ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/1778/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2025 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000626 від 13.05.2025, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч.3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст.190 КК України (в редакції до 11.08.2023),

ВСТАНОВИВ:

У невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 23.06.2022, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, у ОСОБИ 1 та інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб, виник злочинний умисел, спрямований на підроблення документів, використання завідомо підроблених документів, а також заволодіння шахрайським шляхом об`єктами нерухомого майна на території м. Києва.

Діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою підроблення документів, використання завідомо підроблених документів, шахрайського заволодіння чужим майном, ОСОБА 1, діючи за попередньою змовою з невстановленими досудовим розслідуванням особами, вирішили підшукати об`єкти нерухомого майна, а саме квартири, що не зареєстровані на праві власності.

Так, реалізуючи вказаний вище злочинний умисел, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 23.06.2022, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин та у невстановлений спосіб, ОСОБА 1 та інші невстановлені на цей час слідством особи, будучи об`єднаними єдиним злочинним наміром, отримали відомості щодо квартири АДРЕСА_3 , яка, відповідно до наявної інформації у КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» на праві приватної власності не зареєстрована.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, направленого на заволодіння шахрайським шляхом об`єктами нерухомого майна, ОСОБА 1, діючи умисно, з корисливих спонукань, за попередньою змовою групою осіб спільно з невстановленими досудовим розслідуванням особами, дізнавшись, що особа, яка зареєстрована в квартирі АДРЕСА_3 - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до актового запису про смерть № 20412 від 11.12.2018 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , вирішили заволодіти вищевказаним об`єктом нерухомого майна.

З цією метою ОСОБА 1, діючи за попередньою змовою групою осіб спільно з невстановленими досудовим розслідуванням особами, підшукав та залучив до протиправної діяльності ОСОБА_5 , який на той час проживав у даній квартирі, повідомивши йому план злочинних дій, направлений на заволодіння вказаним об`єктом нерухомості.

Будучи повідомленим щодо злочинних намірів вказаної групи осіб, у ОСОБА_5 , якому було достовірно відомо, що його матір - ОСОБА_6 померла і він не має права на реєстрацію права власності на вищевказану квартиру, у невстановлений розслідуванням час, місці та за невстановлених обставин, виник злочинний умисел, направлений на підроблення документів, використання завідомо підроблених документів та заволодіння шляхом обману чужим майном, а саме квартирою АДРЕСА_3 .

Реалізуючи вказаний вище єдиний злочинний умисел, ОСОБА_5 , діючи спільно з ОСОБОЮ 1 та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, розуміючи протиправність своїх дій та усвідомлюючи можливість і бажаючи настання наслідків у вигляді заволодіння нерухомим майном шляхом шахрайства, надав ОСОБІ 1 копії особистих документів, що засвідчують його особу, а саме копію паспорту громадянина України на ім`я ОСОБА_5 , для подальшого виготовлення офіційного документу, а саме свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_3 серії НОМЕР_1 від 15.03.2012, виданого Шевченківською районною у місті Києві державною адміністрацією на підставі рішення № 44-2, вчинивши тим самим пособництво у підробленні офіційного документу.

Після чого, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 23.06.2022, невстановлена досудовим розслідуванням особа, що діяла за попередньою змовою з ОСОБА_5 та ОСОБОЮ 1, виготовила шляхом підроблення офіційний документ, який видається та посвідчується організацією, і який надає права, а саме свідоцтво про право власності на квартиру серії НОМЕР_1 від 15.03.2012, видане Шевченківською районною у місті Києві державною адміністрацією на підставі рішення № 44-2, до якого внесли недостовірні відомості про те, що квартира АДРЕСА_3 належить на праві власності ОСОБА_5 .

Діючи за попередньою змовою з ОСОБОЮ 1 та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, 23.06.2022, приблизно о 09 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_7 , яку раніше за невстановлених розслідуванням обставин підшукала та залучила у якості покупця вказаного об`єкту нерухомого майна ОСОБА 1 та яка не була обізнана щодо злочинних намірів вищевказаної групи осіб, прибули до офісу приватного нотаріусу КМНО ОСОБА_8 № 1, що розташований по АДРЕСА_4 , з метою відчуження квартири АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_7 .

Продовжуючи свої протиправні дії, направлені на шахрайське заволодіння чужим майном, 23.06.2022, приблизно о 09 годині 00 хвилин (більш точний час розслідуванням не встановлено), діючи умисно, з корисливих спонукань, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБОЮ 1 та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, перебуваючи в офісі приватного нотаріуса КМНО ОСОБА_8 № 1, що розташований за вищевказаною адресою, вдаючи із себе власника квартири АДРЕСА_3 , ОСОБА_5 надав приватному нотаріусу КМНО ОСОБА_8 та покупцю ОСОБА_7 документи, необхідні для укладення та посвідчення договору купівлі-продажу вказаного нерухомого майна, що нібито підтверджують його право власності на вказану квартиру, серед яких були паспорт громадянина України № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та підроблене свідоцтво про право власності на квартиру серії НОМЕР_1 від 15.03.2012, видане Шевченківською районною у місті Києві державною адміністрацією на підставі рішення № 44-2, використавши тим самим завідомо підроблений документ.

