Справа №295/4472/25
У Х В А Л А

21.05.2025 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря ОСОБА_2 ,

слідчої ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшої слідчої СВ ВП № 1 Житомирського РУП № 1 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_4 , про продовження строку тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Красна Поляна П`ятихатського району Дніпропетровської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, раніше несудимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127 КК України, в кримінальному провадженні № 0000124 від 29.03.2025, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду з указаним клопотанням, посилаючись на те, що в провадженні СВ відділу поліції № 1 Житомирського РУП № 1 ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000124 від 29.03.2025, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що 29.03.2025 близько 10 год. 25 хв. ОСОБА_7 прийшов у приміщення літнього майданчика, яке розташоване біля магазину «Теремок», що за адресою: вулиця Миру, 2 в с. Озерянка Житомирського району Житомирської області, де вже перебував та виживав алкогольні напої ОСОБА_5 , та куди в цей же день близько 10 год. 30 хв. на автомобілі марки «ВАЗ 2101», д.н.з. НОМЕР_1 , приїхали ОСОБА_8 з ОСОБА_9 . У зазначеному місці, між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , з одного боку, та ОСОБА_7 , з іншого, виникла словесна суперечка з приводу проходження останнім військової служби, а також його ставлення до матері та брата. У той же день та місці, у період часу з 10 год. 33 хв. по 11 год. 40 хв. ОСОБА_8 наніс ОСОБА_7 шість ударів кулаком правої руки по голові та обличчю та один удар ногою по лівій нозі останнього, а ОСОБА_9 свою чергу, в це же день та місці, о 10 год. 33 хв. та о 11 год. 00 хв. наніс один удар кулаком по лівій руці ОСОБА_7 та один удар правою ногою по тулубу останнього.

Як зазначено в клопотанні, в подальшому в цей же день, тобто 29.03.2025 та місці, близько 11 год. 41 хв. ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, почали висловлювати ОСОБА_7 погрози щодо намірів продовження завдання йому побоїв, з причин проходження військової служби та поганого відношення до матері і брата, після чого у останніх виник спільний злочинний умисел, направлений на незаконне позбавлення волі ОСОБА_7 , а також на вчинення умисного діяння (катування), спрямованого на заподіяння останньому сильного фізичного болю та морального страждання, вчиненому з метою примусити його вчинити дії, що суперечать його волі та покарати ОСОБА_7 за дії, вчинені ним. Реалізовуючи свій спільний злочинний умисел, направлений на незаконне позбавлення волі ОСОБА_7 , у вказаний день, час та місці ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою з ОСОБА_5 , який також перебував в стані алкогольного сп`яніння, грубо порушуючи гарантовані державою конституційні права і свободи людини, а також загальновизнані принципи і норми міжнародного права (ст. ст. 3 ч. 1, 28 ч. 1 Конституції України, ст. ст. 3, 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР), з метою покарання потерпілого ОСОБА_7 під вигаданим мотивом, поганого відношення до своїх рідних та неналежного проходження військової служби, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, застосовуючи фізичну силу, силоміць схопили за одяг ОСОБА_7 , та підвели до лівих задніх дверцят автомобіля марки «ВАЗ 2101», д.н.з. НОМЕР_1 , та застосовуючи фізичну силу, намагалися посадити ОСОБА_7 в салон автомобіля. В цей час ОСОБА_7 , вирвавшись від останніх, почав втікати, однак був зупинений ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , які його наздогнали, та утримуючи його за одяг, примусово відвели до зазначеного автомобіля, де ОСОБА_5 , застосовуючи фізичну силу, посадив ОСОБА_7 на заднє ліве сидіння, а ОСОБА_8 умисно наніс один удар по тулубу ОСОБА_7 . В свою чергу і в цей же час, ОСОБА_9 , який також перебував в стані алкогольного сп`яніння, своїми руками продовжив здійснювати дії щодо поміщення ОСОБА_7 до вищевказаного автомобіля, та таким чином, коли останній вже перебував на задньому сидінні автомобіля, замкнувши дверцята, вищевказані особи позбавили ОСОБА_7 волі, а саме фізичної свободи, особистої недоторканості, а також вільного вибору місця знаходження, можливості вільно пересуватися на власний розсуд, що супроводжувалося заподіянням йому фізичних страждань, чим порушили основні права, свободи та загальнолюдські цінності, які повинна мати кожна людина, у тому числі закріплені ст. 33 Конституції України, якою гарантується свобода пересування. Після чого, продовжуючи свої злочинні дії, 29.03.2025 близько 11 год. 55 хв. ОСОБА_8 разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , незаконно утримуючи ОСОБА_7 в салоні автомобіля марки «ВАЗ 2101», д.н.з. НОМЕР_1 , та продовжуючи наносити останньому тілесні ушкодження, прибули на ділянку місцевості, що розташована на відстані близько 2,5 км від с. Озерянка Житомирського району Житомирської області, де ОСОБА_8 наказав ОСОБА_7 вийти з салону вищевказаного автомобіля та підійти до вказаного ним дерева. Потім ОСОБА_8 з багажного відділення автомобіля дістав трос для буксирування транспортних засобів, дроти з клемами та підійшовши до ОСОБА_7 , висловлюючи погрози подальшого застосування фізичного насильства, прив`язав останнього до дерева. Продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, направленого на заподіяння фізичного та морального страждання потерпілому ОСОБА_7 , шляхом вчинення насильницьких дій, ОСОБА_8 , за попередньою змовою з ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , з метою примусити потерпілого вчинити дії, що суперечать його волі, а саме зізнатися у вчиненні протиправних дій щодо своєї матері та брата та вибачитися за це, усвідомлюючи суспільну небезпечність вчинюваного діяння та бажаючи настання його суспільно небезпечних наслідків, діючи умисно та за попередньою змовою, заподіяли ОСОБА_7 фізичного та морального страждання шляхом тривалого нанесення побоїв, а саме в період часу близько з 11 год по 55 хв. по 13 год. 29.03.2025 нанесли не менше десяти ударів руками та ногами по голові та тілу ОСОБА_7 .

