справа № 208/5561/25
провадження № 1-кс/208/2937/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2025 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Кам`янського Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 (в режимі ВКЗ),

підозрюваного: ОСОБА_4 (в режимі ВКЗ),

захисника: ОСОБА_5 (в режимі ВКЗ),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №7 м. Кам`янське клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СУ ГУНП в Донецькій області майора поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_7 , про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР №0000034 від 15.01.2025, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, із середньою освітою, одруженого, має на утриманні ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, стрільця-помічника гранатометника 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу 6 механізованої роти НОМЕР_1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , старшого солдата, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

І. Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

До суду надійшло клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , в обгрунтуванн якого зазначено, що 27.05.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

28.05.2025 слідчим суддею Заводського районного суду міста Кам`янського Дніпропетровської області стосовно підозрюваного ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 24.07.2025 включно, із визначенням розміру застави в сумі 242 240 грн.

У клопотанні слідчий зазначив, що строк дії застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 закінчується 24.07.2025, водночас ризики, визначені ч.1 ст.177 КПК України, не припинили свого існування, а відтак, просив продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 в межах досудового розслідування, до 27.08.2025, з визначенням застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

ІІ. Позиції учасників у судовому засіданні.

В судовому засіданні прокурор клопотання про продовження строку запобіжного заходу підтримав, надав пояснення аналогічні змісту клопотання та просив задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні щодо задоволення клопотання заперечували та просили застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

ІІІ. Положення закону, якими керувався слідчий суддя при постановленні ухвали.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів; строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом; сукупний строк тримання під вартою підозрюваного під час досудового розслідування не повинен перевищувати дванадцяти місяців у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Як визначено ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

З огляду на положення ч. 4 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Тобто, при вирішенні цього питання слідчий суддя керується загальними правилами, які регулюють питання про застосування відповідного запобіжного заходу з урахуванням додаткових обставин, передбачених ч. 3 ст. 199 КПК України.

Отже, при вирішенні питання про доцільність продовження строку тримання ОСОБА_4 під вартою, необхідно врахувати наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, які дають слідчому судді достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, та наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування.

IV. Щодо обґрунтованості підозри.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом СУ ГУНП в Донецькій області за процесуального керівництва прокурорів Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000034 від 15.01.2025 за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем Збройних сил України, а саме стрільцем-помічником гранатометником 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу 6 механізованої роти НОМЕР_1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 13, 14, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби ЗС України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний, серед іншого, свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, дорожити честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України, бути дисциплінованим, зразком високої культури, скромності й витримки, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, додержуватись визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг завдань доручених йому за посадою, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок, не допускати негідних вчинків та стримувати від них інших військовослужбовців.

Проте, ОСОБА_4 , являючись військовослужбовцем, всупереч зазначених вимог законодавства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи прямим умислом, вчинив незаконне придбання, носіння, зберігання та збут бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Так, ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою придбання, носіння, зберігання, та збуту бойових припасів без передбаченого законом дозволу, приблизно в середині лютого 2025 року, (більш точна дата та час під час досудового розслідування не встановлено, але не пізніше 24.02.2025), на території Донецької області у невстановлений під час досудового розслідування спосіб придбав та переніс 3 магазини до автомата із 82 патронами калібру 5.45, сім корпусів гранат, п`ять запалів до них, до схованки у гаражі за адресою : АДРЕСА_3 , де став зберігати без передбаченого законом дозволу для подальшого їх збуту.

