Номер провадження:1-м/521/18/25
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 липня 2025 року м. Одеса
Слідчий суддя Хаджибейського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , затриманого ОСОБА_4 , захисника-адвоката ОСОБА_5 , перекладача ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Одеси клопотання в.о. керівника Малиновської прокуратури міста Одеси ОСОБА_7 про перевірку наявності підстав для подальшого тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційного арешту) відносно ОСОБА_4 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
В.о. керівник Малиновської окружної прокуратури м.Одеси звернувся до слідчого судді Хаджибейського районного суду міста Одеси з клопотанням про перевірку наявності підстав для подальшого тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційного арешту) відносно ОСОБА_9 до вирішення питання про його фактичну передачу компетентним органам Республіки Узбекістан.
В обґрунтування клопотання зазначено, що 02.01.2025 до чергової частини Білгород Дністровського РВП ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що 02.01.2025 о 11 годині 20 хвилині за адресою: Білгород Дністровський район, пункт пропуску «Старокозаче», затримано громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_4 ( ОСОБА_8 ), який на міжнародному рівні розшукується правоохоронними органами Республіки Узбекистан для притягнення до кримінальної відповідальності.
ОСОБА_4 розшукується через канали Інтерполу правоохоронними органами Республіки Узбекистан з метою арешту та подальшої екстрадиції в цю державу для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 167 (розкрадання шляхом привласнення або розтрати) КК Республіки Узбекистан.
02.01.2025 року співробітниками ВКП Білгород Дністровського РВП ГУНП в Одеській області складений протокол про затримання ОСОБА_4 в порядку ст.ст. 208, 582 КПК України.
Підставою затримання є циркуляр про оголошення в міжнародний розшук №А-3139/3-2024 від 22.03.2024, в якому зазначено, що 17.09.2023 судом Court of Uzun district of Surkhandaryva region видано ордер на арешт для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 167 (розкрадання шляхом привласнення або розтрати) КК Республіки Узбекистан.
НЦБ Інтерполу в Республіці Узбекистан поінформоване про факт виявлення на території Одеської області розшукуваної особи.
Відповідно до інформації, наданої Відділом міжнародного співробітництва ГУНП в Одеській області від 02.01.2025 за №140-2025 вбачається, що станом на 02.01.2025 громадянин ОСОБА_8 розшукується на міжнародному рівні з метою арешту та подальшої екстрадиції до Республіки Узбекистан для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 167 (розкрадання шляхом привласнення або розтрати) КК Республіки Узбекистан. Згідно банків даних Інтерполу станом на 02.01.2025 громадянин Aliev Mykhammadjon розшукується на міжнародному рівні з 22.02.2013.
Органами досудового слідства Республіки Узбекистан ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні низки умисних злочинів, що виразилися в розкраданні шляхом присвоєння чужого майна, ввіреному особі і перебуває у його віданні, вчиненими, повторно, за попередньою змовою групою осіб, шляхом зловживання посадовим становищем, особливо великому розмірі; у виготовленні, підробці офіційного документа, скоєними повторно.
До Офісу Генерального прокурора надійшов запит Генеральної прокуратури Республіки Узбекистан про видачу згаданої особи для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 167, ч. 2 ст. 228, ч. 1 ст. 189, ч. 3 ст. 184, ч. 3 ст. 168 КК Республіки Узбекистан.
Злочини, вчинення яких інкримінується ОСОБА_4 на території Республіки Узбекистан відповідає злочинам, передбаченим ч.5 ст.191, ч.2 ст.366 КК, ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст.190 КК України та є екстрадиційними, оскільки передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк більше ніж 1 рік.
Строки давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачені ст.49 КК України не сплинули.
Обласною прокуратурою триває проведення екстрадиційної перевірки обставин, що можуть перешкоджати видачі згаданої особи.
Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 06.02.2025 стосовно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) для забезпечення видачі, який продовжено ухвалою слідчого судді від 29.05.2025 року.
Враховуючи вищевикладене, в.о. керівника Малиновської окружної прокуратури м.Одеси просить визнати наявність підстав для подальшого тримання ОСОБА_4 ( ОСОБА_8 ) під вартою та продовжити на 60 діб застосування до нього екстрадиційного арешту до фактичної передачі компетентним органам Республіки Узбекістан.
Прокурор в судовому засіданні підтримала клопотання, просила задовольнити.
Захисник заперечував проти клопотання прокурора, просив відмовити у його задоволенні. Також, зазначив, що у його підзахисного наявні захворювання та він потребує лікування та оперативного втручання в умовах стаціонару, що неможливо в умовах слідчого ізолятора. Крім того, в умовах слідчого ізолятора його підзахисному взагалі не надають потрібної йому медичної допомоги. ОСОБА_4 звертався з питання надання йому статусу біженця та вважає себе особою, яка потребує політичного притулку, але такий статус на цей час не отримав.
