Єдиний унікальний номер 317/2478/25
Номер провадження 1-в/317/99/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника органу виконання покарань ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Державною установою «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» у приміщенні Запорізького районного суду Запорізької області подання установи виконання покарань про приведення у відповідність до вимог закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» вироку відносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жовте, П`ятихатського району, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1.24.06.2020 Врадіївським районним судом Миколаївської області за ч.ч. 1, 2 ст. 185, ст.ст. 70, 75, 76 КК України до позбавлення волі на строк 3 (три) роки з іспитовим строком 1 рік;

2.07.09.2020 Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70, ст.ст. 75, 76 КК України до позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з іспитовим строком 3 роки; Вироком Миколаївського апеляційного суду від 10 червня 2021 року скасовано вирок суду першої інстанції в частині порядку застосування ч. 4 ст. 70 КК України, призначене таке ж покарання, як і судом першої інстанції;

Відбуває покарання за вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 липня 2021 року, яким засуджений за ч.ч. 2, 3 ст. 185, ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшло подання БВК-99 про приведення вироку відносно засудженого ОСОБА_5 у відповідність до закону у зв`язку з декриміналізацією діяння.

У судовому засіданні представник установи виконання покарань та засуджений ОСОБА_5 подання підтримали та просили його задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні не заперечив проти задоволення подання, оскільки всі епізоди злочинної діяльності, які були кваліфіковані за відповідною частиною статті 185 КК України за останнім вироком, підпадають під дію закону щодо декриміналізації.

Вислухавши засудженого та представника органу виконання покарань, прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 відбуває покарання за вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12.07.2021. Цим вироком він засуджений за ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 (три) роки. На підставі ст. 71 КК України до покарання за цим вироком частково приєднане невідбуте покарання за вироком Миколаївського апеляційного суду від 10.06.2021 та визначене остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 1 місяць.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків, суд має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Згідно з ч. 3 ст. 74 КК України, призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Частиною 6 статті 3 КК України встановлено норму, за якою зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було викладено в новій редакції ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 2 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Таким чином, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо вартість такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Отже, відповідно до положень ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в редакції Закону № 3886-ІХ, який набрав чинності 09.08.2024, декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість вкраденого становить до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Судом оглянуто вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12.07.2021 відносно ОСОБА_5 , за яким він в даний час відбуває покарання. За всіма епізодами вартість викраденого ОСОБА_5 майна є суттєво нижчою за встановлену Законом № 3886 мінімальну межу кримінальної відповідальності.

З огляду на наведене, суд вважає необхідним застосувати у даній справі зворотну дію у часі Закону № 3886-IX, яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кримінального кодексу України за принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, враховуючи часткову декриміналізацію крадіжки, введену новим Законом № 3886-IX, на підставі ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, суд вважає необхідним звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання за вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12.07.2021 у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння.

При цьому суд констатує, що діяння за цим вироком, які були вчинені ОСОБА_5 26 січня 2021 року, 18 лютого 2021 року та 05 квітня 2021 року, вчиненні з проникненням у сховище та могли б бути кваліфіковані за ч. 1 ст. 162 КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 337 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

В той же час, перекваліфікація діянь, вчинених ОСОБА_5 за вироком від 12.07.2021 (епізоди від 26.01.2021, 18.02.2021 та 05.04.2021) призведе до необхідності застосування статті 71 КК України та призначення йому покарання, яке належить відбувати реально. За таких обставин, враховуючи імперативні приписи ч. 3 ст. 337 КПК України, суд вважає неприпустимим здійснювати перекваліфікацію, оскільки це суттєво погіршить становище засудженого ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. 1 ст. 377 КПК України, якщо обвинувачений тримається під вартою, суд звільняє його з-під варти в залі судового засідання у разі виправдання; звільнення від відбування покарання; засудження до покарання, не пов`язаного з позбавленням волі; ухвалення обвинувального вироку без призначення покарання.

Оскільки в ході судового розгляду подання встановлено, що засуджений ОСОБА_5 звільнений від відбування покарання, суд вважає за необхідне застосувати вищевказану норму до нього та ухвалити рішення про його негайне звільнення з Державної установи «Біленьківська виправна колонія (№ 99)».

Вирок Миколаївського апеляційного суду від 10.06.2021 відносно ОСОБА_5 підлягає самостійному виконанню.

Керуючись ст.ст. 3, 5, 72, 74 КК України, Законом України № 3886-ІХ від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», ст.ст. 336, 376, 377, 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Подання Державної установи «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» Міністерства юстиції України про приведення у відповідність вироку відносно засудженого ОСОБА_5 в зв`язку з декриміналізацією діяння задовольнити.

Привести у відповідність чинному законодавству вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12.07.2021 відносно ОСОБА_5 .

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від покарання, призначеного вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12.07.2021 за ч.ч. 2 та 3 ст. 185 КК України у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України, ст. 377 КПК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , негайно звільнити з Державної установи «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» в зв`язку зі звільненням від покарання.

Вирок Миколаївського апеляційного суду від 10.06.2021 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виконувати самостійно.

Копію ухвали направити до Державної установи «Біленьківська виправна колонія (№ 99)», прокурору, засудженому.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Запорізький районний суд Запорізької області протягом семи днів з дня її проголошення. В частині звільнення засудженого ОСОБА_5 з місць позбавлення волі ухвала підлягає негайному виконанню.

Суддя ОСОБА_1