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на збут бойових припасів без передбаченого законом дозволу, в порушення вимог «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992, а також «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної зброї, а також бойових припасів до зброї та вибухових речовин», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998, щодо заборони носіння, зберігання, придбання, передачу чи збут без відповідного дозволу вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв, 24.02.2025 ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, приблизно о 16:26 год., прибув до гаражу за адресою : АДРЕСА_3 , де збув оперативному покупцю ОСОБА_9 , до якого застосовано заходи безпеки на підставі Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві», 3 магазини до автомата із 82 патронами калібру 5.45, які є боєприпасами, один корпус осколкової ручної гранати типу «Sirpalekasikranaatti m/50 FRAG», один корпус наступальної осколкової ручної гранати типу РГД-5, два корпуси наступальних осколкових ручних гранат типу GHO-1, три корпуси оборонних осколкових ручних гранат типу Ф1, запал до ручних гранат типу JVA, два запали до ручних гранат типу AF11, уніфікований запал ручної гранати модернізованими дистанційної дії типу УЗРГМ-2, уніфікований запал ручної гранати модернізованими дистанційної дії типу UZRGM, у конструктивному поєднанні корпусів гранат та запалів утворюють гранати та відносяться до категорії бойових припасів, за що отримав від ОСОБА_9 грошові кошти у сумі 10 000 грн.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою придбання, носіння, зберігання та збуту бойових припасів без передбаченого законом дозволу, приблизно на початку квітня 2025, (більш точна дата та час під час досудового розслідування не встановлено, але не пізніше 17.04.2025) на території Донецької області у невстановлений під час досудового розслідування спосіб придбав, та переніс кулеметну стрічку з 195 патронами калібру 7,62-мм, 6 патронів калібру 5,45 мм, 1 патрон калібру 7,62-мм, 1 патрон калібру 5,56х45 мм, які придатні до стрільби, три корпуси гранат та три запали до них, до схованки у гаражі за адресою : АДРЕСА_3 , де став зберігати вказану кулеметну стрічку з 195 патронами калібру 7,62-мм, 6 патронів калібру 5,45 мм, 1 патрон калібру 7,62-мм, 1 патрон калібру 5,56х45 мм, три корпуси гранат та три запали до них для подальшого їх збуту.

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на збут бойових припасів без передбаченого законом дозволу, в порушення вимог «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992, а також «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної зброї, а також бойових припасів до зброї та вибухових речовин», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998, щодо заборони носіння, зберігання, придбання, передачу чи збут без відповідного дозволу вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв, 17.04.2025 ОСОБА_4 з метою збуту наявних у нього кулеметної стрічки з 195 патронами калібру 7,62-мм, 6 патронів калібру 5,45 мм, 1 патрон калібру 7,62-мм, 1 патрон калібру 5,56х45 мм, три корпуси гранат та три запали до них, діючи умисно, з корисливих мотивів, приблизно о 12:28 год. прибув до гаражу неподалік будинку № 5 по вул. Білоусова м. Костянтинівка, Донецької області, де збув оперативному покупцю ОСОБА_9 , до якого застосовано заходи безпеки на підставі Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві», один корпус осколкової гранати ОГ-17, один уніфіковані запал ручної гранати модернізованої дистанційної дії типу UZRGM, у конструктивному поєднанні, за допомогою проміжної полімерної втулки утворюють саморобний вибуховий пристрій по типу ручна гранати за що отримав від ОСОБА_9 грошові кошти у сумі 1 000 грн.

Продовжуючи свій злочинний намір, спрямований на збут бойових припасів, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб з невстановленою особою, на автомобілі марки «ЗАЗ» моделі «Lanos» з реєстраційним номером НОМЕР_3 о 12:56 год., прибули до гаражу за адресою : АДРЕСА_3 , де збули оперативному покупцю ОСОБА_9 , до якого застосовано заходи безпеки на підставі Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, кулеметну стрічку з 195 патронами калібру 7,62-мм, 6 патронів калібру 5,45 мм, 1 патрон калібру 7,62-мм, 1 патрон калібру 5,56х45 мм, які є бойовими припасами та придатні до стрільби, після чого повернулися до місця проживання ОСОБА_4 , а саме до будинку АДРЕСА_4 , де о 13:09 год. невстановлена особа за вказівкою ОСОБА_4 принесла зі схованки та передала оперативному покупцю ОСОБА_9 один корпус наступальної ручної осколкової гранати GHO-1, один корпус оборонної осколкової ручної гранати типу Ф1, один запал ручної гранати типу AF11, один уніфікований запал ручної гранати модернізованої дистанційної дії типу UZRGM, у конструктивному поєднанні корпусів гранат та запалів утворюють гранати та відносяться до категорії бойових припасів, за що ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_9 грошові кошти у сумі 4 000 грн.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою придбання, носіння, зберігання та збуту бойових припасів без передбаченого законом дозволу, приблизно в кінці травня 2025 року (більш точна дата та час під час досудового розслідування не встановлено, але не пізніше 26.05.2025), на території Донецької області у невстановлений під час досудового розслідування спосіб придбав, та переніс два корпуси гранат, та два запали до них, до адреси мешкання АДРЕСА_2 , де став їх зберігати для подальшого їх збуту.

