СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/746/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2025 року м.Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні відомості, про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001925 від 12.06.2024 стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Москва, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

встановив:

23.07.2025 на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, зазначений обвинувальний акт отриманий судом.

Ухвалами Святошинського районного суду м. Києва (головуюча суддя ОСОБА_6 ) від 10.06.2025, обвинувачену ОСОБА_3 оголошено в розшук та дозволено затримання з метою її приводу для розгляду клопотання про обрання їй запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судове провадження зупинено.

23.07.2025 ОСОБА_3 була затримана та доставлена до суду.

Ухвалою суду від 23.07.2025 судове провадження відновлено та призначено підготовче судове засідання у кримінальному провадженні.

В підготовчому судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про обрання обвинуваченій ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив його задовольнити з підстав, викладених у ньому. Зауважив на тому, що наразі існують ризики, передбачені п. 1, п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, а жоден більш м`який запобіжний захід з огляду на особу ОСОБА_3 , яка обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину та переховувалась від суд, не зможуть запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої.

Обвинувачена ОСОБА_3 заперечила проти клопотання прокурора, повідомила, що від суду не переховувалась, про судові виклики не знала, оскільки змінила місце проживання та номер телефону, просила врахувати наявність у неї хронічних захворювань та застосувати більш м`який запобіжний захід.

Захисник просила відмовити у задоволенні клопотання прокурора та застосувати до її підзахисної запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який зможе забезпечити її належну процесуальну поведінку, зауважила, що намір переховуватись від суду у обвинуваченої відсутній, остання має постійне місце проживання в м. Києві.

Вислухавши думку учасників судового засідання, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.177 ч. 2 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві, водночас згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04) , пункт 32 рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. The United Kingdom» від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86).

Суд враховує положення статей 368, 369, 371, 374 КПК України, змістом яких передбачено, що надання оцінки доказів у справі відбувається в нарадчій кімнаті на стадії постановлення вироку. Зазначене свідчить про те, що суд на стадії підготовчого судового засідання не може робити висновок щодо «обґрунтованості підозри» шляхом надання оцінки всіх доказів у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення, що узгоджується з висновками Європейського суду з прав людини. Цими відомостями, на думку суду, є висунуте в передбаченому законом порядку обвинувачення, яке є предметом дослідження суду наразі.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Вирішуючи клопотання прокурора, суд враховує те, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , згідно зі ст. 12 КК України, віднесено до категорії тяжких злочинів, та за умови доведеності вини обвинуваченої у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення, їй загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Відповідно до ст. 178 КПК України, суд бере до уваги те, що ОСОБА_3 є особою раніше судимою, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, у неї відсутні міцні соціальні зв`язки. Також суд бере до уваги вік та стан здоров`я обвинуваченої.

Тяжкість покарання, характер та обставини вчинення злочину, дані про особу обвинуваченої дають суду достатні підстави вважати, що ОСОБА_3 може з метою уникнення покарання, переховуватись від суду, а також вчините інше кримінальне правопорушення.

При цьому суд бере до уваги те, що на даний час до обставин, які підвищують ступінь встановлених ризиків, належить військова агресія РФ проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства (рішення у справі «Летельє проти Франції»).

Враховуючи наявність ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, відомості про особу обвинуваченої, а також її процесуальну поведінку, суд приходить до висновку про обрання обвинуваченій ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.5 ст. 182 КПК України).

Враховуючи обставини кримінального правопорушення та особу обвинуваченої, її вік, майновий стан та процесуальну поведінку, суд вважає за доцільне визначити заставу у розмірі 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 181 680 грн. та покласти на обвинувачену обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.177,ст.178, ст. 183, ст.331, ст.ст. 369, 372 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Обрати обвинуваченій ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 днів.

Строк тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_3 обчислювати з моменту її фактичного затримання, тобто з 23 липня 2025 року по 20 вересня 2025 року включно.

Визначити обвинуваченій ОСОБА_3 заставу у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 181 680 грн.00 коп., яка може бути внесена як самою обвинуваченою, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Святошинського районного суду м.Києва, після внесення якої ОСОБА_3 підлягає звільненню з-під варти в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 202 КПК України.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинувачену ОСОБА_3 у разі внесення застави строком на два місяці з моменту внесення застави наступні обов`язки: прибувати до суду за викликом; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/ або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Обвинувачена або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії цієї ухвали.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачена ОСОБА_3 вважається такою, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити обвинуваченій ОСОБА_3 , що в разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинувачена, будучи належним чином повідомлена, не з`явиться за викликом суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на неї при застосуванні застави обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Строк дії ухвали визначити до 20 вересня 2025 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали складено та оголошено 24 липня 2025 року о 13 год. 45 хв.

Суддя ОСОБА_1