ПОДІЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
Справа №505/2223/25
Провадження №1-кс/505/1066/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2025 року місто Подільськ

Слідчий суддя Подільського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Подільського РУП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні №0000349 від 15.05.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно

В провадженні СВ Подільського РУП ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження №0000349 від 15.05.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Як вбачається з клопотання слідчого, та наданих матеріалів, що слідчим відділом Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000349 відомості по якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час досудового розслідування у формі процесуального керівництва здійснюється Подільською окружною прокуратурою.

Так, 15 травня 2025 року до Подільського РУП надійшло повідомлення НОМЕР_1 прикордонного загону ДПСУ про те, що громадяни ОСОБА_5 , Т. Та ОСОБА_6 , використовуючи месенджер "Telegram", спільно з іншими невстановленими особами, за грошову винагороду, з метою особистого збагачення, організували переправлення осіб з числа чоловіків, які підлягають мобілізації, через державний кордон України до території Республіки Молдова, поза встановленими пунктами пропуску.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що до вказаної протиправної діяльності може бути причетним ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який міг організувати незаконне переправлення через державний кордон України, в в обхід встановлених пунктів пропуску десяти осіб. Під час своєї протиправної діяльності використовували автомобіль марки Ford моделі Transit Connect, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

В подальшому, 05.07.2025 в період часу з 02 години 28 хвилин по 02 годину 48 хвилини, за адресою: Одеська область, Одеський район, Біляївська міська громада, с. Градениці, вул. Молодіжна, 42, з метою врятування майна, а саме речових доказів, які мають важливе значення для вказаних матеріалів кримінального провадження та можуть бути знищені чи видалені дистанційно, в порядку ст. 233, 234 КПК України, проведено обшук, в ході якого виявлено та вилучено автомобіль марки марки Ford моделі Transit Connect, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , білого кольору, номер кузова НОМЕР_3 , який належить згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, вбачається що вилучене майно може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі є підстави вважати, що вилучений автомобіль використовувався, як засіб перевезення осіб через держаний кордон України.

З цих підстав, вилучене майно яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, 05.07.2025 визнано речовим доказом по кримінальному провадженню.

Разом з тим, для досягнення дієвості кримінального провадження, положенням ч. 1 ст. 131 КПК України передбачено застосування заходів забезпечення такого провадження.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна зокрема допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів.

А заборона або обмеження користування, розпорядження майном, як передбачено ч. 11 ст.170 КПК України можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий зазначає, що необхідність накладення арешту пов`язана з тим, що вилучене майно є доказами злочину та підлягає експертним дослідженням. В такому випадку, існують ризики пошкодження, знищення, зміни, тощо, що не дасть можливість проведення експертних досліджень та використання вилученого, в якості речових доказів у кримінальному провадженні.

Позиція учасників щодо розгляду клопотання

Слідчий СВ Подільського РУП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 до матеріалів поданого клопотання долучив, заяву в якій зазначив, що клопотання підтримує в повному обсязі та просить розгляд клопотання проводити без його участі.

Від власника майна ОСОБА_8 до суду надійшла заява в якій він просить провести судове засідання щодо накладення арешту на належний йому автомобіляь марки Ford моделі Transit Connect, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , у кримінальному провадженні №0000349 від 15.05.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, провести без його участі та не заперечує щодо накладення арешту, однак просить не позбавляти його права ним користуватись.

Висновки слідчого судді за результатами розгляду клопотання

Вивчивши матеріали клопотання, доходжу висновку, що клопотання підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Слідчими слідчого відділу Подільського РУП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінального провадження №0000349 від 15.05.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Постановою слідчого СВ Подільського РУП ГУНП в Одеській області 05.07.2025 вилучене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Арешт майна є одним із таких заходів забезпечення кримінального провадження ст. 131 ч. 2 п.7 КПК України.

У відповідності до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Статтею 132 КПК України встановлені загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження, застосування яких не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Частина 2 ст. 170 КПК України передбачає, що слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України. Зокрема, якщо дані речі підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову. стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (абз. 1 ч. 1 ст. 173 КПК України). До таких ризиків вказаний абзац відносить можливість приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою: збереження речових доказів, спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку необхідності збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що вказане майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Санкція ч. 3 ст. 332 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Слідчим суддею було ретельно перевірено клопотання та надані до них додатки, перелік майна і його відношення до матеріалів кримінального провадження, а також встановлено мету арешту майна відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме забезпечення збереження речових доказів, тому є правові підстави для часткового задоволення клопотання та накладення арешту на майно.

З огляду на позицію власника майна, слідчий суддя дійшов висновку, що позбавлення власника права користування транспортним засобом є надмірним обмеженням його прав та не є необхідним для досягнення цілей кримінального провадження.

Зазначене майно підлягає арешту відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 КПК України з метою збереження речового доказу, однак досягнення цієї мети є можливим без позбавлення власника права користування транспортним засобом. Таким чином, застосування арешту до транспортного засобу шляхом заборони відчуження та розпорядження автомобілем із наданням права користування є пропорційним, доцільним і достатнім заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, відповідно до сталої судової практики, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Враховуючи, що вилучені речі мають значення речового доказу у кримінальному провадженні, санкція інкримінованої підозрюваній статті передбачає конфіскацію майна, а тому є необхідність в накладенні арешту на зазначене майно на даній стадії досудового слідства, з забороною відчуження (розпорядження) вказаним майном.

Керуючись статтями 98, 107, 131, 132, 170, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити частково клопотання слідчого.

Накласти арешт, у кримінальному провадженні за №0000349 від 15.05.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, на транспортний засіб автомобіль марки Ford моделі Transit Connect, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , білого кольору, номер кузова НОМЕР_3 , який належить згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони власнику майна та третім особам, відчужувати та розпоряджатися ним будь-яким чином.

Відмовити у задоволенні клопотання в частині заборони користування транспортним засобом марки Ford моделі Transit Connect, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , білого кольору, номер кузова НОМЕР_3 , який належить згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 ОСОБА_8 .

Повернути ОСОБА_8 у користування транспортний засіб марки Ford моделі Transit Connect, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , білого кольору, номер кузова НОМЕР_3 , який на праві власності належить ОСОБА_8 .

Роз`яснити, що відповідно до частини першої статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про арешт майна виконується негайно.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя

Подільського міськрайонного суду

Одеської області ОСОБА_9