Яготинський районний суд Київської області
Справа № 1028/103/12
Провадження № 1-в/382/28/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2025 року м. Яготин

Яготинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_4 про зняття судимості,

ВСТАНОВИВ:

До Яготинського районного суду Київської області звернувся ОСОБА_4 із клопотанням про зняття судимості, в обґрунтування якого зазначив, що вироком Яготинського районного суду Київської області від 10.04.2013 р. ОСОБА_4 , визнано винним у вчиненні злочинів передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366, ст. 70 КК України з призначенням покарання у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією майна та позбавленням права обіймати керівні посади строком на 2 роки та 6 місяців (справа № 1028/103/12). Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 06.06.2014р. відповідно до Закону України "Про амністію у 2014 році" невідбуту частину покарання у вигляді позбавлення волі скорочено наполовину. Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 22.12.2015 р. згідно із ст. 82 КК України, невідбута частина покарання замінена на 1 рік 3 місяці 16 днів виправних робіт з відрахуванням в дохід держави 10% заробітку. Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 31.03.2016 р. у строк покарання зараховано термін попереднього ув?язнення у період з 11.04.2013р. по 01.09.2013р. та з 21.10.2013р. по 21.03.2014р. з розрахунку один день попереднього ув?язнення за два дні позбавлення волі, на підставі чого у відбуття основного покарання було додатково зараховано 9 (дев?ять) місяців і 20 (двадцять) днів. Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 14.06.2016р. остаточно визначено, що замінена на більш м?яке покарання у вигляді виправних робіт невідбута частина покарання повинна становити 5 (п?ять) місяців та 26 (двадцять шість) днів. Таким чином останнім днем відбування ним основного покарання за вироком Яготинського районного суду від 10.04.2013р. є 22 липня 2016 року. З врахуванням додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади тривалістю 2 (два) роки та 6 (шість) місяців, строк відбуття ним основного та додаткового покарання закінчився 22.01.2019 р., що і підтверджено ухвалою Яготинського районного суду від 10.02.2021р. Станом на момент подання цього клопотання 28.05.2025р. минуло понад 6 (шість) років з дня остаточного відбуття ним покарання, яким є дата 22.01.2019, тобто більше половини терміну, передбаченого пунктом 9 ст.89 КК України.

Вже після його засудження за вироком Яготинського районного суду від 10.04.2013р., Законом України "Про національне антикорупційне бюро України" (Закон № 1698-VII від 14.10.2014р.) ст. 91 КК України було доповнено частиною другою, за якою зняття судимості до закінчення строків, зазначених у ст. 89 цього Кодексу, не допускається у випадках засудження за умисні тяжкі та особливо тяжкі, а також корупційні злочини. Проте, частиною 2 ст. 4 КК України зазначено, - "Кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння". Відповідно ж до ч. 2 ст. 5 КК України, - "Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі". На час вчинення інкримінованого мені злочину за ч. 5 ст. 191 КК України, ст.91 цього Кодексу не містила заборони дострокового зняття судимості за вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів. Так як Закон № 1698-VII від 14.10.2014р. набрав чинності лише 25.01.2015р., тобто вже після скоєння ним кримінального правопорушення, то і положення ч. 2 ст. 91 КК України не мають зворотної дії в часі, а тому не можуть застосовуватися відносно нього. Для нього особисто дострокове зняття судимості має важливе значення для повного завершення процесу соціалізації та відновлення всіх громадянських прав згідно українського законодавства. При вирішенні питання зняття судимості в якості доказів, що свідчать про зразкову поведінку і його сумлінне ставлення до праці, просить врахувати факт заміни невідбутої частини позбавлення волі на більш м?яке покарання у виді виправних робіт, позитивні характеристики з місця проживання і попереднього, до виходу на пенсію за віком, місця роботи, а також відсутність будь-яких порушень чинного законодавства за весь час після відбуття покарання.

У судовому засіданні ОСОБА_4 просив задовольнити клопотання про дострокове зняття судимості. Прокурор поклав вирішення питання на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників, дослідивши матеріали клопотання, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 538 КПК України після відбуття покарання у виді позбавлення волі або обмеження волі суд, який ухвалив вирок, має право розглянути питання про зняття судимості з цієї особи за її клопотанням.

Згідно з положеннями п. 9 ст. 89 КК України, такими, що не мають судимості визнаються особи, засуджені до позбавлення волі або основного покарання у виді штрафу за особливо тяжкий злочин, якщо вони протягом восьми років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового кримінального правопорушення.

У відповідності до ч. 3 ст. 90 КК України, якщо особу було достроково звільнено від відбування покарання, то строк погашення судимості обчислюється з дня дострокового звільнення її від відбування покарання (основного та додаткового).