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на збут вказаних бойових припасів без передбаченого законом дозволу, в порушення вимог «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992, а також «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної зброї, а також бойових припасів до зброї та вибухових речовин», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998, щодо заборони носіння, зберігання, придбання, передачу чи збут без відповідного дозволу вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв, 26.05.2025 ОСОБА_4 , з метою збуту наявних у нього двох корпусів гранат та двох запалів до них, діючи умисно, з корисливих мотивів, о 16:36 год., знаходячись у транспортному засобі, яким керував ОСОБА_9 , біля будинку № 5 по вул. Білоусова, м. Костянтинівка Донецької області, збув оперативному покупцю ОСОБА_9 , до якого застосовано заходи безпеки на підставі Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві», один корпус гранати Ф1 з запалом УЗРГМ, за що отримав від ОСОБА_9 грошові кошти у сумі 1 500 грн., після цього, продовжуючи свій злочинний намір, спрямований на збут бойових припасів, 26.05.2025 о 19:05 год., ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, знаходячись неподалік свого будинку по АДРЕСА_4 , де збув оперативному покупцю ОСОБА_9 , до якого застосовано заходи безпеки на підставі Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві», один корпус гранати GYO-1 з запалом FGH-1, за що отримав від ОСОБА_9 грошові кошти у сумі 1 500 грн.

27.05.2025 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України, повідомлено про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

28.05.2025 ухвалою Заводського районного суду м. Кам`янського Дніпропетровської області стосовно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 діб до 24.07.2025 з утриманням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_3 , та визначено розмір застави у сумі 242 240 грн.

14.07.2025 постановою першого заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_10 строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 27.08.2025 включно, з метою повноти проведення та завершення досудового слідства, в ході якого необхідно дослідити та зібрати об`єктивні данні для остаточного та беззаперечного доведення вини підозрюваного у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, через що необхідно виконати наступне:

- розсекретити та долучити до матеріалів кримінального провадження матеріальні носії інформації, що є результатами та підставами проведення негласних слідчих (розшукових) дій;

- вивчити та проаналізувати матеріали проведених НС(Р)Д в межах кримінального провадження з метою встановлення повних обставин вчинення вказаних правопорушень;

- встановити та допитати додаткових свідків щодо обставин вчинення кримінальних правопорушень;

- отримати матеріали з УКР ГУ НП в Донецькій області на виконання доручень слідчого;

- після проведення необхідних слідчих та процесуальних дій вирішити питання щодо повідомлення ОСОБА_4 про зміну раніше повідомленої підозри в остаточній редакції;

- провести інші заходи, направлені на всебічне, повне і неупереджене дослідження всіх обставин кримінального провадження, необхідність яких може виникнути після отримання вказаних матеріалів.

