненні злочину, а тому обрання та продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою є виключним і найбільш суворим запобіжним заходом і застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Також слідчий суддя враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену в справі «Бузаджи проти Республіки Молдова» (Buzadji v. the Republic of Moldova) (заява № 23755/07, пп. 112-114) в частині того, що тримання під вартою та цілодобовий домашній арешт є за своїм змістом ідентичними запобіжними заходами.

При цьому ОСОБА_4 має постійне місце проживання в АДРЕСА_2 , де мешкає сам тривалий час, оскільки близьких рідних не має, бо виховувася в інтернаті, де безпосередньо зареєстровано його місце проживання.

Також відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.

Враховуючи, що з часом для досудового розслідування ризики встановлені слідчим суддею за ст. 177 КПК зменшуються, то для подальшого утримання під вартою ОСОБА_4 раніше встановлені ризики повинні не втратити своєї ваги.

У цьому сенсі слідчий суддя вказує, що можливий сплив на вже допитаних свідків та потерпілого, з якими було проведено слідчий експеримент, з боку підозрюваного, який свою провину визнає повністю та кається в скоєному, фактично нівельований.

При цьому слідчий суддя зважає на те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, за скоєння якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, що дозволяє за певних умов при доведеності провини підозрюваного вироком суду в скоєні інкримінованого йому злочину застосувати до ОСОБА_4 положення ст. 75, 76 КК України.

Отже, встановлені обставини справи у сукупності із даними особи підозрюваного доводять на думку слідчого судді недоцільність подальшого утримання під вартою ОСОБА_4 в рамках вказаного кримінального провадження, що свідчить про можливість обрання останньому більш м`якого запобіжного заходу, про що клопотала сторона захисту.

Відповідно до ст. 181 КПК домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого.

Отже, на підставі ст. 199 КПК слідчий суддя вважає, що прокурором не доведено повною мірою обставини, які свідчать про те, що доведені перед судом ризики не зменшились, а викладені обставини щодо необхідності проведення певних процесуальних дій дійсно перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання підозрюваного під вартою, що підтверджується матеріалами клопотання, де не вказано, що саме необхідно вчинити з процесуальних дій для завершення досудового розслідування в межах дії попередньої ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 у виді тримання під вартою.

Таким чином, оскільки ОСОБА_4 мешкає в АДРЕСА_2 , що враховуючи на встановлені слідчим суддею ризики за ст. 177 КПК, а також обставини кваліфікації дій підозрюваного, свідчить про можливість обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 у виді домашнього арешту.

При цьому суд враховує, що підозрюваний живе сам, немає підтримки близьких, тому немає підстав для застосування ОСОБА_4 цілодобового домашнього арешту.

Також слідчий суддя враховує, що підозрюваний немає доходів для існування, однак виявив бажання, працюючи, відшкодувати завдану шкоду потерпілому.

Враховуючи наведене вмотивування, суд дійшов переконання про можливість обрання відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту саме в певний період доби за місцем проживання підозрюваного.

Підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу слідчий суддя не вбачає, оскільки інші запобіжні заходи не зможуть запобігти встановленим ризикам, визначеним ст. 177 КПК.

При цьому згідно із ст. 194 КПК слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки згідно із ч. 5 ст. 194 КПК.

Керуючись ст.176-178, 183, 184, 202, 307, 395 КПК, -

постановив:

У задоволенні клопотання слідчого СВ відділення поліції №3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області, погоджене з прокурором Криворізької північної окружної прокуратури Дніпропетровської області, про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби строком на 60 днів, тобто до 12 липня 2025 року, звільнивши його з-під варти в залі суду та доставивши у супроводі працівників поліції до місця проживання підозрюваного, тобто до приміщення квартири по АДРЕСА_2 .

Покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- не залишати приміщення квартири по АДРЕСА_2 у період часу з 19-00 год. до 5-00 год. наступного дня;

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатися із м. Кривий Ріг без дозволу слідчого, прокурора або суду залежно від стадії провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

В разі невиконання покладених обов`язків підозрюваним, наступають наслідки передбачені КПК.

З метою перевірки та контролю за поведінкою підозрюваного покласти на ВП № 3 КРУП ГУ НП в Дніпропетровській області обов`язок щодо проведення перевірок за місцем мешкання ОСОБА_4 .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1