Згідно з ч. 1 ст. 91 КК України якщо особа після відбуття покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці довела своє виправлення, то суд може зняти з неї судимість до закінчення строків, зазначених у статті 89 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 91 КК України зняття судимості допускається лише після закінчення не менш як половини строку погашення судимості, зазначеного у статті 89 цього Кодексу.

Судом встановлено, що вироком Яготинського районного суду Київської області від 10.04.2013 р., ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України у редакції до набрання чинності Закону України від 07 квітня 2011 року. Призначено ОСОБА_4 покарання за ч. 5 ст. 191 КК України 7 (сім) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати керівні посади, пов`язані із здійсненням організаційно-розпорядчих повноважень, строком на 2 (два) роки 6 (шість) місяців та повною конфіскацією майна. Призначено ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 366 КК України у редакції до набрання чинності Закону України від 07 квітня 2011 року 3 (три) роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати керівні посади, пов`язані із здійсненням організаційно-розпорядчих повноважень, строком на 2 (два) роки. За сукупністю злочинів, відповідно до ст. 70 КК України, остаточно призначено ОСОБА_4 покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати керівні посади, пов`язані із здійсненням організаційно-розпорядчих повноважень, строком на 2 (два) роки 6 (шість) місяців та повною конфіскацією майна. Позов прокурора Баришівської міжрайонної прокуратури, який підтриманий потерпілими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 90 тис. грн. у рахунок майнової шкоди, завданої неоприбуткуванням вказаних грошових коштів, внесених ОСОБА_5 за договором №149 від 01 грудня 2009 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Позов ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_5 , ОСОБА_8 залишено без розгляду. Також цим вироком вирішено питання щодо дії запобіжного заходу, долі речових доказів та судових витрат.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 04.07.2013 р., вирок Яготинського районного суду Київської області від 10.04.2013 р. залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вирок Яготинського районного суду Київської області від 10.04.2013 р. та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 04.07.2013 р., змінено. Дії ОСОБА_4 перекваліфіковано з ч. 2 ст. 366 КК України на ч. 1 ст. 366 КК України, та призначено йому покарання за цією нормою покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн. На підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_4 звільнено від покарання за злочин, передбачений ч. 1 ст. 366 КК України. Виключено з вироку суду та ухвали апеляційного суду рішення про призначення ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю злочинів на підставі ст. 70 КК України. Вважати ОСОБА_4 засудженим за ч. 5 ст. 191 КК України до покарання у виді 7 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати керівні посади, пов?язані із здійсненням організаційно-розпорядчих повноважень строком на 2 роки 6 місяців, з конфіскацією всього майна, яке є його власності. В решті судові рішення залишено без змін.

Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 06.06.2014р. відповідно до Закону України "Про амністію у 2014 році" невідбуту частину покарання у вигляді позбавлення волі скорочено наполовину. Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 22.12.2015 р. згідно із ст. 82 КК України, невідбута частина покарання замінена на 1 рік 3 місяці 16 днів виправних робіт з відрахуванням в дохід держави 10% заробітку. Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 31.03.2016 р. у строк покарання зараховано термін мого попереднього ув?язнення у період з 11.04.2013р. по 01.09.2013р. та з 21.10.2013р. по 21.03.2014р. з розрахунку один день попереднього ув?язнення за два дні позбавлення волі. Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 14.06.2016 р. остаточно визначено, що замінено невідбуту частину покарання більш мяким у виді виправних робіт строком 5 місяців 26 днів із відрахування 10 % його заробітку в дохід держави. Таким чином останнім днем відбування ним основного покарання за вироком Яготинського районного суду Київської області від 10.04.2013 р. є 22 липня 2016 року.

У відповідності до положень ст. 12 КК України злочин, за вчинення якого був засуджений ОСОБА_4 ч. 5 ст. 191 КК України, є тяжким корупційним злочином.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 91 КК України, зняття судимості до закінчення строків, зазначених у ст. 89 цього Кодексу, не допускається у випадках засудження за умисні тяжкі та особливо тяжкі, а також корупційні злочини.

Разом з тим, у відповідності до положень ст. 91 КК України у редакції від 05.04.2001 № 2341-III, яка діяла на час вчинення злочинів ОСОБА_4 , якщо особа після відбуття покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці довела своє виправлення, то суд може зняти з неї судимість до закінчення строків, зазначених у ст. 89 цього Кодексу. Зняття судимості допускається лише після закінчення не менш, як половини строку погашення судимості, зазначеного у ст. 89 цього Кодексу. Порядок зняття судимості встановлюється КПК України.