Враховуючи, що положення чинного кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання суд користується практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Європейський суд з прав людини у рішеннях «Фокс, Кемпбел і Гартлі протии Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_4 інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному проваджені доказами, а саме:

- Рапортом про виявлене правопорушення від 15.01.2025;

- Протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ;

- Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.01.2025;

- Протоколом огляду грошових коштів;

- Протоколом огляду покупця після проведення оперативної закупки бойових припасів від 24.02.2025;

- Протоколами допиту в якості свідків ОСОБА_9 та присутніх при проведенні оперативної закупки вогнепальної зброї та бойових припасів понятих;

- Протоколом огляду грошових коштів від 17.04.2025;

- Протоколом огляду покупця після проведення оперативної закупки бойових припасів від 17.04.2025;

- Протоколом огляду грошових коштів від 26.05.2025;

- Протоколом огляду покупця після проведення оперативної закупки бойових припасів від 26.05.2025;

- Протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 26.05.2025;

- Протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 26.05.2025;

- Протоколом обшуку квартири за місцем мешкання підозрюваного ОСОБА_4 , в ході якого було вилучено грошові кошти за збут бойових припасів від 26.05.2025;

- Протоколом затримання ОСОБА_4 від 26.05.2025;

- Висновками судових вибухово-технічних експертиз;

- Речовими доказами та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Згідно зі ст. 5 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

З огляду на вищевказане слідчий суддя зазначає, що проголошуючи «право на свободу», стаття 5 передбачає фізичну свободу людини; її мета полягає в забезпеченні того, щоб жодна особа не могла бути свавільно позбавлена свободи. Позбавлення свободи не обмежується класичним випадком тримання під вартою після арешту або засудження, а може мати багато інших форм (Guzzardi проти Італії, § 95). Для того, щоб визначити, чи було особу «позбавлено свободи» у значенні статті 5, відправною точкою повинна бути її конкретна ситуація, і необхідно враховувати ряд критеріїв, таких, як тип, тривалість, наслідки і спосіб реалізації відповідного заходу (Guzzardi проти Італії, § 92; Medvedyev і Інші проти Франції, § 73; Creangг проти Румунії, § 91). Зобов`язання брати до уваги «різновид» і «спосіб імплементації» згаданого заходу дозволяє Суду враховувати особливий контекст і обставини, притаманні іншим обмеженням, ніж класичне ув`язнення в тюремній камері. Важливим фактором, який слід брати до уваги, є контекст, в якому цей захід застосовується, оскільки в сучасному суспільстві нерідко трапляються ситуації, коли громадськість може бути покликана змиритись з обмеженнями свободи пересування або особистої свободи задля загального блага (Nada проти Швейцарії, § 226; Austin і Інші проти Сполученого Королівства. Поняття позбавлення свободи за змістом статті 5 § 1 містить як об`єктивний елемент поміщення людини у певний обмежений простір на значний період часу, так і додатковий суб`єктивний елемент, який полягає в тому, що людина не давала чинної згоди на таке поміщення (Storck проти Німеччини, § 74; Stanev проти Болгарії, § 117). Право на особисту свободу є занадто важливим в демократичному суспільстві, тому людина повинна мати можливість скористатися захистом, передбаченим Конвенцією, навіть якщо вона, можливо, сама дозволила взяти себе під варту, особливо, якщо ця людина не має достатньої дієздатності для того, щоб погодитись або не погодитись із запропонованими діями (H.L. проти Сполученого Королівства, § 90; Stanev проти Болгарії.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави, слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча би один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Виходячи зі змісту ст. 177 ч. 2 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ст. 177 ч. 1 КПК України.

Згідно із ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Також слідчий суддя враховує обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного.

В обґрунтування продовження строку дії застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного прокурор посилається на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, переховуватись від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

V. Щодо наявності ризиків.

(1) Ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Наявність цього ризику зумовлена тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 3 до 7 років, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання у разі доведення його вини в суді, оцінивши негативні наслідки переховування як менш несприятливі, ніж обмеження, пов`язані з триманням під вартою як запобіжним заходом або відбуванням покарання.

Крім того, з обставин кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 , будучи особою, яка на підставі статутів Збройних Сил України, Присяги, повинна сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України, в той час як своєю поведінкою вже продемонстрував зневагу до Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та Військової присяги.

Крім того, що місцем реєстрації підозрюваного є Херсонська область, постійного місця проживання на території Донецької області (за місцем вчинення кримінальних правопорушень та місцем розташування органу досудового розслідування) ОСОБА_4 не має, що унеможливлює його належну процесуальну поведінку, у зв`язку з чим останній може не з`являтись до органу проведення досудового розслідування з метою проведення за його участі слідчих (розшукових) дій, умисно затягуючи при цьому строки досудового розслідування.

(2) Ризик незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Вказаний ризик обумовлений тим, що після набуття статусу підозрюваного, ОСОБА_4 має право на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, у тому числі матиме доступ до анкетних даних свідків та їх місця проживання, у зв`язку з чим, з метою перешкоджання кримінальному провадженню та уникнення покарання за скоєні злочини підозрюваний ОСОБА_4 може здійснити незаконний вплив на свідків у кримінальному провадженні, зокрема шляхом вмовляння, підкупу або погроз, що може призвести до зміни їх показів у судовому провадженні.

(3) Ризик вчиняти інші кримінальні правопорушення.

ОСОБА_4 є особою, яка має схильність до вчинення злочинів, оскільки будучи військовослужбовцем ОСОБА_4 вчинив військові кримінальні правопорушення, передбачені статтями 407, 408 КК України, в умовах воєнного стану вчинив злочини, пов`язані зі збутом бойових припасів, є раніше неодноразово судимою особою в тому числі за вчинення злочинів, передбачених статтями 263, 309 КК України, стосовно якого 17.11.2023 до суду спрямовано обвинувальний акт у кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 263 КК України, що обґрунтовує наявність ризику продовження ОСОБА_4 злочинної діяльності та вчинення інших кримінальних правопорушень.

VІ. Щодо альтернативного запобіжного заходу.

Статтею 181 КПК України визначено, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Вирішуючи питання щодо можливості визначення підозрюваному домашнього арешту, слідчий суддя враховує, що стороною захисту не надано підтверджуючих доказів щодо можливості застосування даного альтернативного запобіжного заходу, а тому вважає за необхідне відмовити у задоволенні даного клопотання.

Частиною 3 ст. 183 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Слідчим суддею враховуються положення ч.3 ст.183 КПК України, згідно вимог якої слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.183 КПК України, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину розмір застави визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відтак, слідчий суддя вважає, що для забезпечення належного виконання підозрюваним ОСОБА_4 процесуальних обов`язків, з урахуванням доводів сторони захисту, слід визначити заставу у розмірі 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, яка буде достатньою та не надто обтяжливою для підозрюваного, з урахуванням усіх досліджених у судовому засіданні обставин.

Що стосується клопотання ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки підзахисний немає грошей для сплати застави, слідчий суддя зазначає, що ні захисником, ні підозрюваним не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин при вирішенні зазначеного клопотання.

З огляду на наведене, у задоволенні клопотання ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 176-179, 183, 193, 194, 196, 198, 199, 376 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СУ ГУНП в Донецькій області майора поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_7 , про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР №0000034 від 15.01.2025, відносно ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням в умовах гаупвахти, в межах строку досудового розслідування, до 27.08.2025.

Строк дії ухвали в частині тримання під вартою до 27.08.2025.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним передбачених КПК України обов`язків, у сумі 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн., які підозрюваний або заставодавець мають право внести у будь-який момент, що є підставою для звільнення підозрюваного з-під варти, і останній вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки, а саме:

-прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду;

-не відлучатись з пункту постійної або тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_2 без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця проходження служби;

-утримуватись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що у разі невиконання вищеперерахованих обов`язків, та якщо будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, суду без поважних причин, застава буде звернена в дохід держави.

Строк дії обов`язків визначити в межах строку дії ухвали про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, тобто до 27.08.2025, з моменту звільнення особи під заставу.

У задоволенні клопотання підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту - відмовити.

Копію ухвали негайно вручити підозрюваному, захиснику, прокурору.

Ухвала щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду підозрюваним, його захисником, прокурором протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та оголошено 25.07.2025 о 10.00 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1