Справа № 188/491/25
Провадження № 1-кп/188/353/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2025 року с-ще Петропавлівка

Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

кримінальне провадження №0000226

обвинувачена :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народилась в смт. Любашівка, Любашівського району, Одеської області, громадянка України, освіта середня, не працює, заміжня, має на утриманні малолітню доньку 2017 р.н., зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 345 КК України

за участю:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачена ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5

в підготовчому судовому засіданні

ВСТАНОВИВ:

відповідно до статті 2 Закону України «Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів» до правоохоронних органів відносяться органи прокуратури, внутрішніх справ, служби безпеки, митні органи, органи охорони державного кордону, органи державної податкової служби і установи виконання покарань, державної контрольно-ревізійної служби, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозахисні та правоохоронні функції.

08 грудня 2024 року о 08.00 годині на чергування у складі наряду сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №4 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській заступили інспектор СРПП старший лейтенант поліції ОСОБА_6 та поліцейський СРПП сержант поліції ОСОБА_7 , згідно графіку чергувань затвердженого керівництвом зазначеного відділення поліції.

08 грудня 2024 року о 08 год. 15 хв. під час патрулювання екіпажом КУМИР-121 ВП №4 Синельниківського РУП на службовому автомобілі н.з. 04 2055 поліцейським СРПП відділення поліції №4 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 та інспектором СРПП ОСОБА_6 за порушення правил дорожнього руху п. 2.3.в. постанови КМУ № 1306 від 10.10.2001 року «Про правила дорожнього руху» по вулиці Польовій, с-ще Петропавлівка, Синельниківського району, Дніпропетровської області зупинений автомобіль марки ВАЗ 2108 д.н. НОМЕР_1 за кермом якого перебувала ОСОБА_3 .

З метою виконання своїх службових обов`язків ОСОБА_6 , діючи згідно ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» увімкнув нагрудну боді-камеру № 799546 та здійснював відеофіксацію зупинки вищевказаного транспортного засобу.

08.12.2024 року о 08.15 годині підійшов до водія даного автомобіля інспектор СРПП ОСОБА_6 та керуючись п.2.4. постанови КМУ № 1306 від 10.10.2001 року «Про правила дорожнього руху» попросив водія ОСОБА_3 надати для перевірки документи зазначені в пункті 2.1; постанови КМУ «Про "правила дорожнього руху», та в ході діалогу з ОСОБА_3 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння останньої. Після чого, ОСОБА_6 керуючись Постановою КМУ № 1103 від 17.12.2008 року «Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду» та спільного Наказу МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 року «Про затвердження інструкції про порядок виявлення водіїв транспортних засобів ознак алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» запропонував ОСОБА_3 пройти перевірку на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер» на що остання відмовилась та висловила намір поїхати додому без проходження стану сп`яніння.

У подальшому з метою припинення протиправних дій ОСОБА_3 сержант поліції ОСОБА_7 відчинив водійські двері та попрохав водія ОСОБА_3 вийти із автомобіля та проїхати до медичного закладу для проходження стану сп`яніння, на що ОСОБА_3 почала себе поводити агресивно, висловлюватись нецензурною лайкою в адресу працівників поліції та діставши з кишені газовий балончик «Перець-4» виприснула з нього в очі інспектору СРПП ОСОБА_6 який від цього відійшов на деяку відстань від автомобіля. Після чого сержант поліції ОСОБА_7 намагаючись вихопити даний балончик із рук ОСОБА_3 , яким остання також розпилювання газ в сторону очей ОСОБА_7 , який відібравши викинув в сторону та намагаючись витягнути із автомобіля ОСОБА_3 остання дістала інший газовий балончик «Тризуб-4» та розпилила ним знову в очі ОСОБА_7 та вийшла із автомобіля через передні пасажирські двері та почала тікати з місця вчинення злочину.

08.12.2024 року о 08.34 годині сержант поліції ОСОБА_7 наздогнав останню та відповідно до п.1, ч. З ст. 45 Закону України «Про Національну поліцію» застосував спеціальний засіб до останньої - кайданки.

Згідно висновку судово-медичного експерта ОСОБА_7 спричинене тілесне ушкодження у вигляді гострого посттравматичного кон`юнктивіту, яке утворилося від дії стиснутого газу, який містився в газовмісткому балончику та за своїм характером відноситься до легких тілесних ушкоджень згідно п.2.3.2. б) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості ушкоджень» Наказ №6 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17.01.1995 р.

Згідно висновку судово-медичного експерта ОСОБА_6 спричинене тілесне ушкодження у вигляді гострого посттравматичного кон`юнктивіту, яке утворилося від дії стиснутого газу, який містився в газовмісткому балончику та за своїм характером відноситься до легких тілесних ушкоджень згідно п.2.3.2. б) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості ушкоджень» Наказ №6 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17.01.1995 р.

Таким чином ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 345 КК України, тобто умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Під час досудового розслідування по кримінальному провадженню 07.02.2025 року між підозрюваниою та прокурором, з участю захисника, було укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до ст. 472 КПК України.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні зазначив, що вважає можливим затвердження угоди, просить вирішити питання речових доказів.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачена просить угоду затвердити, про наслідки її укладання їй роз`яснено.

Захисник вважає, затвердження укладеної з прокурором угоди відповідає інтересам обвинуваченої, покарання та обов`язки сторонами обумовлені, угода не суперечить інтересам обвинуваченої, укладена у його присутності.

Потерпілі надали згоду прокурору на укладання угоди та заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Відповідно до угоди підозрювана в повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй досудовим слідством кримінального правопорушення за обставин, викладених у повідомленні про підозру, щиро розкаюється та підтверджує обставини скоєного відповідно до повідомлення про підозру, сторони не мають сумнівів щодо добровільності та істинності їхніх позицій.

В угоді про визнання винуватості зазначено її сторони, формулювання підозри та правова кваліфікація з зазначенням статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваною своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваної, узгоджене покарання та згода підозрюваної на призначення їй покарання за ч.2 ст. 345 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ст.75 КК України обвинувачену слід звільнити від відбування призначеного покарання.

Обвинувачена дала згоду на застосування до неї узгодженого покарання та виконання покладених угодою обов`язків.

Сторони розуміють наслідки укладання та затвердження угоди щодо обмеження права оскарження вироку та відмову від прав, передбачених ст.474 КПК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд приходить до наступних висновків.

Укладена угода про визнання винуватості відповідає вимогам ст.472 КПК України. Умови угоди не суперечать вимогам КПК України, правова кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін і інших осіб.

Суд бере до уваги, що сторони розуміють наслідки невиконання угоди відповідно до положень ст.476 КПК України.

Суд приходить до висновку, укладена угода підлягає затвердженню, обвинуваченій слід призначити покарання узгоджене сторонами.

Крім того, на підставі ч.1 ч.3 ст.75 КК України обвинувачену слід звільнити від відбування призначеного покарання з випробувальним терміном один рік, якщо вона протягом одного року не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України слід покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази,, .

Процесуальні витрати

Запобіжний захід не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.100, 368, 472-476 КПК України суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 07.02.2025 року укладену за участю захисника ОСОБА_5 між ОСОБА_3 та прокурором, ОСОБА_4 .

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ч.1 ч.3 ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробувальним терміном один рік , якщо вона протягом одного року не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду на підставі угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним, може бути оскаржений в апеляційному порядку згідно з положеннями ст. 469, 474 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1