Єдиний унікальний номер 341/767/25
Номер провадження 1-кп/341/135/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області у складі головуючого: судді ОСОБА_1 , секретаря ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , представника малолітнього потерпілого представника служби у справах дітей ОСОБА_6 ,

провівши в приміщенні Галицького районного суду в м. Галич Івано-Франківської області відкрите судове засідання у кримінальному провадженні № 0000040 за обвинуваченням: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Рівне, Рівенської області, з середньою освітою, неодруженої, не працюючої, зареєстрованої по АДРЕСА_1 , яка проживає по АДРЕСА_2 , раніше не судимої;

у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця с. Дем`янів, Бурштинської територіальної громади Івано-Франківського району, Івано-Франківської області, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого по АДРЕСА_3 , проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

З листопада 2024 року, ОСОБА_4 разом зі своїм малолітнім сином ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та співмешканцем ОСОБА_5 проживали в одній квартирі, що знаходиться у АДРЕСА_2 , де вели спільне господарство та були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права і обов`язки, тобто перебували у сімейних відносинах.

Починаючи з перших чисел березня 2025 року, після звільнення ОСОБА_5 з роботи, відносини у сім`ї погіршали, у результаті чого між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 все частіше на побутовому ґрунті почали виникати словесні конфлікти, які інколи закінчувались нанесенням тілесних ушкоджень малолітньому ОСОБА_7 .

Зокрема, 25.03.2025 року малолітній ОСОБА_7 грався алюмінієвою трубою від пилососа і при цьому, підійшовши до своєї матері, вдарив її цією трубою у лобну ділянку, спричинивши їй фізичний біль.

Така поведінка малолітнього ОСОБА_7 обурила ОСОБА_4 , у результаті чого у неї виник умисел на заподіяння своєму синові тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень малолітньому ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки щодо здоров`я малолітнього сина та бажаючи їх настання, відібрала у малолітнього ОСОБА_7 алюмінієву трубу для пилососа і умисно нанесла нею декілька ударів сину по нижніх кінцівках, у результаті чого спричинила йому тілесні ушкодження у вигляді синців у ділянці нижніх кінцівок, які відносяться до легких тілесних ушкоджень і тим самим своїми умисними діями вчинила кримінальне правопорушення, пов`язане з домашнім насильством.

На початку третьої декади березня 2025 року, ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого постійного проживання, переглядав на мобільному пристрої художній фільм. В цей час малолітній ОСОБА_7 , перебуваючи біля свого вітчима, вередував і тим самим заважав останньому переглядати фільм, у результаті чого у ОСОБА_5 виник умисел на спричинення своєму падчерку тілесних ушкоджень.

Реалізовуючи свій злочинний умисел на спричинення малолітньому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді шкоди здоров`ю малолітнього падчерка та бажаючи їх настання, діючи умисно, наніс дитині один удар кулаком у лобну ділянку, у результаті чого спричинив малолітньому ОСОБА_7 тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, синцями в ділянках голови та садна в лобній ділянці, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що викликали короткочасний розлад здоров`я і тим самим своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, пов`язане з домашнім насильством.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України визнала у повному обсязі та пояснила, що з листопада 2024 року вона проживала разом із ОСОБА_5 та своїм малолітнім сином ОСОБА_8 в АДРЕСА_2 . 25.03.2025 року її малолітній син вдарив її алюмінієвою трубою від пилососу по обличчю, внаслідок чого в неї потекла кров. Будучи злісною на дитину та керуючись емоціями вона забрала у сина алюмінієву трубу та вдарила нею сина по ногах десь три рази. ОСОБА_9 почав плакати. Синці у нього на ногах могли виникнути він її ударів. У вчиненому розкаюється. Наразі дитина в реабілітаційному центрі перебуває, вона сина відвідує та хоче забрати.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України визнав у повному обсязі та пояснив що з листопада 2024 року він проживав із співмешканкою ОСОБА_4 та її малолітнім сином ОСОБА_9 у його квартирі в м. Бурштин. Десь у березні 2025 року, його звільнили з роботи за те, що він на роботі випивав, тому він перебував у пригніченому стані. В один із днів березня, він залишився вдома разом із сином співмешканки ОСОБА_4 ОСОБА_9 . ОСОБА_4 пішла до магазину а він переглядав Інтернет. Дитина почала плакати та кликати маму. Він спочатку намагався його заспокоїти, а потім вдарив один раз кулаком руки по голові в ділянку лобу. Від удару хлопчик впав та продовжив плакати. Потім повернулась ОСОБА_4 , яка почала заспокоювати дитину. В той же день він вигнав ОСОБА_4 разом із дитиною, бо дізнався що співмешканка його зраджує. Тілесні ушкодження, такі, як зазначено в обвинувальному акті могли утворитися від його удару в лобну ділянку голови у дитини. У вчиненому розкаюється.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд, за згодою усіх учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому з`ясовано, чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Представник потерпілого ОСОБА_6 в судовому засіданні не заперечувала проти розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України та пояснила, що наразі дитина - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 перебуває у м. Івано-Франківськ в центрі реабілітації. Мати дитини постійно відвідує сина. Питання щодо можливого позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 буде вирішуватись комісією після отримання ряду додаткових документів. Покарання обвинуваченим просить призначити у виді громадських робіт.

