Провадження № 1-кп/127/710/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2025 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.03.2024 за № 0000482, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, непрацюючого, одруженого, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , несудимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 та її представника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_9 28 березня 2024 року біля 21:17 години, керуючи технічно-справним автомобілем марки «Skoda Fabia», державний номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись в напрямку вулиці Лесі Українки, по проїзній частині вулиці Магістрацької в м. Вінниці, яка має по дві смуги для руху в протилежних напрямках, зі швидкістю біля 60 км/год., чим перевищив максимально дозволену швидкість в населеному пункті, поблизу будинку № 88, не врахував дорожньої обстановки, при зміні напрямку руху ліворуч не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, перетнувши суцільну лінію горизонтальної дорожньої розмітки 1.1, виїхав на смугу зустрічного руху, де, з необережності, допустив зіткнення з технічно-справним автомобілем марки «Mitsubishi Spacestar», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_10 , який рухався по належній смузі у зустрічному напрямку.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_10 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи, отримав тілесні ушкодження у вигляді сполучної травми тіла: закрита черепно-мозкова травма (синці, садна та забиті рани на обличчі, крововилив в м?які покрови голови); закрита тупа травма грудної клітки (множинні уламкові переломи ребер з обох сторін, гемоторакс справа 1000 мл, зліва 1200 мл, забій обох легень); закрита тупа травма живота (розриви печінки, гемоперитонеум 300 мл); забита рана правого колінного суглобу, перелом даху правої вертлюгової западини), яка належить до тяжких тілесних ушкоджень. Смерть ОСОБА_10 настала від сполучної травми тіла, яка ускладнилась травматичним шоком. Між сполучною травмою тіла та смертю ОСОБА_10 є прямий причинний зв`язок.

Пасажир автомобіля марки «Skoda Fabia», державний номерний знак НОМЕР_2 , - ОСОБА_6 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи, отримала тілесні ушкодження у вигляді політравми: перелом акроміального кінця правої ключиці, закрита черепно-мозкова травма - струс головного мозку, травматичний вивих 22, 23, 24 зубів, перелом коренів 11, 12, 21 зубів, множинні гематоми обличчя, тулуба, кінцівок, які належать до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, оскільки перелом акроміального кінця правої ключиці за своїм характером спричинив тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я.

Відповідно до висновку судово-автотехнічної експертизи: «...В заданій дорожній ситуації водій автомобіля «Mitsubishi Spacestar» д/з НОМЕР_3 , ОСОБА_10 повинен був діяти відповідно до вимог п. п. 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху; водій автомобіля «Skoda Fabia» д/з НОМЕР_2 , ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно до вимог лінії горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 (розділ 34 «Дорожня розмітка») та вимог п. п. 10.1, 12.2, 12.4 Правил дорожнього руху. Величина безпечної швидкості руху транспортних засобів, які приймали участь в дорожньо-транспортній пригоді, визначається рівною не більше 119,1... 123,6 км/год. Зіткнення автомобіля «Mitsubishi Spacestar» д/з НОМЕР_3 та автомобіля «Skoda Fabia» д/з НОМЕР_2 відбулося на проїзній частині вулиці Магістрацької в м. Вінниці, на смузі руху в напрямку вулиці Театральної, в районі осипу скла та уламків полімерних матеріалів. Водій ОСОБА_10 не мав технічної можливості попередити зіткнення з автомобілем «Skoda Fabia» шляхом виконання вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху, тому в діях останнього не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху, які, з технічної точки зору, знаходилися б у причинному зв?язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди. В діях водія ОСОБА_11 вбачається невідповідність вимогам горизонтальної лінії дорожньої розмітки 1.1 та вимог п. п. 10.1, 12.4 Правил дорожнього руху. Невідповідність дій водія ОСОБА_11 , які не відповідали вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху, з технічної точки зору, перебувають у причинному зв?язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди».