Законом України "Про Національне антикорупційне бюро України", № 1698-VII від 14.10.2014, який набрав чинності 25.01.2015,ст.91 КК України після частини першої доповнено новою частиною такого змісту: "Зняття судимості до закінчення строків, зазначених у статті 89 цього Кодексу, не допускається у випадках засудження за умисні тяжкі та особливо тяжкі, а також корупційні злочини".

Порівняльний аналіз зазначених правових норм дає підстави вважати, що внесеніЗаконом України "Про Національне антикорупційне бюро України", № 1698-VII від 14.10.2014зміни дост.91 КК України погіршують становище засудженого, оскільки ними введено заборону на зняття судимості у випадках засудження особи за умисні тяжкі та особливо тяжкі, а також корупційні злочини.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року (справа № 663/537/17) вказано, що відповідно до ч.2ст.4 КК України чинність закону про кримінальну відповідальність у часі визначається щодо злочинності, караності, а також інших кримінально-правових наслідків діяння.

Положеннями ст. 5 КК України визначено ряд умов, за яких допускається надання зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі.

Згідно з ч. 2 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дію в часі.

Враховуючи, що засуджений вчинив злочин до набрання чинності редакції ст. 91 КК України, зміненої Законом України "Про Національне антикорупційне бюро України", № 1698-VII від 14 жовтня 2014 року, з урахуванням положень ч. 2 ст. 5 КК України, вказаний закон не має зворотної дії в часі, оскільки він погіршує становище засудженого у частині заборони зняття судимості після закінчення не менш як половини строку погашення судимості, зазначеного у статті 89 цього Кодексу.

За таких умов, для зняття судимості необхідні такі умови: відбуття особою покарання у вигляді обмеження волі або позбавлення волі; закінчення не менше половини строку погашення судимості, передбаченого в ст. 89 ККУ; встановлення судом того, що особа зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці довела своє виправлення (п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 № 16 "Про практику застосування судами України законодавства про погашення і зняття судимості").

Поняття "зразкова поведінка особи" означає наявність у неї стійких правомірних вчинків у побуті, колективі, спілкуванні з оточуючим середовищем, у додержанні норм моралі.

Поняття "сумлінне ставлення до праці" включає своєчасне і сумлінне виконання особою, про яку йдеться, своїх професійних або виробничих обов`язків, суворе додержання умов праці і вимог виробничої дисципліни.

Додержання особою всіх вимог, що охоплюються цими двома поняттями, має підтверджувати виправлення такої особи.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 до клопотання про дострокове зняття судимості в якості доказів його виправлення надано до суду характеристику з місця роботи датовану 22.02.2024 року, характеристику з місця проживання від 27.05.2025 року, а також лист ПАТ "Березанський завод залізобетонних виробів" щодо можливості укладення трудового договору з ОСОБА_4 від 30.06.2025 р.

Разом з тим, суд не приймає до уваги надані ОСОБА_4 докази його виправлення, а саме лист ПАТ "Березанський завод залізобетонних виробів" про укладання трудового договору, оскільки намір укласти трудовий договір в майбутньому не доводить зразкову поведінку і сумлінне ставлення до праці протягом періоду після звільнення.

Проте, на даний час ОСОБА_4 не доведено його виправлення зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці. До матеріалів справи не додано доказів, що ОСОБА_4 бере постійну участь у громадському житті м. Березань, очолює міську громадську організацію "Народний контроль", про що зазначено в характеристиці. Крім того, судом частково задоволено цивільний позов та з ОСОБА_4 стягнуто майнову шкоду, проте у справі відсутні відомості про своєчасне і повне відшкодування засудженим завданої злочином шкоди. Відсутні в матеріалах також й відомості про те, що в умовах воєнного стану, внаслідок повномасштабної збройної агресії російської федерації проти України та українського народу в цілому, за весь цей час засуджений вчиняв будь-які дії задля допомоги Збройним Силам України, допомоги територіальній громаді, займався волонтерською діяльністю. Натомість невчинення засудженим нових злочинів само по собі не можна визнати безумовною підставою для дострокового зняття судимості.

В зв`язку з цим, одна лише позитивна характеристика за місцем роботи (датована 22.02.2024) та характеристика з місця проживання, не є достатніми підставами вважати поведінку особи зразковою, як складової для зняття судимості. Сукупність достатніх даних саме про зразкову поведінку особи як у побуті, так і в інших сферах життєдіяльності та сумлінного ставлення до праці протягом значного періоду після звільнення, в справі відсутні, а тому підстави для задоволення клопотання про дострокове зняття судимості на даний час не вбачається.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 372, 395, 538, 539 КПК України, ст. ст. 89-91 КК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про зняття судимості відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошеннячерез Яготинський районний суд Київської області.

Повний текст ухвали підписаний 18.07.2025.

Суддя ОСОБА_1