Номер провадження: 11-кп/813/886/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника потерпілого ТОВ «ВОДОЛІЙ» ОСОБА_6 про відвід судді Одеського апеляційного суду ОСОБА_4 від розгляду провадження за апеляційними скаргами представника потерпілого ТОВ «ВОДОЛІЙ» ОСОБА_6 та заступника керівника Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_7 на вирок Київського райсуду м. Одеси від 20.07.2023 у к/п №0000062 від 03.12.2015 стосовно ОСОБА_8 , обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України

установив:

Оскаржуваним вироком суду 1-ої інстанції ОСОБА_8 визнано невинуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України та виправдано на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку із недоведеністю, що в діянні обвинуваченої є склад вказаного кримінального правопорушення.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_8 в межах даного кримінального провадження не обирався.

Скасовано арешт, накладений на майно ухвалою слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 13.03.2018.

Процесуальні витрати, пов`язані із проведенням експертиз на загальну суму 45 530 грн. віднесені за рахунок держави.

Цивільний позов ТОВ «ВОДОЛІЙ» в особі директора ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про стягнення 15 145 937 грн. залишено без розгляду.

Не погодившись із зазначеним вироком суду, представником потерпілого ТОВ «ВОДОЛІЙ» ОСОБА_6 та заступником керівника Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_7 були подані апеляційні скарги, провадження за якими було відкрите та призначене до апеляційного розгляду.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 27.03.2024 апеляційні скарги Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_7 та представника потерпілого ТОВ «ВОДОЛІЙ» ОСОБА_6 були залишені без задоволення, а вирок Київського райсуду м. Одеси від 20.07.2023 стосовно ОСОБА_8 залишено без змін.

Згодом, постановою колегії суддів Третьої судової палати ККС у складі ВС від 18.09.2024 було задоволено касаційні скарги прокурора та представника потерпілого, скасовано вищизазначену ухвалу апеляційного суду від 27.03.2024 стосовно ОСОБА_8 та призначено новий розгляд кримінального провадження в суді апеляційної інстанції.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.04.2024 визначено колегію суддів для розгляду вказаного апеляційного провадження (єдиний унікальний номер судової справи 520/16589/19, номер провадження 11-кп/813/886/25) у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Згодом, 04.04.2025 до апеляційного суду надійшла заява представника потерпілого ТОВ «ВОДОЛІЙ» ОСОБА_6 про відвід судді-учасника колегії Одеського апеляційного суду ОСОБА_4 від розгляду даного кримінального провадження, обґрунтована тим, що при розгляді цивільної справи №520/5968/17 суддя ОСОБА_4 висловив свою позицію стосовно відсутності у ТОВ «ВОДОЛІЙ» законних підстав користуватись 26/100 частинами домоволодіння на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , внаслідок чого зазначені обставини створюють обґрунтовані сумніви в об`єктивності та неупередженості зазначеного судді, а також можуть свідчити про його упереджене ставлення до потерпілого ТОВ «ВОДОЛІЙ».

В судове засідання апеляційного суду, призначене на 18.04.2025, учасники судового провадження не з`явились, не зважаючи на належне та своєчасне сповіщення про дату, час та місце апеляційного розгляду.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 звернулась із заявою, в якій просила розгляд заяви представника потерпілого про відвід судді ОСОБА_4 проводити без участі обвинуваченої та її захисника. Інші учасники провадження про причини неприбуття не повідомили та жодних клопотань на адресу суду не подавали.

Враховуючи неявку учасників провадження в судове засідання, колегія суддів, керуючись вимогами ч. 4 ст. 405 та ч. 4 ст. 107 КПК України, вважає за можливе розгляд заяви представника потерпілого про відвід судді проводити без учасників процесу та фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювати.

Заслухавши доповідь судді, проаналізувавши доводи заяви про відвід судді та матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Пункт 4 ч. 1 ст. 75 КПК України передбачає, що слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному проваджені за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Положення ч.ч. 2 та 5 ст. 80 КПК України встановлюють, що за наявності підстав, передбачених ст.ст. 75-79 цього Кодексу, судді може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 КПК України у разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду.

Так, на підставі аналізу матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 обвинувачується у самовільному будівництві будівель на самовільно зайнятій земельній ділянці за адресою: м. Одеса, вул. Бабушкіна, буд. 1, належній ТОВ «ВОДОЛІЙ».

При цьому, відповідно до долучених представником потерпілого ТОВ «ВОДОЛІЙ» ОСОБА_6 до заяви про відвід судді матеріалів вбачається, що Рішенням Київського райсуду м. Одеси від 25.05.2018 у справі №520/5968/17 було задоволено позов ОСОБА_10 та визнано припиненим право власності ТОВ «ВОДОЛІЙ» на 26/100 частин домоволодіння АДРЕСА_2 у зв`язку зі знищенням.

Постановою Одеського апеляційного суду від 04.12.2019 у складі головуючого судді ОСОБА_11 , суддів-учасників колегії ОСОБА_4 та ОСОБА_12 апеляційну скаргу ТОВ «ВОДОЛІЙ» було залишено без задоволення, а вищезгадане Рішення Київського райсуду м. Одеси від 25.05.2018 залишено без змін (т. 7, а.с. 15-17).

Позовні вимоги ОСОБА_10 стосувались визнання припиненим права власності ТОВ «ВОДОЛІЙ» на 26/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 у зв`язку із знищенням та обґрунтовані тим, що позивач є власником земельної ділянки, на якій він збудував домоволодіння та отримав свідоцтво на право власності на зазначену будівлю, проте за цією ж адресою існує зареєстроване право власності відповідача на будівлю, яка не існувала вже на момент передачі земельної ділянки у власність позивача.

