У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань - ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши клопотання представника власника майна ОСОБА_4 , що діє в інтересах Фермерського господарства «Колос Л» про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000964 від 17.10.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.240 Кримінального кодексу України,-

встановив

До слідчого судді надійшло вищевказане клопотання, в якому представник власника майна просить скасувати арешт, що був накладений відповідно ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 листопада 2024 року, в рамках кримінального провадження №0000964 від 17.10.2024, зокрема, на піщаний насип об`ємом приблизно 202,2 м3, переданий на відповідальне зберігання на території кар`єру ОСОБА_5 ; гусеничний трактор «ДТ-75» мотор НОМЕР_1 - опечатаний та переданий на відповідальне зберігання на території кар`єру під відповідальне зберігання ОСОБА_5 шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування; ескаватор колісний ЕО - 4321 А, код 07-00912 - опечатаний та переданий на відповідальне зберігання на території кар`єру під відповідальне зберігання ОСОБА_5 відчуження, розпорядження та користування; насосні станції з водонапірними трасами ( 2 штуки), передані на відповідальне зберігання ОСОБА_5 , шляхом заборони відчуження та розпорядження.

В обґрунтування клопотання зазначає, що з матеріалів кримінального провадження не вбачається, що відносно майна, на яке було накладено арешт, існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. окрім того матеріали кримінального провадження не містять доказів того, що існує потреба у застосуванні в подальшому арешту такого майна.

В судове засідання власник майна та їх представник не з`явився, від представника заявника надійшла заява про розгляд клопотання за їх відсутності. Просила скасувати арешт в частині користування та володіння зазначеним майном. Зазначила, що зазначене майно не має відношення до призначеної експертизи.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, оскільки призначено судову інженерно-екологічну експертизу, яка на даний час триває. Зазначене майно визнано речовим доказом.

Дослідивши матеріали поданого клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Як встановлено слідчим суддею, слідчими Головного управління Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000964 від 17.10.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 240 КК України.

В рамках даного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.11.2024 по справі №308/13460/21 накладено арешт, зокрема, на: піщаний насип об`ємом приблизно 202,2 м3, переданий на відповідальне зберігання на території кар`єру ОСОБА_5 ; гусеничний трактор «ДТ-75» мотор НОМЕР_1 - опечатаний та переданий на відповідальне зберігання на території кар`єру під відповідальне зберігання ОСОБА_5 шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування; ескаватор колісний ЕО - 4321 А, код 07-00912 - опечатаний та переданий на відповідальне зберігання на території кар`єру під відповідальне зберігання ОСОБА_5 відчуження, розпорядження та користування; насосні станції з водонапірними трасами ( 2 штуки), передані на відповідальне зберігання ОСОБА_5 , шляхом заборони відчуження та розпорядження

Як випливає з ухвали слідчого судді, органом досудового слідства в даному кримінальному провадженні встановлено, що слідчим суддею накладено арешт з метою збереження речових доказів.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 41 Конституції України зазначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 3 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Згідно ч.1 ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявляти клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, в справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 р., для з`ясування наявності порушення цього положення ЄСПЛ має встановити, чи було забезпечено справедливу рівновагу між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід`ємним принципом всієї Конвенції, що відбито в структурі ст. 1 Протоколу №1 Європейської конвенції з прав людини.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях в тому числі щодо України констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (п. 46 рішення у справі "Устименко проти України", п.п. 51,52 рішення у справі "Рябих проти Росії", п. 61 рішення у справі «Брумареску проти Румунії»).

Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (рішення у справах Sperrong and Lonnroth v Sweden» від 23.09.82, «Новоселецький проти України» від 11.03.2003, «Федоренко проти України» від 1.06.2006).

Згідно вимог ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При вирішені питання про арешт майна слідчий суддя, суд також повинен врахувати розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для третіх осіб. У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.

Слідчий суддя враховує, що речі були вилучені 23.10.2024 (понад 9 місяців), користувачем яких було Фермерське господарство Колос Л, для проведення призначеної 24.03.2025 судової інженерно-екологічної експертизи надані всі необхідні матеріали, а саме постанова, розрахунок та копії матеріалів кримінального провадження, поставлені питання експерта не стосуються вилученої техніки, а лише піску об`ємом 202,2 куб.м.

Крім того, слідчим суддею враховується, що арешт на вилучені речі накладеного за ухвалою від 23.10.2024, а відтак строк у понад дев`ять місяців є достатнім для проведення необхідних слідчих дій з означеним майном.

Відтак стороною обвинувачення на даній стадії досудового розслідування кримінального провадження не доведено подальшу необхідність у забезпеченні кримінального провадження шляхом арешту майна, накладеного за ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.11.2024 у справі №308/13460/21 (провадження 1-кс/308/6580/24) в частині заборони користування гусеничним трактором ДТ-75; ескаватором колісним ЕО-4321А.

Більш того стороною обвинувачення не надано слідчому судді доказів на підтвердження необхідності подальшого арешту такого майна в частині заборони користування.

Разом з тим, враховуючи обставини кримінального правопорушення, слідчий суддя погоджується з позицією прокурора щодо відмови у скасуванні арешту майна в частині розпорядження, а також, щодо скасування арешту майна на піщаний насип об`ємом приблизно 202,2 м3, переданий на відповідальне зберігання на території кар`єру ОСОБА_5 ; оскільки такий може бути об`єктом дослідження судової інженерно-екологічної експертизи відповідно до поставленого питання, є безпосереднім об`єктом кримінального провадження. Насосні станції з водонапірними трасами ( 2 штуки) також необхідні для подальшого розслідування кримінального провадження, на них накладений арешт в частині розпорядження та володіння, тобто у найменш обтяжувальній формі та не перешкоджає власнику у їх користуванні.

Виходячи із вищезазначеного, враховуючи зміст клопотання та додані до нього матеріали, вважаю, що клопотання про скасування арешту майна є обґрунтованим та таким, що підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст. ст. 170 - 174, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання представника власника майна ОСОБА_4 , що діє в інтересах Фермерського господарства «Колос Л» про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000964 від 17.10.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.240 Кримінального кодексу України - задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.11.2024 по справі №308/13460/21 (провадження №1-кс/308/6580/24) в частині заборони користування майном, а саме на: гусеничний трактор ДТ-75; ескаватор колісний ЕО-4321А.

В решті клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде оголошено 05.08.2025 об 08-45 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1