Того ж дня, а саме 23.06.2022, приблизно о 09 годині 20 хвилин (більш точний час розслідуванням не встановлено), ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що не є власником вищевказаної квартири, діючи спільно з ОСОБОЮ 1 та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, розуміючи протиправність своїх дій, усвідомлюючи можливість та бажаючи настання наслідків у вигляді заволодіння нерухомим майном шляхом шахрайства, перебуваючи в офісі приватного нотаріуса КМНО ОСОБА_8 № 1, що розташований по вул. Мішуги, 7-А в м. Києві підписав складений останньою договір купівлі-продажу квартири відповідно до якого він відчужив, а ОСОБА_7 набула право власності на квартиру АДРЕСА_3 . Вказаний договір купівлі-продажу квартири посвідчено приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_8 , яка не була обізнаною стосовно злочинної діяльності вказаної групи осіб, з внесенням нею відповідних відомостей про посвідчення договору купівлі-продажу квартири до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За таких обставин, ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБОЮ 1 та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, заволоділи квартирою АДРЕСА_3 , завдавши територіальній громаді міста Києва матеріальної шкоди на суму 1 217 300 грн. відповідно до ринкової вартості квартири станом на 23.06.2023, тобто в особливо великих розмірах.

Таким чином, ОСОБА_5 своїми умисними діями, що виразились: у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), вчиненому, за попередньою змовою групою осіб, у особливо великих розмірах, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції до 11.08.2023); у пособництві у підробленні іншого документа, який видається чи посвідчується організацією, нотаріусом, і який надає права, з метою використання його як підроблювачем, так і іншою особою, вчиненому, за попередньою змовою групою осіб, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 358 КК України; у використанні завідомо підробленого документу, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України..

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що між прокурором у кримінальному провадженні - Прокурором другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Київської міської прокуратури ОСОБА_9 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000626 від 13.05.2025, за письмовою згодою представника потерпілого на укладення ними угоди, з одного боку, та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 , з іншого боку, на підставі ст. ст. 468, 469, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості на наступних умовах:

Так, обвинувачений ОСОБА_5 щиро розкаявся у вчиненні інкримінованих йому злочинів та з метою активного сприяння розкриттю злочину надав показання слідчому СУ Головного управління Національної поліції у м. Києві щодо причетності ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

Крім цього, ОСОБА_5 зобов`язується беззастережно визнати підозру та обвинувачення в обсязі, яке зазначено у тексті цієї угоди, під час досудового розслідування та в ході судового розгляду та під час досудового розслідування та судового розгляду зобов`язується викривати ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у кримінальному провадженні № 0001542 від 24.04.2023 в частині відомих йому обставин вчинення останнім кримінальних правопорушень, а саме пособництва у підробленні іншого документа, який видається чи посвідчується організацією, нотаріусом, і який надає права, з метою використання його як підроблювачем, так і іншою особою, вчинених, за попередньою змовою групою осіб, у використанні завідомо підробленого документу, та у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), вчиненому, за попередньою змовою групою осіб, у особливо великих розмірах.

ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000626 надано стороні обвинувачення визнавальні покази, що викривають його та інших осіб у причетності до вчинення вказаних злочинів.

Від початку досудового розслідування ОСОБА_5 займав незмінну позицію щодо сприяння стороні обвинувачення у розкритті злочинів, добровільно надаючи показання з приводу відомих йому подій.

З огляду на вказані вище обставини, визнання ОСОБА_5 своєї вини, сприяння органу досудового розслідування та щире каяття, прокурор вбачає наявність суспільного інтересу в укладені даної угоди з підозрюваним ОСОБА_5 , забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового розгляду провадження, а також у викритті інших осіб, причетних до вчинення злочину.

Так, переслідуючи мету досягти оголошеного суспільного інтересу від укладення даної угоди, невід`ємною її умовою є обов`язок ОСОБА_5 співпрацювати з органом досудового розслідування та прокурором у кримінальних провадженнях №№ 0000626, 0001542 та/або інших кримінальних провадженнях з метою викриття вчинення іншими особами кримінальних правопорушень, у тому числі у яких ОСОБА_5 повідомлено про підозру.

В межах реалізації вказаного обов`язку, ОСОБА_5 зобов`язується під час досудового розслідування та судового розгляду, під час його допитів у якості підозрюваного/обвинуваченого, з дотриманням вимог положень Кримінального процесуального кодексу України підтвердити та повторно надати показання, зміст яких відповідає попередньо повідомленим ним добровільно та без примусу фактичним даним, зафіксованим в протоколі допиту підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000626.

В свою чергу прокурор, укладаючи дану угоду засвідчує, що ним отримано від представника потерпілого у даному кримінальному провадженні №0000626 ОСОБА_11 письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості з підозрюваним ОСОБА_5 , відповідно до вимог ч. 4 ст. 469 КПК України.