Дії обвинуваченої ОСОБА_4 , суд вважає необхідним кваліфікувати за ч. 1 ст. 125 КК України, як заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 , суд вважає необхідним кваліфікувати за ч. 2 ст. 125 КК України, як заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Надані обвинуваченими в судовому засіданні показання відповідають обставинам справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання обвинуваченим, суд врахує, що вони вчинили кримінальний проступок проти здоров`я особи, вину, у вчиненні інкримінованих ним кримінальних правопорушень визнали у повному обсязі, розкаялись та активно сприяли розкриттю кримінального правопорушення, на «Д» обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебувають, офіційно не працевлаштовані, за місцем проживання характеризуються задовільно, ОСОБА_5 в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, є матір`ю одиначкою та має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Обставинами, які обтяжують покарання обвинувачених є вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини; та вчинення кримінального правопорушення щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних або близьких відносинах.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинувачених є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Призначаючи покарання обвинуваченим, суд враховує, що вони офіційно не працевлаштовані, тому призначення такого покарань як штраф суд вважає недоцільним.

Враховуючи зазначені вище обставини, наявність як обтяжуючих, так і пом`якшуючих вину обвинувачених обставин, суд вважає, що їм необхідно призначити покарання у виді громадських робіт в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України та ч. 2 ст. 125 КК України відповідно, бо таке покарання на думку суду є необхідним та достатнім для виправлення обвинувачених та попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень.

Сама таке покарання у виді громадських робіт просив призначити обвинуваченим і процесуальний прокурор і представник малолітнього потерпілого, посилаючись на обставини справи.

Суд приходить до висновку про відсутність підстав для обрання обвинуваченим запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Доля речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 366-368, 371, 376, 395 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 , визнати винною у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити їй покарання у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин.

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.

Речові докази: пасок чорного кольору та трубку від пилососу, передані на зберігання до камери зберігання речових доказів відділення поліції № 3 (м. Галич) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області (накладна № 933 від 28.04.2025 року) знищити.

Речові докази: копію карти виїзду швидкої медичної допомоги № 387 від 26.03.2025 року на ім`я ОСОБА_11 зберігати в матеріалах кримінального провадження що знаходяться у прокурора.

Речові докази: медичну картку стаціонарного хворого № 4435/25 від 26.03.2025 року на ім`я ОСОБА_7 яку повернуто до Комунального некомерційного підприємства «Івано-Франківська обласна дитяча клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради», вважати повернутою, а копію зазначеної медичної картки зберігати в матеріалах кримінального провадження що знаходяться у прокурора.

Речові докази: протокол до клінічного обслуговування хворого у відділенні ЕМД № 1571 від 26.03.2025 року, який повернуто до КНП «Бурштинська центральна міська лікарня», вважати повернутою, а копію зазначеного протоколу зберігати в матеріалах кримінального провадження що знаходяться у прокурора.

Речові докази: рентгенограму на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , передану ОСОБА_4 за заявою від 29.04.2025 року вважати повернутою.

На вирок може бути подана апеляція до Івано-Франківського апеляційного суду через Галицький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

СуддяОСОБА_12