Справа №577/395/25 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/925/25 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2025 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши, без участі сторін, належним чином повідомлених про розгляд справи, в порядку ч.4 ст. 422-1 КПК України, у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 29 травня 2025 року, якою обвинуваченому ОСОБА_6 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави,

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Конотопського міськрайонного суду Сумської області перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначення розміру застави 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн., з посиланням на те, що ризики, передбачені п.п.1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які існували на час застосування вказаного запобіжного заходу, не зменшились та існують.

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 29 травня 2025 року вказане клопотання прокурора було задоволено, продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 26 липня 2025 року включно, з раніше визначеними умовами та розміром застави.

Не погодившись з таким судовим рішенням обвинувачений ОСОБА_6 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 29 травня 2025 року, змінити йому застосований запобіжний захід на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою та зменшити суму застави до 17-20 неоподаткованих мінімумів громадян.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що ризики, на які вказує у клопотанні прокурор, фактично не існують, крім того, вважати, що його обвинувачення є обґрунтованим, підстави відсутні, оскільки інкриміновані злочини він не вчиняв і має на меті довести свою невинуватість. При цьому, судом не було враховано, що він зареєстрований у АДРЕСА_1 де проживає разом з матір`ю, має хронічні захворювання, по яким йому слід отримувати ліки, які для нього є життєво необхідними, а тому, жодних причин для переховування у нього немає. Що стосується ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, то він побудований прокурором виключно на припущенні, з огляду на те, що він раніше працював та мав джерело доходу, а спиртні напої не вживає за станом здоров`я.

Таким чином, враховуючи як вищезазначене, так і перебування під вартою близько 5 місяців, апелянт вважає за доцільне застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

Про призначення даного кримінального провадження до апеляційного розгляду ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 були повідомлені належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, які повернулись на адресу суду.

При цьому, в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 не наполягав на обов`язковій участі його та захисника при апеляційному розгляді і клопотань про його відкладення на іншу дату не надсилав.

Прокурор у кримінальному провадженні направив до суду заяву, в якій просив здійснити апеляційний розгляд у його відсутність.

Враховуючи як зазначені обставини, так і те, що в апеляційній скарзі питання про погіршення становища обвинуваченого не ставиться, колегія суддів вважає за можливе розглядати дане провадження в порядку ч.4 ст.422-1 КПК України, за відсутності його учасників, а тому, заслухавши доповідь головуючого - судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу, вищезазначених вимог Закону дотримався в повному обсязі.

Так, при розгляді клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в якому прокурор посилався на існування ризиків, передбачених.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України та на неможливість застосування до останнього більш м`яких запобіжних заходів, судом було враховано, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за які, у разі доведеності вини, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років. Крім того, судом було враховано і те, що постановою слідчого СВ Конотопського РВП ГУНП в Сумській області від 30 грудня 2024 року ОСОБА_6 був оголошений у розшук, що він є особою, раніше неодноразово судимою, в тому числі, корисливих злочинів, інкриміновані злочини вчинив скоїв незадовго після звільнення з місць позбавлення волі, офіційно ніде не працює, не має ні постійного джерела прибутку, ні міцних соціальних зв`язків.

Саме з врахуванням вказаних обставин, суд і дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора, з посиланням на те, що ризики того, що обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, не перестали існувати та залишаються актуальними на даний час, а більш м`які запобіжні заходи належної процесуальної поведінки останнього не забезпечать.

З таким рішення суду першої інстанції погоджується і колегія суддів та ставити під сумнів його законність та обґрунтованість підстав не вбачає.

При цьому, доводами апелянта правильність такого висновку жодним чином не спростовано і обвинуваченим взагалі не наведено обставин, за яких у задоволенні поданого клопотання слід було б відмовити та застосувати до нього більш м`який запобіжний захід або змінити той, який застосовано.

Крім того, колегія суддів зауважує, що посилання апелянта на те, що інкриміновані злочини він не вчиняв, є такими, що не заслуговують на увагу, оскільки докази на підтвердження винуватості чи невинуватості особи при вирішенні питання законності продовження строку дії запобіжного заходу не перевіряються, вони є предметом розгляду суду, який вирішуватиме справу по суті та буде приймати у ній остаточне рішення.

Також, колегія суддів звертає увагу, що судом першої інстанції було визначено заставу у межах, визначених п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, і прохаючи зменшити її розмір, обвинувачений взагалі не навів жодних для цього підстав, а обставин, за яких застава мала бути визначена судом у мінімальному розмірі, під час апеляційного розгляду не встановлено.

В той же час, сплативши заставу, яку визначив суд першої інстанції при продовженні строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ОСОБА_6 буде звільнений з під варти та перебуватиме на волі.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому, вказане судове рішення слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст.404,407,418,419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 29 травня 2025 року, якою обвинуваченому ОСОБА_6 було продовжено обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави, залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4