Також за змістом клопотання, в подальшому, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_8 разом із ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , діючи незаконно та узгоджено, під загрозою застосування фізичної сили примусили ОСОБА_7 бігти близько одного кілометра попереду автомобіля марки «ВАЗ 2101», державний номерний знак НОМЕР_1 , у напрямку села Озерянка Житомирського району Житомирської області. Надалі перед в`їздом до села Озерянка Житомирського району Житомирської області, ОСОБА_8 зупинив зазначений транспортний засіб, вийшов із салону та, утримуючи ОСОБА_7 за одяг, силоміць заштовхнув його до багажного відділення автомобіля, чим повторно позбавив його волі. Після цього ОСОБА_8 , перебуваючи за кермом автомобіля, спільно з ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , переслідуючи мету подальшого фізичного та морального знущання над потерпілим, доставили ОСОБА_7 до ділянки місцевості поза межами населеного пункту с. Ружки Житомирського району, де надавши останньому клапанну кришку від двигуна, примусили його копати яму, що той і виконував під тиском погроз фізичної розправи. Вказані злочинні дії тривали близько трьох годин без розриву у часі, та були припинені близько 15 год. 29.03.2025, коли потерпілий ОСОБА_7 почав скаржитися ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та ОСОБА_9 на критичний стан свого здоров`я, погане самопочуття та неможливість продовжувати виконувати дії, які від нього вимагають, у зв`язку з чим останні припинили свої протиправні дії. В результаті вказаних умисних дій, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_5 спричинили ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді синця в лівій навколоорбітальній ділянці, двох саден в тім`яній ділянці праворуч, синця в лівій передвушній ділянці, синця в завушній ділянці ліворуч, п`яти синців у задньо-зовнішній поверхні лівого плеча у середній третині, що відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Слідчий вказав, що 29.03.2025 ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні ним вказаних кримінальних правопорушень. 30.03.2025 йому повідомлено про підозру у вчинені ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127 КК України, та 16.05.2025 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127 КК України. 01.04.2025 підозрюваному ОСОБА_5 слідчим суддею Богунського районного суду міста Житомира обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого закінчується 25.05.2025. ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127 КК України, та санкція одного з яких передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років та відноситься до категорії тяжких злочинів. 19.05.2025 підозрюваному ОСОБА_8 та його захиснику адвокату ОСОБА_6 повідомлено про завершення досудового розслідування в кримінальному провадженні та надано можливість ознайомлення з матеріалами кримінального провадження. Строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 закінчується 25.05.2025, але для прийняття остаточного рішення у кримінальному проваджені необхідно здійснити наступні слідчі (розшукові) та процесуальні дії, прийняти процесуальні рішення: виконати вимоги ст. 290 КПК України; скласти та вручити обвинувальний акт, який необхідно направити до Житомирського районного суду Житомирської області для розгляду, але до 25.05.2025 провести підготовче судове засідання за обвинуваченням ОСОБА_5 неможливо, що позбавляє прокурора подати клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 .

