Справа № 199/5898/25
ВИРОК

іменем України

02 травня 2025 року місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпра у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в залі судового засідання за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження №0000110 від 11.04.2025 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дзержинськ Донецької області, громадянина України, не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , непрацюючого, раніше судимого:

1) 29.12.1993 Дзержинським міським судом Донецької області за ч. 3 ст. 140 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців;

2) 15.10.1997 Дзержинським міським судом Донецької області за ч. 3 ст. 140, ч. 1 ст. 145, ст. 42 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією майна;

3) 14.05.2004 Дзержинським міським судом Донецької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

4) 08.02.2008 Микитівським районним судом м.Горлівки Донецької області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців;

5) 22.11.2011 Калінінським районним судом м.Донецька за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

6) 17.01.2012 Калінінським районним судом м.Донецька за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 7 місяців. 23.02.2012 Апеляційним судом Донецької області вирок Калінінського районного суду м. Донецька від 17.01.2012 змінено, вважати засудженим за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 7 місяців;

7) 02.03.2017 Дзержинським міським судом Донецької області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст.185, ч. 1 ст. 70, ст. 71, ст. 72 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 5 місяців;

8) 11.04.2019 Дзержинським міським судом Донецької області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. Звільнення: 29.11.2022 умовно-достроково, невідбутий строк: 6 місяців 22 дні,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , в порушення вимог Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» і ст.ст. 1, 4, 7 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

11.04.2025 приблизно об 11:35 годині ОСОБА_4 , перебуваючи біля будинку № 57 по вул. Стаханова в м. Добропілля Покровського району Донецької області, на узбіччі дороги знайшов полімерний згорток, та розуміючи, що всередині даного згортка знаходиться психотропна речовина, підняв його із землі та поклав до кишені, одягнених на ньому штанів, тим самим незаконно придбав, та почав незаконно зберігати при собі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено «PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), для власного вживання без мети збуту.

Цього ж дня, тобто 11.04.2025, приблизно об 11:50 годині ОСОБА_4 , маючи при собі вищевказаний згорток, проходячи біля будинку № 36 по вул. Стаханова в м. Добропіллі Покровського району Донецької області, був зупинений працівниками поліції на підставі ст.32 Закону України «Про Національну поліцію» з метою перевірки документів, посвідчуючих особу, під час чого ОСОБА_4 повідомив, що в нього при собі є психотропна речовина.

11.04.2025 в період часу з 12:30 години до 13:06 години з письмового дозволу ОСОБА_3 , в присутності двох понятих, було проведено огляд місця події, в ході якого останній видав працівникам поліції полімерний згорток з кристалічною речовино, яка є психотропною речовиною, обіг якої заборонено «PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), масою 0,2619 г, яку він незаконно придбав, зберігав без мети збуту для особистого вживання та яку в подальшому було вилучено.

Порошкоподібна речовина масою 0,2619 г містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено «PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он). Маса «PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) становить 0,2159 г.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 , які виразилися в незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини без мети збуту, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

До обвинувального акту, який надісланий до суду разом із клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, надані:

- письмова заява ОСОБА_3 , складена в присутності його захисника ОСОБА_5 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, зазначеними вище, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою статті 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

За результатами дослідження змісту відповідних заяв та матеріалів дізнання у суду не виникло сумнівів в тому, що зазначена заява обвинуваченого є усвідомленою, відповідає його внутрішній волі, а його процесуальна позиція сформувалася без будь-якого стороннього неправомірного впливу на нього.

Згідно ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Встановлені органом досудового розслідування обставини не оспорюються учасниками судового провадження і суд не вбачає підстав ставити їх під сумнів та визнає їх доведеними, оскільки вони повністю узгоджуються з наданими суду матеріалами дізнання.

Вищенаведені фактичні обставини поза всяким розумним сумнівом достатньо доводять винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі обвинувачення, яке було сформульоване прокурором, і суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 309 КК України як незаконне придбання, зберігання психотропної речовини без мети збуту.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Зокрема, під врахуванням особи винного слід розуміти врахування позитивних і негативних, соціальних, фізичних, психічних і правових елементів характеристики особи, що вчинила кримінальні правопорушення, які мають кримінально-правове значення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 (заява № 10249/03) де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним, та має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Також, у рішенні № 15-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив: окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема, права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненогообвинуваченим ОСОБА_3 кримінального правопорушення, яке скоєно умисно, і, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до кримінального проступку, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий (8 разів), вчинив злочин через нетривалий час після звільнення з місць позбавлення волі, свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав, на обліку у лікарів нарколога та психіатра, а також на військовому обліку не перебуває, не працює, не має на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб, за місцем проживання характеризується задовільно.

Суд відносить щире каяття до обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченому, згідно зі ст. 66 КК України.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлені і на такі обставини сторона обвинувачення не посилається.

Призначаючи покарання, суд враховує вищенаведені обставини, наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, дані про його особу, враховуючи, та, виходячи із сукупності зазначених обставин, приходить до висновку, що поведінка обвинуваченого ОСОБА_3 свідчить про його небажання ставати на шлях виправлення і поважати Закон, а тому з метою попередження скоєння ним нових злочинів, вважає за необхідне призначити покарання у виді обмеження волі в межах санкції, передбаченого статтею обвинувачення, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 належних висновків для себе після звільнення з місць позбавлення волі (29.11.2022) не зробив, продовжує вести неправильний спосіб життя, що свідчить про наявність у ОСОБА_3 стійкої направленості умислу на вчинення злочинів і небажання ставати на шлях виправлення, бути корисним для суспільства, а тому суд приходить до висновку, що більш м`які види покарання не зможуть забезпечити виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним кримінальних правопорушень, крім того і правових підстав для призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 з урахуванням приписів ст.ст. 69, 75 КК України судом не встановлено.

Вищевказане покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , на переконання суду, буде відповідати його меті, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, воно буде законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) та необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_3 по даному кримінальному провадженню не обиралась.

За вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України із ОСОБА_3 належить стягнути на користь держави витрати, пов`язані із проведенням судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, в сумі 1782,80 гривень.

Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, і призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_3 по даному кримінальному провадженню не обиралась.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати, пов`язані із проведенням судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів, в сумі 1782 (одна тисяча сімсот вісімдесят дві) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Речовий доказ (постанова дізнавача від 24.04.2025) - психотропну речовину «PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), масою 0,2469 г, яка зберігається в камері речових доказів ВП № 1 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області (квитанція з порядковим номером 1074) знищити.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок в іншій частині може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1