УХВАЛА

Справа № 621/1499/25

Провадження 1-кс/621/243/25

21 травня 2025 року м. Зміїв Харківської області

Слідчий суддя Зміївського районного суду Харківської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за відсутності учасників клопотання прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3

про арешт тимчасово вилученого майна,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, тимчасово вилучене під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000262 від 17.05.2025, внесеного до ЄРДР за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 263 Кримінального кодексу України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що 17.05.2025 року до ВП №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення про те, що під час ранкового шикування у військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_4 , було виявлено дві бойові гранати, які останній зберігав у себе.

Відомості за даним фактом внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.05.2025 за №0000262 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 статті 263 Кримінального кодексуУкраїни.

17.05.2025, в ході проведення огляду місця події, а саме на відкритій ділянці місцевості за адресою: Харківська область, Чугуївський район, с-ще Слобожанське, військове містечко в/ч НОМЕР_1 , поблизу бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », було виявлено та вилучено: корпус гранати РГ-42 маркуванням TNT 406-89 17, корпус гранати Ф1 з маркуванням 386-1-59 Т, які було поміщено до полімерного пакету Національна поліція України "KIV2142162", предмет зовнішнє схожий на запал до гранат з маркуванням UZRGM 354 R04 97 023354 58 К, який було поміщено до полімерного пакету Національна поліція України "KIV2142163", які в подальшому були вилучені до ВП №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області. Зі слів ОСОБА_5 , він знайшов вказані предмети поблизу с.Зеленодольське Херсонської області близько двох років назад, які забрав із собою та зберігав до теперішнього часу.

Таким чином, відповідно до вимог ст. 64 -2 КПК України ОСОБА_4 , являється третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт.

На теперішній час встановлюється власник корпусу гранати РГ-42 з маркуванням TNT 406-89 17, корпусу гранати Ф1 з маркуванням 386-1-59 Т, та запалу до гранати з маркуванням UZRGM 354 R04 97 023354 58 К.

Оскільки вище вказане майно зберігає на собі сліди кримінального правопорушення та є речовим доказом по справі, посилаючись на положення ст.ст. 64-2, 131, 132, 167, 170, 171 КПК України, прокурор просив накласти арешт на майно, тимчасово вилучене під час проведення огляду місця події, з метою забезпечення збереження речових доказів, та яке може бути використане як доказ у кримінальному провадженні.

В судове засідання прокурор не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином.

Відповідно до ч.1 статті 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого (а у визначених законом випадках дізнавача) та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Враховуючи стислі строки, встановлені законом для розгляду клопотання, вжиття судом необхідних заходів для забезпечення явки в судове засідання учасників кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про можливість розгляду клопотання без участі сторін та без фіксації даної процесуальної дії за допомогою технічних засобів відповідно до положень частини 1, 4 статті 107 Кримінального процесуального кодексу України.

Вивчивши клопотання та дослідивши додані до нього матеріали, слідчий суддя зазначає наступне:

Відповідно до абз.1 ч.1 статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч.2 статті 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.1 статті 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач.

Виходячи зі змісту ч.2 статті 64-2 КПК України, із клопотанням про арешт майна щодо майна третьої особи до суду звертається прокурор.

При вирішенні питання про арешт майна або його скасування для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Згідно ч.3 статті 170 КПК України у випадку, передбаченому п.1 ч.2 статті 170 КПК України, арешт накладається на майно будь якої фізичної чи юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до ч.1 статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 №2471-XII, не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України зброя, боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї, зазначеної в додатку №2, і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що придбаваються громадськими об`єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ), бойова і спеціальна військова техніка, ракетно-космічні комплекси.

Положеннями Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої спільним наказом органів державної влади від 27.08.2010 N 51/401/649/471/23/125, передбачено, що у ході дізнання, досудового слідства і судового розгляду у кримінальних справах слідчий, працівник органу дізнання, прокурор на підставі відповідного процесуального рішення, у тому числі постанови або ухвали суду, зобов`язані вилучати, зокрема, предмети і документи, обіг яких заборонено (якщо у власника немає дозволу на їх придбання і зберігання) та визначено, що до вилучених з обігу належать:

-предмети, придбання і використання яких здійснюється за особливими дозволами і вичерпний перелік яких визначений законодавством України;

-предмети, виготовлення, придбання, зберігання, збут і розповсюдження яких забороняється законодавством;

-документи, визначені законодавством та іншими нормативними актами.

Оскільки вилучені в ході огляду місця події від 17.05.2025 року предмети належать до вогнепальної зброї та бойових припасів, обіг яких заборонено законом, таке майно за змістом кримінально-процесуального закону не вважається тимчасово вилученим майном і не може бути повернуто особі, у якої було вилучено.

Таким чином, необхідність накладення арешту на вилучені в ході огляду місця події вогнепальну зброю та бойових припасів відсутня, оскільки вони не є майном, перелік якого визначений ч.10 статті 170 КПК України, та не потребують застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.

Аналогічною є позиція Кримінального касаційного суду Верховного Суду, який у своїх постановах неодноразово зауважував, що вогнепальна зброя та боєприпаси, які зберігаються без передбаченого законом дозволу, евлежать до предметів, які вилучені законом з обігу, а тому не можуть вважатися тимчасово вилученим майном і не потребують накладення на них арешту слідчим суддею.(справи № 233/5393/20, 178/1051/22)

Відповідно до ч.1 статті 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

В зв`язку з вищевикладеним, слідчий суддя вважає, клопотання прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 64-2, 170-173 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду, а особами, які не були присутні під час її проголошення з дня отримання копії судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено і проголошено 21.05.2025

Слідчий суддя ОСОБА_6