Дата документу 07.05.2025 Справа № 324/1104/19
судді Запорізького апеляційного суду Запорізької області ОСОБА_1
у кримінальному провадженні
(єдиний унікальний №324/1104/19, провадження №11-кп/807/468/25)
на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 07 травня 2025 року
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 07 травня 2025 року відмовлено в задоволенні заяви головуючого судді ОСОБА_1 про самовідвід у кримінальному провадженні за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_3 на вирок Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 26 грудня 2024 року, яким ОСОБА_2 у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.286 КК України визнано невинуватим та виправдано за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.
Керуючись ч.3 ст.375 КПК України, висловлюю окрему думку щодо вказаного рішення Запорізького апеляційного суду з таких підстав.
Відповідно до положень п.4 ч.1 ст.75 КПК України, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Мною заявлено про самовідвід з таких підстав.
Я брала участь у вищезазначеному кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції у складі колегії суддів з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду, яка постановила ухвалу від 13 грудня 2021 року, якою за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_4 , прокурора у кримінальному провадженні прокурора Пологівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 попередній (обвинувальний) вирок Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 30 квітня 2021 року у відношенні ОСОБА_2 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, скасовано та призначено новий розгляд провадження в суді першої інстанції.
У зазначеній ухвалі серед іншого вказано на слушність доводів захисника обвинуваченого про те, що в разі визнання протоколу огляду місця ДТП від 24 квітня 2018 року очевидно недопустимим доказом з урахуванням доктрини «плодів отруєного дерева» повинні бути визнані недопустимими і інші похідні від нього докази, тому суд першої інстанції, визнавши недопустимим первинний доказ, не міг визнавати допустимими і похідні від нього докази.
За наслідками нового розгляду суд першої інстанції ухвалив виправдувальний вирок щодо ОСОБА_2 , який наразі оскаржується стороною обвинувачення.
В зазначеному вироку суд першої інстанції, пославшись на вищевказану ухвалу апеляційного суду, визнав певні докази сторони обвинувачення недопустимими та виправдав обвинуваченого, з чим не погоджується прокурор в апеляційній скарзі.
На мою думку, вищенаведені обставини можуть викликати сумнів у моїй неупередженості при розгляді вказаної апеляційної скарги у сторін кримінального провадження та стороннього спостерігача.
В свою чергу, відповідно до вимог ч.1 ст.80 КПК України, за наявності підстав, передбачених, зокрема і статтею 75 КПК України, суддя зобов`язаний заявити самовідвід, що мною і було зроблено.
Не можу погодитись з думкою колегії суддів про те, що зазначені мною обставини не можуть викликати сумнів у моїй неупередженості при розгляді вказаної апеляційної скарги у сторін кримінального провадження та стороннього спостерігача, оскільки як вже зазначено вище, в ухвалі апеляційного суду від 30 квітня 2021 року надана оцінка доводам сторони захисту з приводу необхідності визнання недопустимими певних доказів, що було враховано судом першої інстанції при ухвалені виправдувального вироку щодо ОСОБА_2 з посиланням на вказану ухвалу суду апеляційної інстанції.
Окремо звертаю увагу на те, що сторони (як сторона обвинувачення так і сторона захисту) фактично погодились з обґрунтованістю заявленого мною самовідводу, що додатково підтверджує наявність обставин, передбачених п.4 ч.1 ст.75 КПК України.
На моє переконання, заявлений мною самовідвід підлягав задоволенню, як такий, що ґрунтується на вимогах чинного кримінального процесуального законодавства.
Суддя Запорізького
апеляційного суду ОСОБА_1