Затриманий ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника, просив врахувати стан його здоров`я, який погіршується та необхідності проведення оперативного втручання, яке неможливо під вартою. Зазначивши, що його вивози до 10 лікарні м.Одеси, де підтвердили необхідність оперативного втручання, проте більше його ніхто нікуди не вивозив на обстеження або операцію. Просив змінити запобіжний захід на непов`язаний з триманням під вартою.
Слідчий суддя, вислухавши сторони, дослідивши клопотання, долучені до нього копії документів, дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч. 4 ст. 584 КПК України, при вирішенні питання про продовження застосування екстрадиційного арешту слідчий суддя керується положеннями КПК України та міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Таким чином, при вирішенні питання про наявність підстав для подальшого застосування ектрадиційного арешту слідчий суддя, наряду з положеннями міжнародних договорів, повинен керуватися загальними положеннями національного процесуального законодавства, які регулюють порядок обрання запобіжних заходів, зокрема положеннями, викладеними у Главі 18 КПК. Діючим законодавством передбачено, що при обранні міри запобіжного заходу, обов`язково повинно враховуватися, що запобіжні заходи обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовану ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених ст. 177 КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно із ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.
Згідно із ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд встановлює, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно п.9 ч.1 ст.541 КПК України екстрадиційний арешт це застосування запобіжного заходу у вигляді тримання особи під вартою з метою забезпечення її видачі (екстрадиції).
Відповідно до ч.1 ст.584 КПК України після надходження запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи за дорученням або зверненням центрального органу України прокурор звертається з клопотанням про її екстрадиційний арешт до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою.
Згідно з ч.ч. 10, 11 ст.584 КПК України екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців. У межах цього терміну слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого особа перебуває під вартою, за клопотанням прокурора не рідше одного разу на два місяці перевіряє наявність підстав для подальшого тримання особи під вартою або її звільнення.
У відповідності до вимог п.6 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім, як до особи, яку розшукують компетентні органи іноземної держави за кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким може бути вирішено питання про видачу особи (екстрадицію) такій державі для притягнення до кримінальної відповідальності або виконання вироку, в порядку і на підставах, передбачених розділом ІХ цього Кодексу або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
У постанові Пленуму Верховного суду України №16 від 08.10.2004 року «Про деякі питання застосування законодавства, яке регулює порядок і строки затримання (арешту) осіб при вирішенні питань, пов`язаних з їх екстрадицією» роз`яснено, що місцеві суди на виконання Європейської конвенції та аналогічних положень інших міжнародних договорів України приймають до свого провадження і розглядають по суті подання прокурорів або погоджені з ними подання органів, котрі виконують запити інших держав про видачу, тимчасовий арешт осіб з метою їх доставки під вартою до компетентного органу держави, що надсилає запит, на термін, встановлений Європейською конвенцією або іншим міжнародним договором.
При цьому, відповідно до ч.8 ст.584 КПК України слідчим суддею не досліджується питання про винуватість особи та не перевіряється законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави. Будь-яких даних та обставин, які можуть бути підставою для звільнення особи з-під варти, стороною захисту не зазначено, доказів на підтвердження таких обставин не надано.
Застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, на переконання слідчого судді, не зможе запобігти ризикам втечі особи та може призвести до порушення Україною погоджених зобов`язань, передбачених Конвенцією про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах 1993 року, у зв`язку із чим клопотання затриманого про зміну запобіжного заходу до задоволення не підлягає.
Суду не надано відомостей, що ОСОБА_4 визнаний біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Такж слідчому судді не надано медичних висновків, що останній за станом здоров`я не може перебувати під вартою.
Відтак, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя враховує тяжкість можливого покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, особу підозрюваного, який на міжнародному рівні розшукується правоохоронними органами Республіки Узбекистан для притягнення до кримінальної відповідальності, тому слідчий суддя приходить до висновку про необхідність продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб до фактичної передачі компетентним органам Республіки Узбекістан з утриманням його в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор», але не більше строку, встановленого вимогами ч.10 ст.584 КПК України.
Керуючись ст. ст. 176-177, 178, 183, 186, 193-194, 196, 206, 376, 392, 395, 541, 583, 584 КПК України, слідчий суддя-
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання в.о. керівника Малиновської прокуратури міста Одеси задовольнити.
Визнати наявність підстав для подальшого тримання ОСОБА_4 ( ОСОБА_8 ) під вартою.
Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 ( ОСОБА_8 ) строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 21 вересня.2025 року включно до фактичної передачі компетентним органам Республіки Узбекістан з утриманням його в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор», але не більше строку, встановленого вимогами ч.10 ст.584 КПК України.
Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення. Строк дії ухвали до 21.09.2025 року.

Апеляційна скарга, на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції, протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1