Відмовляючи ТОВ «ВОДОЛІЙ» в задоволенні апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції у складі головуючого судді ОСОБА_11 , суддів-учасників колегії ОСОБА_4 та ОСОБА_12 у вищевказаній постанові від 04.12.2019 погодився із висновком суду 1-ої інстанції стосовно наявного порушення права позивача, тобто ОСОБА_10 , як власника земельної ділянки, на якій зареєстрованими є неіснуючі об`єкти власності іншої особи, відсутність з боку відповідачів, тобто ТОВ «ВОДОЛІЙ», належного утримання своєї власності, що привело до її знищення, наявність законної підстави для припинення знищеного майна.

В подальшому, постановою Верховного Суду від 03.03.2021 касаційну скаргу ТОВ «ВОДОЛІЙ» було задоволено частково, вищевказану постанову Одеського апеляційного суду від 04.12.2019 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанову Одеського апеляційного суду від 16.05.2023 за результатами нового апеляційного розгляду про залишення без задоволення апеляційної скарги ТОВ «ВОДОЛІЙ» та залишення без змін Рішення Київського райсуду м. Одеси від 25.05.2018 було скасовано постановою Верховного Суду від 10.01.2024 та відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_10 до ТОВ «ВОДОЛІЙ» про визнання права власності припиненим у зв`язку із знищенням нерухомого майна (справа №520/5968/17, провадження №61-9673св23).

З огляду на викладене, є обґрунтованими посилання представника потерпілого ТОВ «ВОДОЛІЙ» ОСОБА_6 на те, що суддя Одеського апеляційного суду ОСОБА_4 при винесенні постанови Одеського апеляційного суду від 04.12.2019 вже попередньо висловив свою правову позицію стосовно відсутності у ТОВ «ВОДОЛІЙ» законних підстав користуватись 26/100 частинами домоволодіння на земельній ділянці за адресою: м. Одеса, вул. Бабушкіна, буд. 1.

Апеляційний суд вважає, що викладені обставини можуть викликати сумніви в учасників судового процесу в неупередженості та об`єктивності судді ОСОБА_4 під час розгляду даного кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України, зокрема, у самовільному будівництві будівель на самовільно зайнятій земельній ділянці.

Таким чином, апеляційний суд, погоджуючись з доводами представника потерпілого ТОВ «ВОДОЛІЙ» ОСОБА_6 щодо наявності підстав для задоволення заявленого ним відводу судді-учаснику колегії Одеського апеляційного суду ОСОБА_4 , окрім вимог ст.ст. 75, 80 КПК України, також враховує положення ст. 126 Конституції України, роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, викладені в п. 11 Постанови «Про незалежність судової влади» №8 від 13.06.2007, ст. 15 Кодексу суддівської етики, відповідно до яких неупереджений розгляд справ є обов`язком судді.

Відповідно до ст. 15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є обов`язком судді. Відповідно до цінності 2 принципу «Неупередженість» Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН №2006/23 від 27.07.2006 (далі - Бангалорські принципи), неупередженість є необхідною умовою належного виконання суддею своїх обов`язків.

Європейський суд з прав людини щодо тлумачення понять «незалежний», «безсторонній» та щодо визначення критеріїв неупередженості (безсторонності): суб`єктивний та обєктивний у рішенні у справі «Агрокомплекс» проти України» (рішення від 06.10.2011, заява №23465/03) зазначив: «…незалежність та неупередженість судів, із об`єктивної точки зору, вимагає, щоб кожен окремий суддя був вільним він неналежного впливу».

Відповідно до Другого принципу «Неупередженість» Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН №2006/23 від 27.07.2006 та усталеної практики Європейського суду з прав людини щодо тлумачення понять «незалежний», «безсторонній» та щодо визначення критеріїв неупередженості (безсторонності) (рішення ЄСПЛ у справі «Агрокомплекс» проти України» від 06.10.2011; «Білуха проти України» від 09.11.2006), - заявлений суддею самовідвід не може бути предметом перевірки складом колегії суддів з точки зору обґрунтованості, з огляду на те, що ніхто не може змусити суддю здійснювати судовий розгляд, у разі його (судді) внутрішнього переконання з посиланням на конкретні обставини щодо можливості виникнення сумнівів в його неупередженості.

З огляду на вищенаведене, апеляційний суд доходить висновку про існування обставин, які унеможливлюють подальшу участь судді-учасника колегії суддів Одеського апеляційного суду ОСОБА_4 в даному апеляційному провадженні, у зв`язку з чим заява представника потерпілого ТОВ «ВОДОЛІЙ» ОСОБА_6 про відвід підлягає задоволенню, а матеріали провадження підлягають передачі до апарату Одеського апеляційного суду для визначення іншого судді в порядку, передбаченому ст. 35 КПК України.

Керуючись ст.ст. 24, 75, 80, 82, 370, 405, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Заяву представника потерпілого ТОВ «ВОДОЛІЙ» ОСОБА_6 про відвід судді Одеського апеляційного суду ОСОБА_4 задовольнити.

Відвести суддю Одеського апеляційного суду ОСОБА_4 від розгляду апеляційних скарг заступника керівника Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_7 та представника потерпілого ТОВ «ВОДОЛІЙ» ОСОБА_6 на вирок Київського районного суду м. Одеси від 20.07.2023 стосовно ОСОБА_8 , обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України.

Матеріали судового провадження передати до апарату Одеського апеляційного суду для здійснення повторного автоматичного розподілу в порядку ст. 35 КПК України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4