ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-кп/819/103/25
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2025 року Херсонський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

адвоката: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000264 за апеляційною скаргою першого заступника керівника Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 05 серпня 2024 року щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсона, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою : АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 05 серпня 2024 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Вирішено питання про процесуальні витрати.

Запобіжний захід не обирався.

Цим вироком суд визнав ОСОБА_7 винуватим в тому, що він 19.06.2024 року близько 10:07 год., перебуваючи поблизу будинку № 54 по вул. Вишнева в м. Херсоні на підґрунті раптово виниклих неприязних відносин, під час сварки, з метою заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 умисно завдав один удар кулаком правої руки в ділянку обличчя, чим спричинив ОСОБА_10 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 213 від 20.06.2024 тілесні ушкодження у вигляді: синця спинки носу та повік, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Таким чином, умисні дії ОСОБА_7 перебувають у безпосередньому причинному зв`язку із отриманими ОСОБА_10 тілесними ушкодженнями.

Суд кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

Узагальнені доводи та вимоги апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі перший заступник керівника Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_9 (далі прокурор) просить вирок суду стосовно ОСОБА_7 скасувати у частині призначеного покарання з підстав невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.

Постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді 150 годин громадських робіт.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок суду вважає незаконним і таким, що підлягає скасуванню в частині призначеного покарання з підстав невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.

Зазначає, що приймаючи рішення про призначення ОСОБА_7 покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн. з посиланням на те, що обвинувачений раніше судимий, вік, матеріальний стан, наявність обставини, що пом`якшує покарання щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання суд не дотримався вимог ст. 50, 65 КК України

Зазначає, що поза увагою суду першої інстанції залишилася негативна репутація обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, а саме: 1) 06.03.2017 Херсонським міським судом Херсонської області за ст. 15 ч. 2, 185 ч. 1 КК України до 1 року позбавлення волі. Ha підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком нa 1 рік; 2) 27.03.2017 Херсонським міським судом Херсонської області за ст. 185 ч. 3, 185 ч. 1, 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки; 3) 14.02.2019 Херсонським міським судом Херсонської області за ст. 15 ч. 2, 185 ч. 2, 185 ч. 2, 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнився 29.05.2020 року по відбуттю строку покарання.

Між тим, ОСОБА_7 через незначний проміжок часу після відбуття покарання за вчинення умисного тяжкого злочину, маючи непогашену судимість, знов вчинив умисне кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я, що свідчить про систематичність його злочинної діяльності та небажання ставати на шлях виправлення, що значною мірою підвищує його суспільну небезпечність.

Суд не надав належної оцінки тим обставинам, що обвинувачений не має законних джерел доходів та міцних соціальних зв`язків, що може зумовити продовження ним злочинної діяльності у разі призначення, відповідно до вимог ст. 51 КК України, найліберальнішої міри покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн.

Визнання судом пом`якшуючою обставиною щире каяття не дає підстав для висновку про можливість виправлення обвинуваченого у разі призначення покарання у виді штрафу, а є лише обставиною, яка може бути врахована при призначенні альтернативного покарання у виді громадських робіт, визначеного в санкції інкримінованої статті.

Стверджує, що призначене ОСОБА_7 покарання у виді штрафу не відповідає вимогам ст. 65 КК України, оскільки є явно несправедливим унаслідок м`якості та не забезпечить мети кримінального покарання, що передбачає не тільки виправлення засудженого, але й запобігання вчиненню нових злочинів, тому враховуючи наявність обставини, що пом`якшує покарання щире каяття, відсутність обставин, що його обтяжують вважає за можливе призначити ОСОБА_7 покарання у виді громадських робіт в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України.

Позиції учасників судового провадження, висловлені в ході апеляційного розгляду.

Прокурор ОСОБА_6 підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

Потерпілий ОСОБА_10 в судове засідання 24.06.2025 року не з`явився, подав заяву про подальший розгляд справи за його відсутності. Зазначив, що з апеляційною скаргою прокурора згоден і просить її задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_7 та адвокат ОСОБА_8 заперечували проти задоволення апеляційних вимог.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Мотиви Суду.

В апеляційній скарзі не оспорюються висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за встановлених і викладених у вироку обставин, кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 125 КК України, а тому вирок в цій частині в апеляційному порядку не перевіряється відповідно до положень ч. 1 ст. 404 КПК України.

Вирок в апеляційному порядку перевіряється в межах доводів і вимог апеляційної скарги в частині призначеного покарання.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, повинно бути визначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення виходячи з принципу співмірності, покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності, даним про особу винного, крім того, повинні братися до уваги обставини, які обтяжують і пом`якшують покарання.

Як видно із вироку, визначаючи ОСОБА_7 вид та міру покарання, суд першої інстанції послався на врахування характеру та ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до кримінального проступку, відомостей про особу обвинуваченого його вік та матеріальний стан, те що він не має місця реєстрації, однак постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на обліку у лікаря нарколога не перебуває, офіційно не працевлаштований, утриманців не має.

Обставин, що обтяжують покарання судом встановлено не було.

До обставин, що пом`якшують покарання суд відніс щире каяття.

Суд вважав за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у межах санкції ч. 1 ст. 125 КК у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду, оскільки судом не у повній мірі були враховані обставини , передбачені ст. 50, 65 КК України.

Згідно ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом та розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, повинно бути визначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення виходячи з принципу співмірності, покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності, даним про особу винного, крім того, повинні братися до уваги обставини, які обтяжують і пом`якшують покарання.

Із вироку видно, що при призначенні покарання суд не у повній мірі врахував відомості про особу обвинуваченого. Зокрема із обвинувального акта та матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 раніше судимий, зокрема 27.03.2017 року Херсонським міським судом за ч. 3 ст. 185 КК, 14.02.2019 року Херсонським міським судом Херсонської області за ст. 15 ч. 2, 185 ч. 2, 185 ч. 2, 71 КК України . Звільнений 29.05.2020 року по відбуттю строку покарання.

В період не знятої та непогашеної судимості за попередніми вироками ОСОБА_7 скоїв інкримінований кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України , що свідчить про схильність обвинуваченого до скоєння кримінальних правопорушень та підвищує суспільну небезпечність особи обвинуваченого.

ОСОБА_7 як видно із матеріалів провадження, офіційно не працевлаштований, офіційного джерела доходів не має, характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, доказів наявності у нього неповнолітніх дітей та утриманців не надано.

На думку колегії суддів, при призначенні ОСОБА_7 покарання у виді штрафу суд формально послався на врахування проте фактично не в достатній мірі врахував обставини вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, що призвело до призначення покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та є несправедливим внаслідок м`якості.

Призначене ОСОБА_7 покарання у виді штрафу, тобто найбільш м`якого виду покарання, встановленого відповідною санкцією хоч і не виходить за межі, встановлені ч.1 ст. 125 КК України, але за своїм видом є явно несправедливим через м`якість, і не буде ефективним засобом примусу, який застосовується з метою забезпечення виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи викладене, вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання підлягає скасуванню на підставі ч.2 ст. 409 КПК , ст. 414, п.2 ч. 1 ст. 420 КПК України з ухваленням в цій частині нового вироку.

При призначенні ОСОБА_7 покарання колегія суддів враховує, що ОСОБА_7 скоїв кримінальний проступок, враховує відомості про особу обвинуваченого, який раніше судимий, офіційно не працевлаштований, офіційного джерела доходів не має, характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, доказів наявності у нього неповнолітніх дітей та утриманців не має, враховує щире каяття як обставину, що пом`якшує покарання , відсутність обставин, що обтяжують покарання , думку потерпілого викладеного у його заяві про підтримання апеляційних вимог прокурора, яка підлягає врахуванню у сукупності з іншими обставинами, передбаченими ст. 65 КК , межі апеляційних вимог прокурора та вважає, що покарання у виді 150 годин громадських робіт буде відповідати меті покарання та положенням ст. 50, 65, 69-1 КК України, необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_7 та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Враховуючи викладене, апеляційну скаргу належить задовольнити.

Керуючись ст. 370, 374,404, 405, 407,414,409,420, ч.15 ст. 615 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу заступника керівника Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 05 серпня 2024 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок.

ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 125 КК України призначити покарання у виді 150 годин громадських робіт.

В іншій частині вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом 3-х місяців може бути оскаржений у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4