Справа № 461/9384/24
Провадження № 1-кс/461/4782/25
УХВАЛА

06.08.2025 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

слідчого ОСОБА_3

представника заявника ОСОБА_4

розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна в кримінальному провадженні № 0001092 від 24.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 , звернулась до суду з відповідним клопотанням.

Свої вимоги мотивувала тим, що ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 25.02.2025 року, в рамках кримінального провадження № 0001092 від 24.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, було накладено арешт з позбавленням права на відчуження, розпорядження (в тому числі щодо поділу та/або об`єднання) та користування на земельну ділянку з кадастровим номером :01:004:0682 (РНОНМ 236), яка перебуває у приватній власності ОСОБА_5 .

Зазначила, що ОСОБА_5 набула право власності на вказану земельну ділянку на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі продажу №1190 від 04.11.2024 року, тобто остання є добросовісним набувачем вказаної земельної ділянки з цільовим призначенням: «для розміщення та експлуатації об`єктів дорожнього сервісу».

У відповідності до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань фізична особа-підприємець ОСОБА_5 здійснює свою підприємницьку діяльність в сфері вантажного автомобільного транспорту.

Фактично ФОП ОСОБА_5 здійснює зберігання, обслуговування вантажного автомобільного транспорту на території земельної ділянки з кадастровим номером :01:004:0682.

Заявник вказує, що накладення арешту на таку ділянку прямо впливає та унеможливлює підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_5 , що призводить до заподіяння матеріальної шкоди.

Крім того, зазначає, що на даний час у вказаному кримінальному провадженні жодні слідчі дії із залученням арештованої земельної ділянки не проводились, володілець земельної ділянки не має жодного статусу у вказаному кримінальному провадженні, слідчі дії з її участю не проводились.

А тому, з урахуванням вищевикладеного, з метою захисту права власності та забезпечення здійснення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_5 , просила клопотання задовольнити.

Заявник в судовому засіданні просила клопотання задовольнити повністю. При цьому, зазначила, що якщо слідчий суддя дійде переконання про неможливість задоволення клопотання у повному обсязі, просила скасувати арешт на земельну ділянку в частині заборони користування нею.

Слідчий в судовому засіданні проти задоволення клопотання категорично заперечував. Зазначив, що вказана у клопотанні земельна ділянка є речовим доказом у кримінальному провадженні та має істотне значення для встановлення всіх фактичних обставин кримінального провадження. Вказав, що у рамках кримінального провадження № 0001092 від 24.10.2024 року вже було повідомлено про підозру двом особам. При цьому, власник земельної ділянки ОСОБА_5 є родичем одного з них. Просив слідчого суддю врахувати, що остання викликалась до слідчого для проведення допиту, однак через похилий вік, наявні тяжкі захворювання не прибула. Також зазначив, що в рамках кримінального провадження готуються цивільні позови про витребування вказаної земельної ділянки з чужого незаконного володіння.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що у клопотанні про скасування арешту майна слід відмовити з огляду на наступне.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001092 від 24.10.2024, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 209 ч. 5 ст. 190 КК України.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 25.02.2025 року було накладено арешт з позбавленням права на відчуження, розпорядження (в тому числі щодо поділу та/або об`єднання) та користування на земельну ділянку з кадастровим номером :01:004:0682 (РНОНМ 236), яка перебуває у приватній власності ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 набула право власності на вказану земельну ділянку на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі продажу №1190 від 04.11.2024 року, укладеного між нею та гр. ОСОБА_6 .

Разом з тим, в рамках вказаного кримінального провадження, 18.07.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 209, ч. 5 ст. 190 КК України КК України.

18.07.2025 року ОСОБА_7 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 190 КК України.

Згідно ч.2 та ч.3 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані. як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 4 ст. 170 КПК України зазначено, що у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

Згідно ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Крім того, арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

В матеріалах клопотання відсутні докази, що арешт на зазначене у клопотанні майно було накладено необґрунтовано чи з порушенням вимог КПК України,

При цьому, заявник не довів та не надав доказів, які б спростовували обґрунтування обставинам встановленим слідчим суддею при накладенні арешту.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя вважає, що заявником на даній стадії кримінального провадження, не доказано необґрунтованість накладення арешту на майно та не доведено відсутність потреби в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, та існують підстави для подальшого збереження арешту майна, при цьому слідчим суддею не встановлено, що даний захід кримінального провадження несе в собі надмірний тягар для особи.

Враховуючи вищевикладене, позицію слідчого, який проти задоволення клопотання категорично заперечував, оскільки на даний час триває досудове розслідування, слідчий суддя приходить до висновку, що потреба в арешті на вказане майно не відпала, а тому, з метою забезпечення збереження речових доказів, клопотання про скасування арешту не підлягає до задоволення та є таким, що подано передчасно.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.170-174, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання відмовити.

Повний текст ухвали проголошено 11 серпня 2025 року о 15 год. 55 хв.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1