Справа № 944/588/25
Провадження №1-кп/944/978/25
УХВАЛА

06.05.2025 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Яворові клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту прокурору у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 жовтня 2018 року за № 0000550, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України,

встановив:

У провадженні Яворівського районного суду Львівської області перебуває вказане кримінальне провадження.

У підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 подав клопотання про повернення обвинувального акту прокурору.

Клопотання мотивовано тим, що обвинувальний акт в даному кримінальному провадженні не відповідає вимогам КПК України та підлягає поверненню прокуророві для оформлення такого відповідно до вимог Закону. Обвинувальний акт, який перебуває на розгляді в суді, щодо ОСОБА_4 не містить формулювання обвинувачення. В даному обвинувальному акті викладені лише зміст підозри, а також т обставини кримінального правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , а також кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється останній. Такі відомості, у відповідності до положень ст.277 КПК України, становлять зміст повідомлення про підозру, а тому ОСОБА_4 з цим процесуальним рішенням має статус підозрюваного. Враховуючи, що в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення в розумінні п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, а за правилами ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, вбачаються законні підстави для висновку про наявність обставини, що перешкоджає судовому розгляду обвинувального акту щодо ОСОБА_6 . З врахуванням викладеного, існують обставини, які не можуть бути усунуті судом та органом обвинувачення в підготовчому судовому засіданні,а в подальшому під час судового розгляду справи, оскільки зі змісту обвинувального акту особа підозрюється, та не обвинувачується, а отже, обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, в тому числі вимогам ст. 291 КПК України і такий підлягає поверненню прокурору для усунення виявлених недоліків та оформлення такого у відповідності до вимог КПК України.

Крім того, як зазначено в обвинувальному акті, 08 жовтня 2018 року, о 19 год 30 хв, ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем марки «MAZDA PREMACY» державний номерний знак НОМЕР_1 , та рухаючись ним по автодорозі «Львів- Краківець», у напрямку до с. Краківець, при проїзді її ділянки 49 км+800м. грубо порушив вимоги Розділу 1 п.1.10 ( в значенні терміну "дати дорогу"), Розділу 2 п. 2.36), д), Розділу 18.1 чинних Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2021 року, які виразились в тому, що він, керуючи технічно справним транспортним засобом, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу не зменшив швидкості та не зупинив свій транспортний засіб, щоб надати дорогу пішоходу ОСОБА_7 , яка в цей час переходила проїзну частину дороги по нерегульованому перехресті зліва направо відносно напрямку руху автомобіля і яка мала перевагу в русі, внаслідок чого відбувся наїзд транспортного засобу на пішохода ОСОБА_8 , яка від отриманих травм померла.

За вище вказаних обставин, як вбачається із обвинувального акту, водій ОСОБА_6 , за версією органу досудового розслідування, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Сторона захисту категорично не погоджується із такою версією досудового розслідування, оскільки вона є більше припущенням слідчого, ніж обгрунтованою версією слідства підтвердженою належними та допустимим доказами.

Сформульоване обвинувачення за своїм змістом є некоректним, в обвинувальному акті наведено недопустиму натуралізацію опису кримінального правопорушення, положення документів, зокрема, обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування суперечать одне одному, обвинувальний акт не затверджений прокурором.

Крім того, в порушення вимог п.9 ч. 3 ст.191 КПК України прокурором обвинувальний акт, наданий стороні захисту, не скріплено гербовою печаткою, що є порушенням вимог до реквізитів офіційного документу та має місце відсутність належного підтвердження повноважень прокурора.

Також сторона захисту вважає, що прокурором було грубо порушено принцип презумпції невинуватості, оскільки були допущені категоричні висловлювання про винуватість ОСОБА_4 , які можуть впливати на формування позиції суду та думку громадськості, та свідчить про явне упереджене ставлення прокурора до особи, яка тільки обвинувачується органом досудового розслідування у скоєнні кримінального правопорушення, а доведеність та/або відсутність вини останнього є компетенцією суду, а не прокурора чи слідчого.