Таким чином, в діях водія ОСОБА_11 вбачаються невідповідності вимогам п. п. 1.5, 10.1, 11.4, 12.4 Правил дорожнього руху та вимогам горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 Додатку до Правил дорожнього руху, де зазначено, що:

п. 1.5 - «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров?ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

п. 10.1 - «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;

п. 11.4 - «На дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги»;

п. 12.4 - «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год»;

Дорожня розмітка 1.1 - «(вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків (осьова розмітка) на дорогах з двома чи трьома (2+1) смугами руху в обох напрямках... Лінії 1.1 і 1.3 перетинати забороняється».

Невідповідність дій водія ОСОБА_11 вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху знаходиться у причинному зв?язку з наслідками даної дорожньо-транспортної пригоди.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні злочину за вказаних в обвинувальному акті обставин визнав та показав, що 28 березня 2024 року біля 21:17 години він, керуючи автомобілем марки «Skoda Fabia», державний номерний знак НОМЕР_2 , їхав в напрямку вулиці Лесі Українки. По проїзній частині вулиці Магістрацької в м. Вінниці, яка має по дві смуги для руху в протилежних напрямках, не врахувавши дорожньої обстановки, при зміні напрямку руху ліворуч, виїхав на смугу зустрічного руху, де, з необережності, допустив зіткнення автомобілем марки «Mitsubishi Spacestar», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_10 , який рухався по належній смузі у зустрічному напрямку. Він був тверезий, злочин вчинив з необережності. Потерпілому ОСОБА_5 завдану ним шкоду відшкодував. Потерпілій ОСОБА_6 частково відшкодував завдану шкоду, в розмірі 25 766,42 грн., що підтверджується відповідними розписками, в подальшому буде продовжувати відшкодовувати шкоду потерпілій ОСОБА_6 . Цивільний позов ОСОБА_6 визнає. Визнає свою вину та у вчиненому щиро розкаюється, жалкує, що так сталося. Просить вибачення у потерпілих, зробив для себе належні висновки, просить не позбавляти його волі та не позбавляти права керувати транспортними засобами, оскільки у такому випадку він не матиме можливості працювати та відшкодовувати шкоду потерпілій.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 показав, що обвинувачений вчинив злочин за вказаних в обвинувальному акті обставин. ОСОБА_10 , який загинув внаслідок ДТП, був його батьком. Обвинувачений відшкодував завдану шкоду. Просить суд суворо обвинуваченого не карати.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 показала, що злочин обвинуваченим вчинено за вказаних в обвинувальному акті обставин. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вона отримала середнього ступеня тілесні ушкодження, тривалий час лікувалася та проходила реабілітацію, потребує подальшого дороговартісного лікування. Вона отримала важку моральну травму в зв`язку з пережитим, переживала за своє життя і здоров`я, яке наразі до кінця так і не відновилось. Внаслідок дорожньо - транспортної пригоди їй заподіяні тілесні ушкодження у вигляді політравми: перелом акроміального кінця правої ключиці, закрита черепно-мозкова травма - струс головного мозку, травматичний вивих зубів, перелом коренів зубів. Множинні гематоми обличчя, тулубу, кінцівок. Після отриманих травм та тілесних ушкоджень, вона не мала можливості себе обійти. Для неї було вкрай важко і соромно звертатися за сторонньою допомогою. Два місяці після ДТП вона спала сидячи. Тиждень взагалі не вставала, а потім тривалий час пересувалась на милицях. Незважаючи на сплив певного часу після події, виконання елементарної хатньої роботи є для неї проблематичним. Зламана ключиця спричиняє постійний біль. 16.04.2024 в УКВНМУ ім. М.І. Пирогова виконано хірургічне втручання - відкрита репозиція, металоостеосинтез акромального відростка правої ключиці блокованою пластиною. 20.09.2024 їй проведена чергова операція - видалення металоконструкції з правої ключиці, артроскопія правого плечового суглобу, тенотомія довгої голівки двоголового м`язу правого плеча, передній та задній релізи капсули плечового суглобу, дебрідмент, субакромальная декомпресія з акроміонпластикою. Ця операція була достатньо важкою, тривала 2 години. На разі у неї 5 швів і видалений майже повністю трицепс на правій руці. Такі фізичні вади завдають їй страждань, у неї постійні головні болі, які пов`язані із закритою черепно - мозковою травмою та її наслідками. Крім того, вона не може працювати і була змушена звільнитися з роботи у з`язку з необхідністю тривалого лікування. Все це завдало їй непоправної моральної травми, душевних страждань, порушення життєвого укладу сім`ї, оскільки вона та її сім`я зазнали страждань через пережите. В цивільному позові просить стягнути з обвинуваченого моральну шкоду в розмірі 297 911 гривень 36 копійок. Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений частково вішкодував їй моральну шкоду в розмірі 25 766,42 грн. Цивільний позов підтримала та просила його задовольнити з урахуванням частково відшкодованої обвинуваченим моральної шкоди в розмірі 25 766,42 грн. Також просила стягнути із обвинуваченого понесені нею витрати на правову допомогу. При призначені покарання обвинуваченому покладається на розсуд суду.