Враховуючи те, що укладення угоди є добровільним волевиявленням сторін, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, у судовому провадженні обвинувачений ОСОБА_5 зобов`язується беззастережно визнати свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 (в редакції до 11.08.2023), ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, та погодитись з визначеним в угоді покаранням.

Визначивши істотні для відповідного кримінального провадження обставини та узгодивши, що при затвердженні угоди ОСОБА_5 буде призначено покарання за ч. 4 ст. 190 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією майна; за ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 358 КК України - покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки; за ч. 4 ст. 358 КК України - покарання у вигляді обмеження волі строком 2 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_5 призначити остаточне покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням та з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Враховуючи вимоги ст. 77 КК України додаткове покарання у виді конфіскації майна ОСОБА_5 не призначається у зв`язку зі звільненням останнього від відбуття основного покарання з випробуванням.

Також обвинуваченому ОСОБА_5 роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно із п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Прокурор в судовому засіданні вважає наявними всі підстави для затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим.

Також прокурором отримана письмова згода представника потерпілого ОСОБА_11 у даному криміналом провадженні на укладання вказаної угоди.

Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні також просили затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, за викладених в обвинувальному акті обставин.

Таким чином, суд вважає доведеним вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

Так, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, цілком розуміє положення п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки її невиконання, вид покарання, який буде застосований в разі затвердження угоди.Наявна згода представника потерпілого ОСОБА_11 на укладенні вказаної угоди.

Разом з цим, як обвинувачений, так і прокурор суду повідомили, що укладання угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, що в свою чергу підтвердив захисник обвинуваченого.

Можливість затвердження даної угоди судом оцінена з урахуванням того, що обвинувачений ОСОБА_5 щиро розкаюється у скоєному, активно сприяв розкриттю вчинених злочинів, та готовий нести кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачений вчинив кримінальні правопорушення, які відносяться: за ч. 4 ст. 190 КК України до тяжкого злочину, за ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 358 КК України -нетяжкого та за ч.4 ст. 358 КК України до кримінально проступку.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Також при вирішенні питання щодо можливості затвердження угоди враховано, що ОСОБА_5 раніше не судимий, посередньо характеризується по місцю роботи, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває.

Таким чином, перевіривши угоду про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_5 , судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам кримінально-процесуального кодексу України та кримінального кодексу України; інтересам суспільства; не порушують права, свободи чи інтереси сторін; наявні фактичні підстави для визнання винуватості. Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ст. ст. 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого ОСОБА_5 обвинувачення, даних про його особу, наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Вирішуючи питання щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_5 додаткового покарання у виді конфіскації майна, передбаченого санкцією ч.4 ст.190 КК України КК України (в редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018), суд зазначає наступне.

Статтею 77 КК України визначено вичерпний перелік додаткових покарань, які можуть бути призначені у разі звільнення від основного покарання з випробуванням, серед яких конфіскація майна відсутня. Якщо додаткове покарання у виді конфіскації майна за санкцією статті є обов`язковим, то у разі прийняття рішення про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням, воно не застосовується.

Крім того, при вирішенні питання про застосування додаткового покарання, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, у виді конфіскації майна, суд бере до уваги положення п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», відповідно до якого, якщо додаткове покарання у виді конфіскації майна за санкцією статті (санкцією частини статті) є обов`язковим, то у разі прийняття рішення про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням воно не застосовується, оскільки ст.77 КК України передбачено вичерпний перелік додаткових покарань, які можуть бути призначені у такому випадку, серед яких конфіскація майна відсутня.

Таким чином, оскільки суд прийшов до висновку про звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, то додаткове покарання у виді конфіскації майна як то передбачено ст. 77 КК України , судом не застосовується.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 та за наявності письмової згоди представника потерпілого ОСОБА_11 .

Питання щодо речових доказів суд не вирішує в даному кримінальному провадженні, оскільки з даному приводу порушенні інші кримінальні провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Матеріалами справи встановлено, що вартість проведених у кримінальному провадженні судових експертиз становить 23 081 грн. 10 коп., яка підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 в дохід держави.

Керуючись ст. ст.314, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокуроромдругого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Київської міської прокуратури ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_5 , участю захисника ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та призначити покарання:

-за ч. 4 ст. 190 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією майна,

-за ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 358 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки,

- за ч. 4 ст. 358 КК України у вигляді обмеження волі строком на 2 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_5 призначити остаточне покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовимс строком на 1 (один) рік

Зобов`язати ОСОБА_5 відповідно до ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

У зв`язку із прийняттям рішення про звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 77 КК України додаткове покарання у виді конфіскації майна не застосовується.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 23 081(двадцять три тисячі вісімдесят одна) гривня 10 копійок на рахунок проведення експертизи.

Вирок суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення через Дарницький районний суд м. Києва з урахуванням особливостей, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: