Справа № 591/1111/25
Провадження № 1-кс/591/1693/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 травня 2025 року слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з клопотанням погодженим прокурором, яке мотивував тим, що СУ ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування у об`єднаному кримінальному провадженні №0000508, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 307, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , діючи за попередньою змовою групою осіб, здійснюють незаконне зберігання з метою збуту та пересилання наркотичних засобів та психотропних речовин у особливо великих розмірах за грошову винагороду шляхом розкладання «закладок» та пересилання посилок через операторів поштового зв`язку України відповідно до отриманих замовлень. 23.04.2025 на підставі ухвали слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено майно. Оскільки вказане майно, на думку слідчого, може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже є речовими доказами, просив накласти на нього арешт з метою збереження та забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

В судове засідання слідчий та представник власника майна надіслали заяви про можливість розгляду клопотання без їх участі. Слідчий у поданій заяві клопотання підтримав частково, вказуючи на те, що у арешті мобільного телефону «Iphone» 13pro imei1: НОМЕР_1 ; imei2: НОМЕР_2 з сім картою НОМЕР_3 належний ОСОБА_7 , а також банківської картки Bank Polski НОМЕР_4 немає необхідності. Крім того, зазначив, що вказані речі були повернуті власнику. Водночас, на інше вилучене майно просив накласти арешт. Представник власника майна у поданій заяві підтвердив про повернення власнику мобільного телефону і банківської картки, тому просив в цій частині відмовити у задоволенні клопотання.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали справи, вважає, що клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Пунктом 1 ч. 2 та ч. 3 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів і в цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, у тому числі ті, що містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З поданого клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що СУ ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000508, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 307, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України.

Крім того, додані до клопотання матеріали містять відомості про те, що речі, які було вилучено під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 (окрім мобільного телефону та банківської картки банку Польщі), є речовими доказами у кримінальному провадженні.

Тобто, таке майно містить відомості, які мають значення для кримінального провадження, і які можуть бути доказом під час досудового розслідування та судового розгляду, тому з огляду на положення п.1 ч.2 та ч.3 ст.170 КПК України, на вказане майно потрібно накласти арешт з метою збереження.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Частиною 5 ст. 170 КПК передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

У вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_4 , оголошено про підозру, зокрема, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, санкцією якої передбачено покарання у виді конфіскації, то вважаю, в даному випадку слідчим доведено те, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, яка може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна.

Вважаю, що в даному випадку для потреб досудового розслідування достатнім та співмірним буде накладення арешту на речі (окрім мобільного телефону та банківської картки банку Польщі) шляхом заборони власників та володільців майна у їх праві на розпорядження та користування.

Таким чином, клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, яке було вилучено 23.04.2025 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом обмеження власників та володільців майна у їх праві на розпорядження та користування, а саме:

1. Зіп-пакет з порошкоподібною речовиною невідомого походження належний ОСОБА_4 .

2. Банківська картка Приват Банк № НОМЕР_5 ;

3. Грошові кошти номіналом 1000 грн 16 шт, 500 грн 7 шт, у загальній сумі 19500 грн, - належні ОСОБА_4 .

4. мобільний телефон «Oppo» модель СРН 2481 в чохлі та двома сім картами під чохлом 1) Vodafone з позначками НОМЕР_6 ; 2) Lifecell з позначками 067169326;

5. банківські картки 1) моно банк № НОМЕР_7 ; 2) Приват Банк НОМЕР_8 ; 3) Приват Банк НОМЕР_9 ,

з метою збереження вказаного майна як речових доказів по справі, а грошових коштів, належних ОСОБА_4 як з метою збереження як речових доказів, так і з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно, а саме:

- мобільного телефону «Iphone» 13pro imei1: НОМЕР_1 ; imei2: НОМЕР_2 з сім картою НОМЕР_3 належний ОСОБА_7

- банківської картки Bank Polski НОМЕР_4 .

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого ОСОБА_3 .

Ухвала про арешт майна виконується слідчим негайно.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу подається безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1