У судовому засіданні представник потерпілої ОСОБА_6 - ОСОБА_7 показала, що обвинувачений вчинив злочин за вказаних в обвинувальному акті обставин. Обвинувачений частково відшкодував потерпілій завдану моральну шкоду. Просила заявлений потерпілою ОСОБА_6 цивільний позов задовольнити з урахуванням частково відшкодованої обвинуваченим моральної шкоди, стягнути із обвинуваченого понесені потерпілою витрати на правову допомогу.

Суд, у порядку ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України, врахувавши, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому суд з`ясував, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, судом також роз`яснено учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

А тому, крім допиту обвинуваченого та потерпілих, інші докази, за погодженням з учасниками судового провадження, не досліджувалися, за винятком документів, які стосуються особи обвинуваченого та характеризуючих його даних, заходів забезпечення кримінального провадження, процесуальних витрат та речових доказів.

Допитавши обвинуваченого, який визнав себе винним та добровільно повідомив суду обставини вчинення кримінального правопорушення, допитавши потерпілих, а також дослідивши докази у кримінальному провадженні, вислухавши виступи учасників судового провадження в дебатах та останнє слово обвинуваченого, суд дійшов таких висновків.

Показання обвинуваченого та потерпілих відповідають фактичним обставинам справи, є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння обставин злочину, добровільності та істинності їх позицій.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

А тому суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження та смерть потерпілого.

Призначаючи обвинуваченому покарання суд, відповідно до вимог статей 50, 65-67 Кримінального кодексуУкраїни щодо загальних засад призначення покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, відповідно до ст. 12 Кримінального кодексуУкраїни, є тяжким злочином, фактичні обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого, який несудимий, одружений, непрацевлаштований, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Крім того, при призначенні покарання суд враховує відношення обвинуваченого до своїх дій, а саме те, що у вчиненому він щиро кається та жалкує про вчинене.

Обставинами, які, згідно ст. 66 Кримінального кодексуУкраїни, пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування завданої шкоди.

Обставин, які, згідно ст. 67 Кримінального кодексуУкраїни, обтяжують покарання, судом не встановлено.

Також суд враховує позицію потерпілих, які на суворому покаранні обвинуваченого не наполягали.

Суд зазначає, що згідно положень статей 50, 65 Кримінального кодексу України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про звільнення обвинуваченого від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 Кримінального кодексу України, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого, дотримуючись при цьому загальних принципів, встановлених законом, щодо призначення покарання.

При цьому суд враховує фактичні обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого, який несудимий, одружений, непрацевлаштований, за місцем проживання характеризується позитивно. Також суд враховує відношення обвинуваченого до своїх дій, а саме те, що у вчиненому він щиро кається та жалкує про вчинене.

Суд вважає, що вище викладені обставини дають підстави вважати можливим виправлення обвинуваченого без реального відбуття основного покарання.

Також суд зазначає, що санкція ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, надає можливість як призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, так і не застосовувати таке покарання.

При вирішенні питання про доцільність застосування до обвинуваченого додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання, та відсутність обставин, які обтяжують покарання, з урахуванням особи обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, позитивно характеризується, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, свою вину визнав та щиро розкаявся, а також враховуючи тяжкість завданих тілесних ушкоджень потерпілим та їх наслідки, суд дійшов висновку про призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Отже, враховуючи викладене, керуючись принципами гуманності, необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого та запобігання новим кримінальним правопорушенням, суд дійшов висновку, що покаранням справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами в межах санкції ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, та, з урахуванням положень ст. 75 Кримінального кодексу України, із звільненням обвинуваченого від відбування основного покарання, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього згідно ст. 76 Кримінального кодексу України обов`язки.

Що стосується цивільного позову потерпілої ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, та витрат на правову допомогу, суд зазначає таке.

Згідно ч. ч. 1, 5 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Як вбачається з цивільного позову потерпіла ОСОБА_6 просила стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на відшкодування завданої злочином моральної шкоди 297 911 грн 36 коп.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 зазначила, що під час судового розгляду кримінального провадження, обвинувачений частково вішкодував їй моральну шкоду в розмірі 25 766,42 грн. Таким чином, цивільний позов підтримала та просила його задовольнити з урахуванням частково відшкодованої обвинуваченим моральної шкоди в розмірі 25 766,42 грн, а також стягнути на її користь понесені нею витрати на правову допомогу.

В судовому засіданні обвинувачений цивільний позов визнав, з урахуванням частково відшкодованої ним моральної шкоди в розмірі 25 766,42 грн.

Згідно ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Під час судового провадження встановлено, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 360/361 від 20.05.2024-21.05.2024 у потерпілої ОСОБА_6 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді політравми: перелом акроміального кінця правої ключиці, закрита черепно-мозкова травма - струс головного мозку, травматичний вивих 22, 23, 24 зубів, перелом коренів 11, 12, 21 зубів, множинні гематоми обличчя, тулуба, кінцівок, які належать до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, оскільки перелом акроміального кінця правої ключиці за своїм характером спричинив тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що їй завдано моральну шкоду, яка полягає в тяжких і тривалих стражданнях, невимовному фізичному та душевному болі, яких вона зазнала у зв`язку з ДТП. Крім того, через свій стан здоров`я потерпіла змушена продовжувати лікування та реабілітацію.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода, крім іншого, може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом, іншим ушкодження здоров`я, в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Із аналізу даних норм законодавства випливає, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством та судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, у порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. При цьому розмір відшкодування моральної шкоди (немайнової) суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Крім того, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд дійшов висновку, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого потерпілій ОСОБА_6 завдана моральна шкода, яка виразилася в перенесених душевних стражданнях та нервовому потрясінні, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами. При цьому суд приймає до уваги характер вчиненого кримінального правопорушення, тяжкість спричинених потерпілій тілесних ушкоджень, настання негативних змін в житті та здоров`ї потерпілої ОСОБА_6 , незручності, пов`язані із тривалим лікуванням, обмеженням у пересуванні, ускладненням звичного для неї способу життя та з урахуванням вимог справедливості та розумності.

Суд враховує те, що обвинувачений частково відшкодував потерпілій ОСОБА_6 завдану моральну шкоду в сумі 25 766 грн 42 коп., що потерпілою не заперечується та підтверджується наданими до суду документами.

Суд, враховуючи характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнала потерпіла ОСОБА_6 , характер немайнових втрат, стан її здоров`я, необхідність лікування, характер дій обвинуваченого та його майновий стан, а також конкретні обставини справи, вважає, що розмір суми відшкодування моральної шкоди, який необхідно стягнути з обвинуваченого становить 272 144 грн 94 коп., що відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Суд дійшов висновку, що цивільний позов слід задовольнити частково та стягнути із обвинуваченого на користь потерпілої ОСОБА_6 272 144 грн 94 коп. у відшкодування моральної шкоди.

Вирішуючи позовні вимоги в частині відшкодування витрат на правову допомогу потерпілій ОСОБА_6 суд враховує таке.

Статтею 118 КПК України передбачено, що витрати на правову допомогу відносяться до процесуальних витрат.

Згідно ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що потерпіла ОСОБА_6 13.09.2024 уклала договір про надання правової допомоги з адвокатом ОСОБА_7 , для надання їй правової допомоги в якості представника потерпілої під час розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Витрати на правову допомогу, згідно квитанцій, склали 12 000 грн.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що процесуальні витрати, понесені потерпілою ОСОБА_6 , необхідно стягнути з обвинуваченого, оскільки вони були зумовлені вчиненим ним кримінальним правопорушенням.

Арешт, накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02.04.2024, на автомобіль марки «Skoda Fabia», державний номерний знак НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію належить ОСОБА_12 та на момент ДТП перебував у користуванні ОСОБА_3 ; на автомобіль марки «Mitsubishi Spacestar», державний номерний знак НОМЕР_3 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію належить ОСОБА_10 та на момент ДТП перебував у його користуванні, слід скасувати, оскільки в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Крім того, на підставі ст. 124 Кримінального процесуального кодексу України слід стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати, а саме, документально підтверджені витрати на залучення експертів: висновок експерта № СЕ-19/102-24/9240-ІТ від 27.05.2024 в розмірі 2 650 грн 48 коп., висновок експерта № СЕ-19/102-24/6617-ІТ від 24.04.2024 в розмірі 2 650 грн 48 коп., висновок експерта № СЕ-19/102-24/6615-ІТ від 24.04.2024 в розмірі 2 650 грн 48 коп., в загальному розмірі 7 951 грн 44 коп.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 Кримінального процесуального кодексуУкраїни.

Керуючись ст. ст. 50, 65-67 Кримінального кодексуУкраїни, ст. ст. 100, 124, 128, 174, 349, 368-371, 373-374, 376, 395 Кримінального процесуального кодексуУкраїни, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.

На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати, а саме, документально підтверджені витрати на залучення експертів, в розмірі 7 951 (сім тисяч дев`ятсот п`ятдесят одна) грн 44 коп.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, та витрат на правову допомогу - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь потерпілої ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) моральну шкоду в розмірі 272 144 (двісті сімдесят дві тисячі сто сорок чотири) грн 94 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 12 000 (дванадцять тисяч) грн.

Арешт, накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02.04.2024, на автомобіль марки «Skoda Fabia», державний номерний знак НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію належить ОСОБА_12 та на момент ДТП перебував у користуванні ОСОБА_3 ; на автомобіль марки «Mitsubishi Spacestar», державний номерний знак НОМЕР_3 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію належить ОСОБА_10 та на момент ДТП перебував у його користуванні, - скасувати.

Речовий доказ у кримінальному провадженні - автомобіль марки «Skoda Fabia», державний номерний знак НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію належить ОСОБА_12 та на момент ДТП перебував у користуванні ОСОБА_3 , який, відповідно до постанови слідчого від 28.03.2024, визнаний речовим доказом та знаходиться на спеціальному майданчику для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів ГУНП у Вінницькій області, повернути безоплатно особі, в якої він був вилучений, - ОСОБА_3 .

Речовий доказ у кримінальному провадженні - автомобіль марки «Mitsubishi Spacestar», державний номерний знак НОМЕР_3 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію належить ОСОБА_10 та на момент ДТП перебував у його користуванні, який, відповідно до постанови слідчого від 28.03.2024, визнаний речовим доказом та знаходиться на спеціальному майданчику для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів ГУНП у Вінницькій області, - повернути безоплатно власнику (правонаступнику).

Речовий доказ у кримінальному провадженні - DVD-R диск з відеозаписом події ДТП, який, відповідно до постанови слідчого про визнання речовим доказом від 01.04.2024, зберігається в матеріалах кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 Кримінального процесуального кодексу України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілим та прокурору.

Суддя