УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2025 року Шевченківський районний суду м. Києва у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань: ОСОБА_2 ,

адвокат: ОСОБА_3 ,

прокурор: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві, клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах потерпілого ОСОБА_5 , про встановлення процесуального строку для проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні № 0001234 від 10.06.2023 року,-

В С Т А Н О В И В:

27.05.2025 року в провадження Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання представника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_3 , поданого в інтересах потерпілої сторони, внесеного по кримінальному провадженню № 0001234 від 10.06.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, про встановлення процесуального строку для проведення слідчих та процесуальних дій.

Адвокат вказує на те, що сектором дізнання відділу поліції № 4 Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001234 від 10 червня 2023 року за ознаками кримінального проступку, передбачено статтею 356 КК України (самоправство).

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування. Останнім часом (орієнтовно 4-5 років) ОСОБА_5 не проживав у квартирі, вона була зачинена та в ній ніхто не проживав. У лютому 2022 року потерпілий від сусіда дізнався про те, що нові власники квартири АДРЕСА_2 (яка межує і є сусідньою із квартирою АДРЕСА_3 , що належить потерпілому) роблять ремонт, і в процесі цього ремонту зруйнували перекриття між квартирами АДРЕСА_2 та АДРЕСА_4 , і, таким чином, незаконно захопили квартиру потерпілого. Варто зауважити, що потерпілий не надавав будь-якого дозволу на користування, володіння чи розпорядження своєю квартирою; між потерпілим та сусідами жодних правочинів щодо квартири АДРЕСА_3 не укладалось; власник квартири АДРЕСА_2 заволодів квартирою ОСОБА_5 протиправно, без будь-якої правової підстави. Квартира вибула із фактичного володіння ОСОБА_5 поза його волею. На даний час квартирою АДРЕСА_3 володіє ТОВ «Юрфактор-Сервіс» (власник квартири № 9). Доступу до квартири ОСОБА_5 не має, оскільки потрапити до свого житла можливо тільки через квартиру АДРЕСА_2 , яка належить ТОВ «Юрфактор сервіс». При подальших спробах відновлення закладеного входу в квартиру АДРЕСА_3 , представники ТОВ «Юрфактор сервіс» чинили фізичні перешкоди законному власнику квартири - потерпілому. ОСОБА_5 звертався до суду із позовом про усунення перешкод у користуванні квартирою. У вказаному позові було відмовлено, виключно через те, що у судовому засіданні представник ТОВ «Юрфактор-Сервіс» зазначила, що жодних перешкод у користуванні квартирою ними не чиниться. У той же час, ТОВ «Юрфактор-Сервіс» продовжує протиправно перешкоджати у відновленні доступу до квартири, фізично не дає можливості ані встановити двері, ані відновити стіну, ані користуватись своїм майном.

Факт відсутності входу до житла потерпілого встановлений відповідним висновком експерта, що був наданий дізнавачу та долучений до матеріалів кримінального провадження ще у листопаді 2024 року. Загалом, сторона потерпілого активно реалізовує свої процесуальні права та обов`язки: ініціює слідчі та процесуальні дії, сприяє слідству, надає докази, однак, жодного результату по спливу двох років - немає. Усі клопотання, що заявляються стороною потерпілого, розглядаються лише після подання скарг на бездіяльність дізнавача. Фактично, вже більше двох років належне дізнання не здійснюється. Слідчі та процесуальні дії - не виконуються. На сьогоднішній день досі: не допитані працівники та керівництво ТОВ «Юрфактор-Сервіс»; не отримані оригінали (належним чином засвідчені копії) правовстановлюючих документів на права власності сусідньої квартири; не здійснено огляд місця події; не призначена та не проведена будівельно-технічна експертиза (якщо така є необхідною); не оголошено про підозру особам, які продовжують вчиняти самоправство.

У зв`язку вище викладеним, адвокат звернулася з клопотанням про встановлення процесуального строку, відповідно до якого просить: встановити процесуальний строк тривалістю 7 (сім) робочих днів з моменту проголошення ухвали для прийняття дізнавачем підрозділу дізнання відділу поліції № 4 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 та/або іншим дізнавачем, що входить до групи дізнавачів у кримінальному провадженні № 0001234, мотивованого процесуального рішення щодо подальшого ходу досудового розслідування, з відображенням у відповідному процесуальному документі обсягу запланованих та необхідних слідчих дій; зобов`язати дізнавача підрозділу дізнання відділу поліції № 4 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 та/або іншого дізнавача, що входить до групи дізнавачів у кримінальному провадженні № 0001234 у вказаний строк: допитати у якості свідків працівників та керівника ТОВ «Юрфактор-Сервіс»; витребувати та долучити до матеріалів провадження належним чином засвідчені копії правовстановлюючих документів на квартиру АДРЕСА_5 ; провести огляд місця події з участю представника потерпілого; надати оцінку зібраним доказам та, за наявності підстав, прийняти рішення про повідомлення про підозру особам, що вчинили самоправство. Контроль за виконанням ухвали покласти на процесуального керівника в кримінальному провадженні № 0001234 - відповідного прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва.

У судовому засіданні представник ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_3 клопотання підтримала у повному обсязі та просила задовольнити.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 , заперечував, щодо задоволення клопотання.

Вивчивши клопотання та долучені до нього документи, заслухавши пояснення адвоката та прокурора, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно з ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 2 ст. 56 КПК України, визначені права потерпілого, відтак під час досудового розслідування потерпілий має право: 1) на негайне прийняття і реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення, визнання його потерпілим; 2) отримувати від уповноваженого органу, до якого він подав заяву, документ, що підтверджує її прийняття і реєстрацію; 3) подавати докази на підтвердження своєї заяви; 4) брати участь у слідчих (розшукових) та інших процесуальних діях, під час проведення яких ставити запитання, подавати свої зауваження та заперечення щодо порядку проведення дії, що заносяться до протоколу, а також знайомитися з протоколами слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, виконаних за його участі; 5) отримувати копії матеріалів, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, після закінчення досудового розслідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Згідно з ч. 6 ст. 28 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 28 КПК України, проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.

Відповідно до ст. 113 КПК України, процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Згідно зі ст. 114 КПК України, для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження. Положення цієї статті носять загальний характер і конкретизуються спеціальними нормами, якими встановлені повноваження кожного із зазначених суб`єктів стосовно встановлення процесуальних строків.

Відповідно до ч. 3 ст. 28 КПК України, критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є: 1) складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо; 2) поведінка учасників кримінального провадження; 3) спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.

Пункт 4 частини 2 статті 36 КПК України надає прокурору повноваження доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них. При цьому прокурор самостійно визначає строки їх проведення з урахуванням обставин відповідного кримінального провадження та доцільності невідкладного проведення слідчих (розшукових) або інших процесуальних дій.

Дискреційні повноваження слідчого судді з цього приводу розповсюджуються на визначення строків застосування запобіжних заходів, вчинення слідчих дій, дозвіл на проведення яких надається слідчим суддею, тощо. Так, наприклад, у разі зволікання при ознайомленні з матеріалами, до яких надано доступ, за клопотанням сторони кримінального провадження з урахуванням обсягу, складності матеріалів та умов доступу до них слідчий суддя зобов`язаний встановити строк для ознайомлення з матеріалами (ч. 10 ст. 290 КПК).

Недотримання розумних строків слідчим під час досудового розслідування, на що посилається особа, яка подала клопотання, оскаржується прокурору вищого рівня у порядку ст. 308 КПК України.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що службові особи, винні в недотриманні розумних строків, можуть бути притягнуті до відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Таким чином, слідчий суддя - це суддя, уповноважений забезпечувати законність та обґрунтованість обмеження конституційних прав і свобод людини на досудовому провадженні у кримінальній справі, до компетенції якого належить прийняття рішення про застосування заходів кримінального процесуального примусу, проведення слідчих та інших процесуальних дій, що обмежують конституційні права людини, розгляд скарг на дії (бездіяльність) та рішення особи, яка провадить дізнання, слідчого і прокурора.

Основним призначенням слідчого судді є здійснення судового захисту прав і законних інтересів осіб, які беруть участь у кримінальному процесі, та забезпечення законності провадження у справі на досудових стадіях. Це зумовлює специфічний характер виконуваної ним кримінально-процесуальної функції, яка полягає у забезпеченні законності та обґрунтованості обмеження конституційних прав і свобод людини на досудовому провадженні у кримінальній справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Слідчий суддя вправі припинити тільки таку бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування (п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК). Цей перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Протилежне суперечило би принципу диспозитивності, згідно з яким слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які віднесені до його повноважень цим Кодексом (ч. 3 ст. 26 КПК). Слідчий суддя суд не вправі перебирати на себе функції інших учасників кримінального провадження, зокрема функцію процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється прокурором.

Відповідно до положень п. 9-1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником.

Отже, рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування може бути оскаржено слідчому судді в порядку ст. 303 КПК України.

З огляду на викладене вище, слідчий суддя приходить до висновку про необґрунтованість вимог поданого клопотання, в зв`язку з чим не вбачає підстав для його задоволення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 2, 7, 9, 28, 36, 56, 113, 114, 303, 309, КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах потерпілого ОСОБА_5 , про встановлення процесуального строку для проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні № 0001234 від 10.06.2023 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: