Справа № 521/3004/21
Номер провадження:1-кп/521/352/25
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 серпня 2025 року м. Одеса
Хаджибейський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з секретарем ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси Одеської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -
Відповідно до обвинувального акту:
ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що він 24.07.2020 року, приблизно в 17 годині 00 хвилин, знаходився по вул. Шефська в м. Одесі, де проводив копальні роботи біля земельної ділянки на якій розташовано будинок в якому мешкає, коли під час сварки, що раптово виникла між ним та ОСОБА_4 щодо наслідків проведених копальних робіт та необхідності вивозити ґрунт, який викопано, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, з мотивів явної неповаги до охоронюваних законом цінностей - здоров?я людини, реалізуючи свій прямий умисел, направлений на спричинення шкоди здоров?ю, розуміючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді порушення функцій органів людського тіла та спричинення фізіологічного болю, з метою спричинення тілесних ушкоджень, умисно наніс один удар кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_4 .
В подальшому, ОСОБА_4 від отриманого удару впав тулубом на щільний ґрунт, після чого, ОСОБА_7 умисно наніс ОСОБА_4 чотири удари ногами по тулубу, завдавши ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів VII, ІХ та Х лівих ребер, синець голови, по одному садну в ділянці лівого ліктьового суглоба, лівої кісті та в ділянці правого колінного суглоба, що згідно п.п. 2.2.2 та 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995р.) відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
Дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України, а саме як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
13.08.2025 року, під час судового розгляду, у судовому засіданні, захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_6 звернулись до суду із клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, та закриття кримінального провадження.
Обвинувачений ОСОБА_6 , в присутності свого захисника, клопотання підтримав та просив задовольнити, а кримінальне провадження за його обвинуваченням закрити. При цьому обвинувачений зазначив, що згоду на закриття кримінального провадження він надає добровільно та без примусу, йому зрозуміла суть обвинувачення, підстави та наслідки звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.
Захисник в судовому засіданні вважав клопотання обґрунтованим та просив звільнити свого підзахисного від кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження за його обвинуваченням.
Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання сторони захисту про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.
Потерпілий у судовому засіданні не погодився з необхідністю закриття кримінального провадження.
Розглянувши клопотання, дослідивши наявні матеріали та заслухавши думку учасників провадження, суд вважає, що клопотання сторони захисту підлягає задоволенню з наступних підстав.
Якщо строк давності сплив, особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.
З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_6 ставиться у провину вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.
Так, кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КК України, відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів та передбачає максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до 3 років.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею нетяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі більш ніж на 2 роки, і до дня набрання вироком законної сили минуло 5 (п`ять) років.
Початком перебігу строку давності у даному провадженні, згідно обвинувального акту, є 24 липня 2020 року, і ця обставина сторонами не заперечується. З огляду на наведене вбачається, що з цього часу минуло більше 5 (п`яти) років, тобто у даному кримінальному провадженні сплили диференційовані строки давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України.
Доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 49 КК України, суду не надано. Інкриміноване обвинуваченому ОСОБА_6 кримінальне правопорушення не відносяться до переліку правопорушень, зазначених в ч.ч. 4, 5, 6 ст. 49 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_6 , якому були роз`яснені наслідки звільнення від кримінальної відповідальності за закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності, надав свою згоду та наполягав на закритті кримінального провадження з нереабілітуючих підстав. Крім того, згідно правової позиції, викладеної Верховним Судом колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду 29 липня 2021 року (постанова по справі № 552/5595/18), вбачається, що звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілою стороною, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілим, щирого каяття тощо.
Отже, встановивши наявність усіх передбачених законом підстав, зясувавши позицію обвинуваченого ОСОБА_6 , впевнившись у його добровільності та усвідомленні наслідків закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, суд приходить до висновку що клопотання сторони захисту підлягає задоволенню, а отже обвинувачений підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122 КК України, а кримінальне провадження відносно нього, в силу п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, підлягає закриттю.
У даному провадженні потерпілим ОСОБА_4 до обвинуваченого ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, на суму 25 000 (двадцять п`ять тисяч) гривень.
Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31 березня 1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» у разі закриття справи, з передбачених законом підстав, цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної школи у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.
В такому випадку, у зв`язку із закриттям кримінального провадження, суд в рамках кримінального судочинства позбавлений можливості розглянути та вирішити цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 , тому даний позов має бути залишений без розгляду. При цьому суд роз`яснює потерпілому (цивільному позивачу), що, у разі наявності позовних вимог, він має право вирішити їх у порядку цивільного судочинства.
Заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна не застосовувались.
Речові докази у даному кримінальному провадженні не застосовувались.
Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. 49 КК України, ст. ст. 284-286, 350, 372 КПК України, суд
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про стягнення з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, на загальну суму 25 000 (двадцять п`ять тисяч) гривень залишити без розгляду. Роз`яснити потерпілому його право звернення до суду в порядку цивільного судочинства у разі наявності в нього позовних вимог.
Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Одеського апеляційного суду через Хаджибейський районний суд міста Одеси протягом семи днів з дня її проголошення.
Суддя ОСОБА_1