Прокурор Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 подав заперечення на клопотання захисника про повернення обвинувального акту, в якому зазначив, що при складенні обвинувального акту стосовно ОСОБА_4 за ч.2 ст.286 КК України дотримані всі вимоги ст.291 КПК України. Покликання сторони захисту на те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки він не містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, є безпідставними. В обвинувальному акті викладено фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (ч. 2 ст. 286 КК України) та формулювання обвинувачення. Стаття 291 КПК України не міститься жодної вимоги щодо змісту формулювання обвинувачення, його форми, об`єму тощо, а тому прокурор вправі викладати формулювання обвинувачення у такий спосіб, який вважав доцільним у кожному конкретному випадку. Покликання сторони захисту на те, що вони не погоджуються із встановленими органом досудового розслідування фактичними обставинами кримінального правопорушення не є підставою для повернення обвинувального акту. Доводи сторони захисту з цього приводу будуть предметом вже судового розгляду і оцінку їм суд надасть при ухваленні судового рішення за результатами розгляду справи по суті. Також сторона захисту вказує на недопустиму натуралізацію опису кримінального правопорушення, однак в чому саме вона проявилася не зазначає, що також вказує на безпідставність клопотання про повернення обвинувального акту. Оцінку правильності інкримінування ОСОБА_4 порушення вимог ПДР, суд може надати лише після безпосереднього дослідження представлених доказів, тому покликання сторони захисту про те, що інкримінуються порушення не тих вимог ПДР, зокрема Розділу 8, а відтак необхідно повернути обвинувальний акт прокурору, є безпідставними. Вимоги статті 91 КПК України, яка визначає обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, жодним чином не пов`язані із вимогами до форми і змісту обвинувального акту, які містяться у ст. 291 КПК України, недотримання яких і є підставою для повернення обвинувального акту прокурору, а тому доводи сторони захисту про те, що обвинувальний акт не містить всіх обставин, які зазначені в ст. 91 КПК України, є безпідставними. Доводи сторони захисту про те, що в обвинувальному акті не надано оцінки дій іншого учасника руху, в тому числі в частині дотримання ним вимог ПДР, не вірно викладених, на думку сторони захисту, фактичних обставин кримінального правопорушення, не є підставною для повернення обвинувального акту, ці обставини будуть перевірятися судом в ході судового розгляд під час дослідження доказів. З врахуванням того, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_6 відповідає вимогам ст. 291 КПК України, в тому числі на ньому міститься гербова печатка, хоча наявність такої на обвинувальному акті не передбачено кримінально-процесуальним законодавством України, просить відмовити у задоволенні клопотання захисту про повернення обвинувального акту прокурору.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 підтримав клопотання з наведених в ньому підстав, просив його задовольнити.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 клопотання свого захисника підтримав та просив його задовольнити.

В судовому засіданні прокурор заперечив проти задоволення клопотання та підтримав свої письмові заперечення на нього.

Заслухавши думку захисника, обвинуваченого, прокурора, дослідивши подане клопотання, обвинувальний акт та додані до нього матеріали, а також матеріали справи, суд дійшов висновку, що клопотання про повернення обвинувального акта не підлягає задоволенню, зважаючи на таке.

Як описано вище, у клопотанні захисник ОСОБА_5 зазначає, що обвинувальний акт не відповідає положенням ст. 291 Кримінального процесуального кодексу України, оскільки обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення. В обвинувальному акті викладені лише зміст підозри, а також обставини кримінального правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , та кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється останній. Обставини, які викладені в обвинувальному акті є більше припущенням слідчого, ніж обгрунтованою версією слідства, підтвердженою належними та допустимим доказами. В обвинувальному акті наведено недопустиму натуралізацію опису кримінального правопорушення, положення документів, обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування суперечать одне одному, обвинувальний акт не затверджений прокурором, наданий стороні захисту примірний, не скріплено гербовою печаткою. Також прокурором було грубо порушено принцип презумпції невинуватості, оскільки прокурором були допущені категоричні висловлювання про винуватість ОСОБА_4 .

