Справа №295/5950/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретарів судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

учасників судового провадження:

прокурорів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000520 від 05.04.2025, стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, з вищою освітою, офіційно не працевлаштованого, одруженого, неповнолітніх дітей не маючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 29.07.2024 за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт, яке відбув повністю,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -

в с т а н о в и в:

09.03.2025 року близько 18 год. 30 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи у приміщенні кав`ярні «Sharikava», що за адресою: м. Житомир, вул. Київська 77, зустрівся з раніше знайомим йому ОСОБА_9 , який повідомив, що має намір їхати до м. Києва з метою продажу ОСОБА_10 фари головного світла до автомобіля Chevrolet Bolt EUV, вартістю 900 доларів США, що станом на 09.03.2025 еквівалентно 37 350 гривень.

У цей день, час та місці у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на повторне заволодіння чужим майном, шляхом обману, яке належить потерпілому ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне заволодіння чужим майном шляхом обману, керуючись корисливим мотивом, діючи умисно, з метою особистого збагачення за рахунок інших осіб, ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_9 , що у цей час їде у власних справах до м. Київ та може передати фару ОСОБА_10 , запевнивши ОСОБА_9 , що після повернення до

м. Житомира отримані кошти, 10.03.2025 поверне останньому, хоча у дійсності таких намірів не мав.

У свою чергу ОСОБА_9 , не усвідомлюючи злочинні наміри

ОСОБА_8 , будучи впевненим у його щирості, добровільно погодився та надав фару головного світла до автомобіля Chevrolet Bolt EUV, вартістю 900 доларів США, що станом на 09.03.2025 еквівалентно 37 350 гривень ОСОБА_8 ,

з метою продажу її ОСОБА_10 .

У подальшому, 09.03.2025 ОСОБА_8 із метою отримання грошових коштів, прибув до м. Київ та передав ОСОБА_10 фару головного світла до автомобіля Chevrolet Bolt EUV, отримавши за неї 900 доларів США, що станом на 09.03.2025 року еквівалентно 37 350 гривень, після чого, повернувшись до м. Житомира, не вчинив будь-яких дій щодо повернення ОСОБА_9 грошових коштів, розпорядився ними на власний розсуд, спричинивши останньому майнову шкоду на вказану суму.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та надав суду показання, які за своїм змістом відповідають викладеним в обвинувальному акті обставинам кримінального правопорушення. У вчиненому розкаявся та просив суворо його не карати, частково відшкодував заподіяну потерпілому шкоду (2/3 частини у сумі 600 доларів).

Показання обвинуваченого послідовні та логічні, а тому не викликають сумнівів у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, які ним не оспорювались, добровільності та істинності його позиції.

Потерпілий також підтвердив викладені у обвинувальному акті обставини кримінального правопорушення. Підтвердив, що обвинувачений частково відшкодовані заподіяні йому збитки, тому наполягав на суворості його покарання.

При визначенні обсягу та порядку дослідження доказів, прокурор висловив думку про недоцільність дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, запропонував обмежитися допитом обвинуваченого, потерпілого, дослідженням документів, які характеризують особу ОСОБА_8 та матеріалів, що стосуються процесуальних витрат і речових доказів.

Потерпілий та обвинувачений підтримали думку прокурора щодо запропонованого порядку дослідження доказів.

Зважаючи на те, що фактичні обставини справи ніким із учасників судового провадження не оспорюються, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав їх встановленими у судовому засіданні та вважав недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілого, дослідженням окремих письмових документів і матеріалів, які характеризують особу ОСОБА_8 , стосуються речових доказів та процесуальних витрат.

При цьому, суд переконався у відсутності сумнівів щодо добровільності позиції учасників судового провадження, яким роз`яснено про позбавлення права на оскарження в апеляційному порядку визнаних ними фактичних обставини справи.

Допитавши обвинуваченого, потерпілого, дослідивши надані прокурором письмові документи, суд вважає, що винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю поза розумним сумнівом та кваліфікує його умисні дії за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України є умисним корисливим нетяжким злочином проти власності, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_8 раніше судимий (покарання призначене вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 29.07.2024 за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у вигляді 200 годин громадських робіт відбув повністю, у зв`язку з чим знятий з обліку 20.01.2025), не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, одружений, неповнолітніх дітей не має, офіційно непрацевлаштований.

Обставинами, які відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття та часткове відшкодування заподіяної шкоди.

Обставин, які відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Також при призначенні покарарння суд враховує думку потерпілого, який наполягав на суворості покарання ОСОБА_8 , зважаючи на те, що обвинувачений не у повному обсязі відшкодував заподіяну йому шкоду.

Крім того, судом враховано висновок досудової доповіді Богунського районного відділу в Житомирській області філії Державної установи "Центр пробації" від 23.05.2025, відповідно до якого ризик вчинення ОСОБА_8 повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, як низький, виправлення останнього можливе без ізоляції від суспільства.

Зважаючи на сукупність усіх обставин і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, відомості про особу обвинуваченого, відсутність його офіційного працевлаштування, суд дійшов висновку про недоцільність призначення йому покарання у виді штрафу та виправних робіт, тому призначає ОСОБА_8 покарання у виді обмеження волі у межах санкції ч. 2 ст. 190 КК України.

Разом із цим, з огляду на наявність обставини, яка пом`якшуює покарання, критичне ставлення до вчиненого, відомості про особу обвинуваченого, суд погоджується з позицією прокурора та вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_8 можливе без ізоляції від суспільства, а тому на підставі ст. 75 КК України звільняє його від відбування покарання з випробуванням та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

На переконання суду, саме таке покарання є справедливим та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень, а також не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Цивільний позов до обвинуваченого у даному кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження відсутні.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого у даному кримінальному провадженні не обирався та зважаючи на призначене покарання, підстав для його застосування суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 65 - 67, 75, 76, 190 КК України, ст. ст. 100, 124, 174, ч. 3 ст. 349, 368 - 374, 394 - 395 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, у разі працевлаштування - роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до положення ст. 165 Кримінально - виконавчого кодексу України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід щодо ОСОБА_8 не обирати.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Апеляційна скарга на вирок суду в іншій частині може бути подана до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1