Справа № 442/1513/25
Провадження № 1-кп/442/187/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2025 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі головуючої судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобичі клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0000007 від 09.01.2025року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця м. Стебник Львівської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, пенсіонер, інвалід 2 групи, який зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , позапартійного, невійськовозобов`язаного, раніше не судимого,

за вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 296 ККУкраїни,

за участю: прокурора ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

особи, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів

медичного характеру - ОСОБА_3

захисника особи ОСОБА_3 - ОСОБА_6

законного представника особи ОСОБА_3 ОСОБА_7

в с т а н о в и в:

Судом встановлено, що ОСОБА_3 09.01.2025 року приблизно о 12 год. 20 хв. знаходячись у громадському місці перебуваючи у стані неосудності у зв"язку зі тяжким психічним розладом, будучи позбавленим здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними, вчинив суспільно небезпечене діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України- хуліганство, а саме: перебуваючи у приміщенні відділення ТВБВ № 10013/0251 філії - Львівське обласне управління АТ " Ощадбанк", по вул. Майдан Шевченка, № 1 у м. Стебник Львівської області, ігноруючи встановлені в суспільстві загальноприйняті норми моралі та правила поведінки, безпідставно без будь-яких на те причин, висловлювався нецензурною лайкою до відвідувачів та працівників банківського відділення, на прохання працівників банку припинити хуліганські дії не реагував, натомість проявляв ще більшу агресію у результаті чого грубо порушив громадський порядок та тимчасово припинив нормальну роботу даного відділення банку.

Продовжуючи грубо порушувати громадський порядок та нормальну роботу вказаного відділення банку, не усвідомлюючи свої дії та не маючи змоги керувати ними, ОСОБА_3 раптово підбіг до провідного спеціаліста даного відділення банку ОСОБА_5 та у присутності працівників та відвідувачів відділення, ігноруючі існуючі в суспільстві елементарні правила поведінки, безпричинно наніс їй три удари кулаком правої руки у ділянку голови, завдавши останній фізичного болю, після чого потерпілій з діагнозом " забій м"яких тканин потилиці, грудної клітки зліва, правого передпліччя та правої гомілки" у КНП " Дрогобицька міська лікарня № 1" Дрогобийцької міської ради надано медичну допомогу.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки, передбачені ч. 1 ст. 296 КК України, а саме, грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю (хуліганство).

У судовому засіданні ОСОБА_3 пояснив, що він справді висловлювався нецензурною лайкою до відвідувачів та працівників банківського відділення та завдав потерпілій удари кулаком правої руки у ділянку голови. Однак вказав, що у нього бувають напади агресії де він не усвідомлює, що вчиняє, тому просить вибачення у потерпілої, у вчиненому розкаюється та просить суворо не карати.

Захисник ОСОБА_6 , щодо задоволення клопотання сторони обвинувачення про застосування до ОСОБА_3 , примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку не заперечив та просив його задоволити.

Законний представник ОСОБА_3 , ОСОБА_7 щодо задоволення клопотання сторони обвинувачення про застосування до ОСОБА_3 , примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку не заперечила та просила його задоволити.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні вказала, що дійсно ОСОБА_3 перебував у приміщенні банку, поводив себе агресивно. Вона не сподівалась, що останній підійде із -заду та нанесе їй удари по голові. Вказала, що держава та роботодавець зобов"язані дбати про безпеку громадян, та не допускати таких дій з боку людей, які є психічно хворими. Підтримує клопотання прокурора.

На доведення вчинення вищевказаного суспільно небезпечного діянь саме ОСОБА_3 органом досудового розслідування зібрано ряд доказів, які були досліджені безпосередньо судом в судовому засіданні, зокрема:

- протоколом огляду місця події від 09.01.2025 року з долученою фототаблицею.

- протоколом огляду CD -R диску від 25.01.2025 року, з долученою фототаблицею.

- CD -R диск від 09.01.2025 року на якому міститься відеозапис вчинення хуліганськиї дій.

Судом також досліджений висновок судово-психіатричного експерта №223 від 11.02.2025року, відповідно до якого на даний час ОСОБА_3 страждає тяжким психічним розладом у формі органічного шизофреноподібного розладу. За своїм психічним станом ОСОБА_3 не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. В період інкримінованих дій, страждав тяжким психічним розладом у формі органічного шизофреноподібного розладу. Рекомендовано застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, з метою його обов`язкового лікування, а також запобігання вчинення ним суспільно небезпечних діянь.

Кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру регламентоване главою 39, в тому числі ч. 1 ст. 512 КПК України, яка визначає, що судовий розгляд цієї категорії справ здійснюється одноособово суддею в судовому засіданні за участю прокурора, обов`язковою участю фізичної особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, її законного представника та захисника згідно із загальними правилами КПК України.

Оцінюючи зібрані у даному кримінальному провадженні докази в їх сукупності, шляхом повного і всебічного дослідження в судовому засіданні, суд прийшов до висновку про доведеність факту вчинення ОСОБА_3 суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, у стані неосудності, оскільки відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи він не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними під час вчинення суспільно небезпечного діяння.

Необхідність застосування до ОСОБА_3 примусових заходів медичного характеру підтверджується висновком судово-психіатричного експерта № 223 від 11.02.2025 дослідженого судом.

Згідно з ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності.

Як передбачено ч. 2 ст. 513 КПК України, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Згідно з п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №-7 від 03.06.2005 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», визначаючи відповідно до частин 3-5 ст. 94 КК України тип психіатричного закладу, до якого слід госпіталізувати неосудного, необхідно виходити як з його психічного стану, так і з характеру вчиненого ним суспільно небезпечного діяння. Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб (ч. 1 ст. 94 КК України) суд має спочатку з`ясувати думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру (тип психіатричного закладу, який його здійснюватиме).

У судовому засіданні було встановлено наявність підстав, передбачених п. 1 - 3 ч.1 ст. 513 КПК України, за таких обставин, відповідно до ч. 2 ст. 513 КПК України, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_3 примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, як зокрема запропоновано у висновку судово-психіатричного експерта № 223.

На підставі викладеного, суд вважає клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру таким, що підлягає задоволенню, оскільки під час його розгляду встановлено, що ОСОБА_3 вчинив суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, що виключає можливість застосування до нього кримінального покарання, зважаючи на те, що він за своїм психічним станом не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Відтак, застосування до ОСОБА_3 примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку є необхідним.

Виходячи із роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у постанові № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», суд не визначає лікувальну установу, в якій до особи будуть застосовані примусові заходи медичного характеру та не визначає строк, на який ці заходи призначені.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 та ч. 4 ст. 174 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 100, 368, 370, 374 КПК України, суд,

постановив :

Клопотання задоволити.

У межах кримінального провадження № 0000007 від 09.01.2025 року за ознаками вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця м. Стебник Львівської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, пенсіонер, інвалід 2 групи, який зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , позапартійного, невійськовозобов`язаного, раніше не судимого, примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Речові докази:

-диск CD-R, на якому міститься відеозапис вчинення хуліганськиї дій, який долучений до матеріалів кримінального провадження - залишити при матеріалах кримінального провадження;

Копія ухвали негайно після її проголошення вручається учасникам процесу.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області протягом 30 днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1