Справа № 344/7775/25
Провадження № 1-кп/344/972/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 року місто Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участі секретаря с/з: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

потерпілої: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що народився у місті Івано-Франківськ, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, працює продавцем, розлучений, має на утриманні неповнолітню дитину, учасник бойових дій, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286-1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 порушив правила безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження

Вказане кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин.

Так, 24.03.2025 року близько 22 години 05 хвилин, водій ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки «Renault Megane Scenic», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався по вулиці Довженка у місті Івано-Франківськ, в напрямку перехрестя з круговим рухом вулиці Довженка-Чорновола-Петлюри. На передньому пасажирському сидінні автомобіля марки «Renault Megane Scenic» в цей час перебувала пасажир ОСОБА_6 .

Водій ОСОБА_5 , виїхавши на перехрестя з круговим рухом, проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не врахував стану дорожнього покриття, наявності заокруглень на вказаній ділянці дороги в результаті чого, виїхав за межі проїзної частини справа, по ходу його руху на тротуар, де в подальшому допустив зіткнення із відбійним стовпом та електроопорою.

При цьому ОСОБА_5 порушив наступні вимоги пунктів Правил дорожнього руху України (далі ПДР), а саме:

п. 1.5. в якому вказано, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

п. 2.3., в якому зазначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

п. 2.9. а), відповідно до якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння;

п. 10.1., який зобов`язує водія перед будь-якою зміною напрямку руху переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

п. 12.1., у відповідності до якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

У результаті порушення ОСОБА_5 Правил дорожнього руху України сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пасажир автомобіля марки «Renault Megane Scenic», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_6 , відповідно до висновку судово-медичного експерта, отримала тілесні ушкодження, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечні для життя в момент спричинення.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та підтвердив обставини вчиненого кримінального правопорушення відповідно до викладеного в обвинувальному акті. ОСОБА_5 вказав, що 24.03.2025 року близько 22 години 05 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем марки «Renault Megane Scenic», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався по вулиці Довженка у місті Івано-Франківськ, в напрямку перехрестя з круговим рухом вулиці Довженка-Чорновола-Петлюри. На передньому пасажирському сидінні автомобіля марки «Renault Megane Scenic» у цей час перебувала пасажир ОСОБА_6 . У подальшому, виїхавши на перехрестя з круговим він виїхав за межі проїзної частини справа, по ходу його руху на тротуар, де в подальшому допустив зіткнення із відбійним стовпом та електроопорою. Після зіткнення викликав швидку медичну допомогу та постійно знаходився на місці ДТП. Вказав, що йому дуже прикро за свій вчинок, сприяв досудовому розслідуванню, з матеріалами досудового розслідування ознайомлений, їх не оспорює, у вчиненому щиро кається. Просив суд не досліджувати усі докази, а обмежитися його допитом та звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

Вислухавши думки учасників процесу, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора, потерпілої ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_4 про недоцільність дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які учасниками судового провадження не оспорюються підлягає до задоволення, оскільки показання ОСОБА_5 не викликають сумнівів у правильності розуміння ним змісту та обставин вчинення кримінального правопорушення, їх добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд вважає недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які учасниками судового провадження не оспорюються. У суду відсутні сумніви у добровільності позиції обвинуваченого. Учасникам кримінального провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Відтак суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованому йому кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч.1 ст.286-1 КК України як порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження

Згідно з ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином; дані про особу обвинуваченого; критично ставиться до вчиненого; позитивно характеризується по місцю роботи та місцю несення служби; на обліку в лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину, є учасником бойових дій та раніше не судимий.

Обставинами, які відповідно до ч.1 ст.66 КК України, пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку. На підставі ч.2 ст.66 КК України суд вважає за необхідне визнати такими, що пом`якшують покарання інші, не зазначені в частині першій цієї статті обставини, а саме те, що ОСОБА_5 є учасником бойових дій та має на утриманні неповнолітню дитину.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 в ході судового розгляду судом не встановлено.

Окрім цього, з досудової доповіді про обвинуваченого вбачається низька ймовірність вчинення ОСОБА_5 повторного кримінального правопорушення та середній рівень його небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб, а виправлення ОСОБА_5 без позбавлення або обмеження волі на певний строк є можливим та не становить високої небезпеки для суспільства.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. При цьому, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Отже, враховуючи вищенаведене, думку прокурора, яка просила призначити обвинуваченому остаточне покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді штрафу у розмірі 6 000 (шість тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян із позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки, думку обвинуваченого та його захисника, які просили призначити ОСОБА_5 остаточне покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді штрафу у розмірі 3 000 (три тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, щодо позбавлення права керування транспортними засобами поклались на розсуд суду, думку потерпілої, яка просила призначити обвинуваченому покарання не пов`язане із позбавленням волі, дані про особу винного, який критично ставиться до вчиненого, позитивно характеризується по місцю роботи та раніше не судимий, відсутність обставин, які обтяжують покарання, наявність деклькох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку, те, що ОСОБА_5 є учасником бойових дій та має на утриманні неповнолітню дитину, суд приходить до висновку, що вказані обставини, які пом`якшують покарання в своїй сукупності, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а тому, суд, виходячи з принципу індивідуалізації покарання вважає, що ОСОБА_5 на підставі ч.1 ст.69 КК України слід призначити більш м`який вид основного покарання, не зазначений у санкції ч.1 ст.286-1 КК України, зокрема штраф.

Крім того, беручи до уваги очевидність порушення обвинуваченим правил безпеки дорожнього руху та їх наслідки, суд не бачить підстав для не застосування передбаченого санкцією ч.1 ст.286-1 КК України додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Саме таке покарання буде відповідати не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, буде обґрунтованим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 не обирався, підстави для його обрання відсутні.

Цивільний позов потерпілим не заявлявся.

У кримінальному провадженні НДЕКЦ МВС України проведено інженерно-транспортну експертизу № СЕ-19/109-25/5212-ІТ від 09.04.2025 року вартістю 3 183 (три тисячі сто вісімдесят три) гривні 60 копійок, яка підлягає стягненню із обвинуваченого ОСОБА_5 .

Питання речових доказів у справі вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Питання щодо скасування арешту майна вирішити згідно ч.4 ст. 174 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, 381, 382, 394,615 Кримінального процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні, кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України та із застосуванням ч.1 ст.69 КК України призначити йому покарання у виді штраф у розмірі 4 000 (чотири тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68 000 (шістдесят вісім тисяч) гривень із позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави 3 183 (три тисячі сто вісімдесят три) гривні 60 копійок процесуальних витрат у кримінальному провадженні за проведення судової експертизи.

Речові докази по справі після набрання вироком законної сили:

- автомобіль марки «Renault Megane Scenic», реєстраційний номер НОМЕР_2 (постанова старшого слідчого від 25.03.2025 року) - повернути власнику ОСОБА_5 .

Після набрання вироком законної сили, арешт накладений ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27.03.2025 на автомобіль марки «Renault Megane Scenic», реєстраційний номер НОМЕР_2 - скасувати.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору у день його проголошення. Учасники мають право отримати його копію в суді.

Вирок може бути оскаржено з урахуванням вимог ч.2 ст.394 КПК України шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Головуючий-суддя ОСОБА_1