Справа №485/1278/24
Провадження № 1-кп/485/36/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2025 року м. Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 (у режимі відеоконференції ),

обвинуваченого ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000204 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.5 ст.407 КК України,

встановив:

З червня 2024 року в провадженні Снігурівського районного суду Миколаївської області перебуває вказане кримінальне провадження.

17 червня 2025 року захисник ОСОБА_5 звернувся до суду з письмовим клопотанням про про закриття кримінального провадження у відношенні ОСОБА_4 за ч.5 ст.407 КК України на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Клопотання мотивоване тим, що згідно обвинувального акта ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.407 КК України, 27 листопада 2023 року. 01 червня 2025 року ОСОБА_4 повернувся до військової частини, де продовжив проходити військову службу. 01 серпня 2024 року суд зупинив кримінальне провадження до звільнення ОСОБА_4 з військової служби. 20 серпня 2024 року Верховною Радою України внесено зміни до ст.401 КК України, згідно якої виникли підстави для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, проте з відповідним клопотанням він звернутися не міг в силу перебування у зоні бойових дій, а пізніше отриманням тяжкого порання.

У судовому засіданні обвинувачений та його захисник ОСОБА_5 просили клопотання задовільнити. Обвинувачений зазначив, що на даний час перебуває у самовільному залишенні військової частини, військову службу не проходить й не бажає проходити, згоди командира військової частини на продовження проходження військової служби немає.

Прокурор у задоволенні клопотання просив відмовити за відсутності підстав, передбачених ч.5 ст.401 КК України.

Вивчивши матеріали кримінального провадження у межах поданого клопотання, перевіривши доводи клопотання, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 401 КК України особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 407, 408 КК України, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

Проте, в порушення вимог ч. 5 ст. 401 КПК України, сторона захисту не надала письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження обвинуваченим ОСОБА_4 військової служби.

Відповідно до листа т.в.о.командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 , ОСОБА_4 відповідно до Наказу командира військової частини від 12 лютого 2025 року №43 вважається таким, що самовільно залишив військову частину з 12 лютого 2025 року.

За відстутності письмової згоди командира військової частини на продовження проходження обвинуваченим ОСОБА_4 військової служби у суду відсутні законні підстави для задоволення клопотання захисника ОСОБА_5 .

Керуючись ст.372,376 КПК України,

постановив:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження у відношенні ОСОБА_4 за ч.5 ст.407 КК України на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України - відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1