Вичерпний перелік обов`язкових вимог до змісту та форми обвинувального акта, а також перелік додатків до нього визначено ст. 291 Кримінального процесуального кодексу України.

Так, згідно з п. 5 ч. 2 ст.291 Кримінального процесуального кодексу України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 291 Кримінального процесуального кодексу України обвинувальний акт має містити дату та місце його складення та затвердження.

Аналіз цієї норми свідчить, що закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників: 1) фактичних обставин кримінального правопорушення; 2) правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва «формула обвинувачення»); 3) формулювання обвинувачення.

При цьому, в кримінальному процесі під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення)це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

В свою чергу, відповідно до ч. 2 ст. 42 Кримінального процесуального кодексу України обвинуваченим є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому статтею 291 цього Кодексу, а обвинувальний акт, згідно із пунктом 3 частини другої статті 283 Кримінального процесуального кодексу України, є однією із форм закінчення досудового розслідування.

Тобто обвинувальний акт це підсумковий процесуальний документ, яким визнається достатність доказів, зібраних під час досудового розслідування, засвідчується його завершення й надання доступу до матеріалів стороні захисту. Далі обвинувальний акт затверджується прокурором й одночасно з його переданням до суду вручається учасникам кримінального провадження під розписку (стаття 293 Кримінального процесуального кодексу України). Для суду цей процесуальний документ є правовою підставою для призначення підготовчого судового засідання, судового розгляду, визначення його меж.

Судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення і лише в його межах (частина перша статті 337 Кримінального процесуального кодексу України).

Власне, висунення публічного обвинувачення здійснюється в умовах змагальності у судовому розгляді, коли прокурор оголошує короткий виклад або повний текст обвинувального акта (частина друга статті 347 Кримінального процесуального кодексу України), а суд роз`яснює суть обвинувачення і з`ясовує у обвинуваченого, чи зрозуміле воно йому (частина перша статті 348 Кримінального процесуального кодексу України).

При цьому, суд звертає увагу, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист.

Суд вважає, що в обвинувальному акті наведені всі фактичні дані, що в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Отже, як вбачається з обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування, вони містять всі необхідні відомості та реквізити.

Суд вважає необґрунтованими та відхиляє доводи клопотання про те, що обвинувальний акт не відповідає положенням ст. 291 Кримінального процесуального кодексу України, так як не містить належним чином сформульованого обвинувачення, оскільки конкретність та доведеність обвинувачення досліджуються під час судового розгляду та оцінюються судом в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення та не можуть бути предметом дослідження під час підготовчого провадження. Отже, доводи на які посилається сторона захисту щодо повернення обвинувального акту можуть бути предметом дослідження тільки при судовому розгляді.

Також суд звертає увагу на те, що згідно з нормами Кримінального процесуального кодексу України суд не уповноважений на стадії підготовчого судового засідання давати оцінку правильності викладених фактичних обставин, оскільки позбавлений можливості дійти до такого висновку об`єктивно без дослідження доказів кримінального провадження.

Крім цього, суд зазначає, що, посилаючись у клопотанні про повернення обвинувального акту прокурору на порушення презумпції невинуватості, захисником обвинуваченого жодним належним чином не зазначено, в чому саме порушено презумпцію невинуватості.

Твердження захисника, що риторика прокурора в обвинувальному акті, а саме що "досудовим розслідуванням встановлено", не може бути підставою для повернення обвинувального акту прокуророві.

Також суд вважає, що не є підставою повернення прокурору обвинувального акту, те, що на примірнику обвинувального акту, який вручено обвинуваченому, відсутня печатка, оскілки оригінал обвинувального акту, який направлений до суду завріений підписом та печаткою прокурора та зміст даного обвинувального акту відповідає змісту обвинувального акту, який був вручений обвинуваченому.

Зважаючи на викладене вище, суд дійшов висновку, що клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, не підлягає задоволенню, оскільки, як зазначено вище, обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 Кримінального процесуального кодексу України, відповідно, підстави для його повернення відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 291, 314, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Відмовити у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту прокурору у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 жовтня 2018 року за № 0000550, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1