Клопотання обґрунтоване також продовженням існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризику переховуватись від органів досудового розслідування та суду, ризику незаконного впливу на потерпілого, іншого підозрюваного та свідків.

Тому слідчий за погодженням із прокурором просять продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 строком на 60 днів.

У судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання з викладених у ньому підстав.

Підозрюваний у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, вказавши на необгрунтованість підозри, зазначивши, що ОСОБА_5 не вчиняв активних дій у катуванні потерпілого. При цьому просив обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши слідчого, прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора (ч. 4 ст. 176 КПК України).

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 ст. 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім, ніж до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: шести місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину; дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Порядок продовження строку тримання під вартою визначений ст. 199 КПК України, частиною 3 якої передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Окрім того, згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав, а відтак слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Вирішуючи клопотання, слідчий суддя враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного (обвинуваченого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Варто зауважити, що існують усталені правові позиції ЄСПЛ, згідно з якими сама лише тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується особа, не може виправдовувати застосування найбільш суворого запобіжного заходу. Поряд із тим, згідно з позицією ЄСПЛ, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, однак тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваної переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Подане до суду клопотання відповідає вимогам ст. 184 КПК України та в ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146 та ч. 2 ст. 127 КК України, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, зокрема: протоколами прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_10 від 29.03.2025; протоколами огляду місця подій від 29.03.2025; протоколом огляду предметів від 29.03.2025; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 29.03.2025; висновками судово-медичних експертиз № 464, № 465, № 467, № 466 від 31.03.2025; протоколами огляду предметів від 30.03.2025; протоколом обшуку від 29.03.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 29.03.2025; протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_12 від 29.03.205; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 30.03.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 30.01.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 29.03.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 30.03.2025; протоколами затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_5 від 30.03.2025; повідомленнями про підозру ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127 КК України від 30.03.2025; протоколом слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_10 від 30.03.2025; протоколом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_15 від 30.03.2025; висновками судово-медичних експертиз № 668, № 669 від 15.04.2025; протоколами огляду предметів від 03.04.2025; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_9 від 18.04.2025; протоколом слідчого експерименту за участю з підозрюваним ОСОБА_9 від 18.04.2025; висновком судово-медичної експертизи № 767 від 24.04.2025; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_8 від 22.04.2025; протоколом огляду предметів від 22.04.2025; протоколом слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_8 від 25.04.2025; протоколами огляду предметів від 28.04.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 08.05.2025; протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_14 від 09.05.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 15.05.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 12.05.2025; протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_10 від 12.05.2025; повідомленням про нову підозру та зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 126, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127 КК України від 16.05.2025; повідомленням про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146 та ч. 2 ст. 127 КК України від 16.05.2025.

Органом досудового розслідування ОСОБА_5 30.03.2025 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127 КК України, а в подальшому 16.05.2025 повідомлено про зміну раніше повідомленої йому підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127 КК України.

Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду міста Житомира від 01.04.2025 у справі № 295/4472/25 ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 25.05.2025 без визначення застави.

Наразі кримінальне провадження перебуває на стадії завершення, так як стороні захисту повідомлено слідчим про завершення досудового розслідування та відкрито матеріали кримінального провадження з 19.05.2025.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні двох кримінальних правопорушень, одне з яких є тяжким злочином, за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від від п`яти до десяти років.

При вирішенні клопотання щодо продовження строку тримання під вартою слідчий суддя враховує суть і характер кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , стан його здоров`я, з його слів він неодружений, має двох неповнолітніх дітей, проживає разом із сестрою, що не підтверджує наявності в нього міцних соціальних зв`язків, раніше не судимий, притягувався до кримінальної відповідальності.

Оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім для запобігання ризику переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду під загрозою призначення судом реального строку відбуття покарання у вигляді позбавлення волі, який після обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшився, так само як і ризик незаконного впливу на потерпілого, іншого підозрюваного та свідків, тому слідчий суддя дійшов до висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 до 20.07.2025 включно, враховуючи положення ч. 4 ст. 176 КПК України про можливість застосування слідчим суддею запобіжних заходів під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання.

Наведені обставини є істотними та такими, що виправдовують тримання підозрюваного під вартою, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Розмір застави не визначається слідчим суддею на підставі ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, пов`язаного із застосуванням насильства.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 183, 184, 197, 199, 219 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 до 20 липня 2025 року включно.

Строк дії ухвали до 20 липня 2025 року включно.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оголошення повного тексту ухвали о 16-00 год. 23.05.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1