ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2025 року

м. Київ

справа № 369/14070/18

провадження № 51-808км25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданнікасаційну скаргу прокурора ОСОБА_7 на ухвалу Київського апеляційного суду від 25 грудня 2024 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України (далі - КК).

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

За вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 грудня 2023 року ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 115 КК із застосуванням ст. 69 цього Кодексу засуджено до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 75 КК його звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 цього Кодексу.

Згідно з вироком ОСОБА_8 визнано винуватим у тому, що він 15 червня 2018 року близько 15:50 на АДРЕСА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи прямий умисел, спрямований на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 , тобто посягаючи на найвищу соціальну цінність - життя людини, усвідомлюючи при цьому суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, у ході сварки на ґрунті довготривалих неприязних відносин із ОСОБА_9 здійснив у нього два постріли з гладкоствольної вогнепальної мисливської рушниці MP-153 № НОМЕР_1 , 12 калібру, у результаті чого потерпілий помер на місці події.

За висновком експерта від 24 вересня 2018 року № 180/Д/355 тр під час судово-медичного дослідження трупа ОСОБА_9 виявлено такі тілесні ушкодження:

- сліпе частково проникаюче вогнепальне шротове поранення плечового суглоба правої лопаткової ділянки, від яких в напрямку справа наліво, дещо згори вниз відходять ранові канали з переломами правої лопатки, бiльшiсть з них сліпо закінчуються кульками з сірого металу в м`язах спини та передньої поверхні груди, один з ранових каналів проникає в праву плевральну порожнину;

- сліпе проникаюче вогнепальне шротове поранення груди з ушкодженням внутрішніх органів (вхідні вогнепальні рани бокової поверхні груди з масивним дефектом шкіри, міжреберних проміжків та 6?8 ребер; від них в напрямку справа наліво та знизу вгору відходить рановий канал, який проникає в порожнину грудної клітки, утворює наскрізні ушкодження обох легень, аорти, стравоходу, серця, виходить з порожнини грудної клітки через 1 міжреберний проміжок зліва та закінчується в лівому трапецієподібному м`язі дрібними металевими кульками. В м`яких тканинах за ходом ранового каналу та в обох плевральних порожнинах наявні пластмасовий пиж і численні дрiбнi металеві кульки. Крім того, від основного ранового каналу в напрямку вгору ? назад ? дещо вліво відходять поодинокі відгалуження, які проходять крізь праву плевральну порожнину, покидають її через задні відділи 2?4 міжреберних проміжків справа і закінчуються дрібними металевими кульками в міжреберних м`язах та м`язах спини).

Смерть ОСОБА_9 настала від сліпих вогнепальних проникаючих шротових поранень груди з ушкодженням внутрішніх органів.

Виявлені вогнепальні поранення груди належать до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя та перебувють у прямому причинному зв`язку із настанням смерті.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 25 грудня 2024 року вирок районного суду залишено без зміни.

Вимоги касаційної скарги й узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі прокурор порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через м`якість.

Не оспорюючи фактичних обставин справи та правової кваліфікації дій засудженого, прокурор вважає, що апеляційний суд безпідставно погодився з висновками суду першої інстанції про правильність застосування положень ст. 69 КК і призначення ОСОБА_8 покарання, нижчого від найнижчої межі, установленої санкцією інкримінованого йому злочину, з подальшим його звільненням на підставі ст. 75 КК від відбування визначеного покарання з випробуванням, що призвело до призначення засудженому м`якого покарання.

Також зазначає, що апеляційний суд усупереч приписам ст. 419 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) не перевірив відповідних доводів апеляційної скарги прокурора належним чином, не мотивував свого рішення та безпідставно залишив вирок щодо ОСОБА_8 без змін.

Посилається на неврахування судом того, що внаслідок злочину загинула особа; несудимість і посткримінальна поведінка засудженого не є достатніми підставами для застосування положень ст. 75 КК.

Крім того, указує, що суд утотожнив поняття щирого каяття і визнання вини.

Водночас акцентує, що апеляційний суд не взяв до уваги доводів прокурора про вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Зазначає, що апеляційний суд, посилаючись на показання потерпілої ОСОБА_10 , зробив хибний висновок про систематичність проявів насильства загиблого щодо засудженого.

Стверджує про відсутність щирого каяття в засудженого, прокурор указує на промову ОСОБА_8 у дебатах, під час яких він повідомив, що є жертвою.

Звертає увагу, що поганий стан здоров`я засудженого не завадив йому вбити ОСОБА_9 .

Крім того, наголошує, що засуджений, після того як конфлікт закінчився, піднявся на другий поверх, узяв рушницю та, спускаючись по сходах, двічі вистрелив у потерпілого, який на першому поверсі намагався сховатися від пострілів. Це, зауважує прокурор, указує на байдужість засудженого до життя людини.

Позиції інших учасників судового провадження

Прокурор підтримав подану касаційну скаргу.

Захисник заперечував щодо задоволення касаційної скарги.

Мотиви Суду

Заслухавши доповідь судді, думку учасників касаційного розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно зі статтею 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правильність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Відповідно до приписів статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Висновок суду про доведеність винуватості засудженого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 ККта кваліфікація його дій за вказаною нормою, у касаційній скарзі не оспорюються, а тому в касаційному порядку не перевіряються.

Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 65 КК особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації.

Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Як передбачено положеннями ч. 1 ст. 69 КК, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Згідно зі ст. 75 КК у разі, якщо суд, крім випадків засудження за певні кримінальні правопорушення, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше 5 років, ураховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Із системного аналізу вимог закону України про кримінальну відповідальність випливає, що, крім вирішення питання про призначення певного виду та розміру покарання, суду потрібно встановити достатню підставу для звільнення від його відбування з випробуванням і водночас належним чином умотивувати таке рішення, дослідивши й оцінивши всі обставини, що мають значення для кримінального провадження, а також урахувати, що ст. 75 КК застосовується лише в тому разі, коли для цього є умови і підстави.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що, призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції зважив на ступінь тяжкості та обставини вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, його похилий вік, наявність хронічних захворювань серця, позитивну характеристику за місцем проживання, те, що він не перебуває на обліках у лікарів нарколога і психіатра, раніше не судимий, поведінку потерпілого безпосередньо перед тим, як було скоєно злочин.

Крім того, місцевий суд узяв до уваги обставини, які пом`якшують покарання (щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину) й обтяжують його (вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння).

Отже, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень (щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, позиція потерпілої, яка не наполягала на суворому покаранні), суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 115 КК із застосуванням ст. 69 цього Кодексу у виді позбавлення волі на строк 5 роки.

Можливість застосування приписів ч. 1 ст. 69 КК, яку суди належним чином обґрунтували, переконливих сумнівів не викликає.

Також місцевий суд вважав, що виправлення засудженого можливе без його ізоляції від суспільства, і застосував положення статей 75, 76 КК.

При цьому, як видно з матеріалів справи, суд послався на частину одних і тих же обставин як під час призначення ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 115 КК із застосуванням ст. 69 указаного Кодексу, так і в ході його звільнення від відбування остаточного покарання з випробуванням на підставі положень статей 75, 76 КК.

В апеляційній скарзі сторона обвинувачення, посилалась на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через м`якість.

На обґрунтування своїх вимог прокурор, зокрема, наголошував на тому, що призначене ОСОБА_8 покарання з випробуванням є явно несправедливим.

Апеляційний суд, переглянувши вирок суду першої інстанції, вважав, що місцевий суд дотримався вимог статей 50, 65 КК, та погодився з його висновком про можливість виправлення ОСОБА_8 без ізоляції від суспільства.

Проте, на думку колегії суддів, апеляційний суд наведені вище доводи сторони обвинувачення в повному обсязі не перевірив та свій висновок про законність рішення суду першої інстанції щодо можливості виправлення ОСОБА_8 у разі застосування ст. 75 КК належним чином не обґрунтував.

Зокрема, суд апеляційної інстанції не звернув уваги на положення закону, згідно з якими суд, вирішуючи зазначене питання, має належним чином досліджувати й оцінювати всі обставини, які мають значення для справи, та враховувати, що положення ст. 75 ККзастосовуються лише в тому разі, коли для цього є умови і підстави, на які необхідно послатися в рішенні.

Водночас поза належною увагою апеляційного суду залишилося те, що місцевий суд урахував частину тих самих обставин і в ході призначення ОСОБА_8 покарання із застосуванням положень ст. 69 КК, тобто нижчого від найнижчої межі, установленої в санкції ч. 1 ст. 115 КК, і в ході звільнення засудженого від відбування остаточного покарання з випробуванням на підставі положень ст. 75 КК.

Верховний Суд вважає висновок апеляційного суду про можливість застосування до ОСОБА_8 положень ст. 75 ККневмотивованим та передчасним, оскільки зі змісту ухвали апеляційного суду не вбачається конкретних підстав, передбачених положеннями цієї статті КК і відмінних від підстав для застосування положень ст. 69 КК або додаткових до них, на ґрунті яких апеляційний суд визнав можливим застосування цієї норми закону.

Колегія суддів погоджується з доводами прокурора, що, оцінюючи можливість застосування приписів ст. 75 КК, апеляційний суд належним чином не врахував суспільної небезпеки скоєного, вчинення засудженим у стані алкогольного сп`яніння (що є обставиною, яка обтяжує покарання) особливо тяжкого злочину ? вбивства людини, конкретних обставин справи, а саме того, що ОСОБА_8 під час конфлікту усвідомлено піднявся на другий поверх будинку, до своєї кімнати, де взяв і зарядив рушницю та, спускаючись по сходах, двічі вистрелив у потерпілого, який перебував на першому поверсі й намагався сховатися від пострілів, що вказує на байдуже ставлення ОСОБА_8 до життя, здоров`я і безпеки людини, крім того, вік та стан його здоров`я не завадили вчинити умисний злочин.

Також Верховний Суд звертає увагу, що думка потерпілої може бути врахована судом під час призначення покарання, однак не є вирішальною.

З урахуванням указаних обставин, на думку колегії суддів, застосування щодо ОСОБА_8 положень ст. 75 КК є необґрунтованим і не сприяє меті покарання - виправленню засудженого і попередженню вчинення ним нових злочинів, а тому доводи прокурора в цій частині є слушними.

Питання щодо можливості звільнення від відбування покарання за станом здоров`я може бути вирішено в порядку ст. 84 КК і не є предметом касаційного розгляду.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що призначене ОСОБА_8 покарання зі звільненням від його відбування на підставі ст. 75 КК слід визнати неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і, як наслідок, м`яким заходом примусу, а протилежні висновки апеляційного суду в цій частині ухвали - необґрунтованими відповідно до статей 370, 419 КПК, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу прокурора слід задовольнити частково, ухвалу апеляційного суду скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції, який необхідно провести з дотриманням вимог кримінального процесуального закону.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 438 441, 442 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу прокурора ОСОБА_7 на ухвалу Київського апеляційного суду від 25 грудня 2024 задовольнити частково.

Ухвалу Київського апеляційного суду від 25 грудня 2024 року стосовно ОСОБА_8 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3