Справа №487/8962/24
Провадження №1-кс/487/3112/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2025 Слідчий суддя Заводського районного суду м.Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000157 про зміну запобіжного заходу,-

ВСТАНОВИВ:

25.06.2025 до Заводського районного суду м.Миколаєва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу .

В обґрунтування клопотання захисник зазначив, що слідчими ОВС відділу СУ ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.10.2024 за № 0000157, за ч. 4 ст. 358, ч.5 ст. 190 КК України.

У вказаному кримінальному провадженні 20.02.2025 ОСОБА_4 затримано у порядку п. 6 ч. 1 ст. 615, ст. 208 КПК України, та того ж дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 5 ст. 190 КК України.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєва від 21.02.2025 відносно підозрюваного ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 20.04.2025, з визначенням розміру застави в сумі 6 056 000 грн., який в подальшому продовжувався, та діє до 17.07.2025.

Підставою для зміни запобіжного заходу є наявність нових обставин, які не були прийняти до уваги слідчим суддею при обранні та продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та значне зменшення на даний час ризиків передбачених ст. 177 КПК України, а також дані про особу підозрюваного, який має міцні соціальні зв`язки, перебуває у шлюбі, має на утриманні батьків похилого віку, постійне місце проживання.

Враховуючи викладене, захисник просить змінити запобіжний захід обраний підозрюваному ОСОБА_4 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, вважаючи що зазначений запобіжний захід у повній мірі забезпечить належне виконання підозрюваним покладених обов`язків передбачених ст. 177 КПК України, які на даний час значно зменшились.

Встановити цілодобовий домашній арешт, захисник просить за адресою фактичного місця проживання батька підозрюваного за адресою: АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні захисник підозрюваного ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 підтримав клопотання про зміну запобіжного заходу, надав пояснення аналогічні змісту клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання про зміну запобіжного заходу підтримав, наполягав на його задоволенні.

Прокурор у судовому засіданні категорично заперечував проти задоволення клопотання захисника, просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на його необґрунтованість. Зазначав, що усі доводи сторони захисту вже були предметом неодноразового розгляду судами першої та апеляційної інстанції. При цьому, прокурор наголошував на тяжкість злочину у якому підозрюється ОСОБА_4 . Стверджував, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належне виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали досудового розслідування, слідчий суддя приходить до наступного.

Із матеріалів клопотання встановлено, що слідчими ОВС відділу СУ ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.10.2024 за № 0000157, за ч. 4 ст. 358, ч.5 ст. 190 КК України.

За версією органу досудового розслідування, ОСОБА_4 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у період з 24.07.2024 по 09.09.2024 з метою заволодіння шляхом обману земельними ділянками сільськогосподарського призначення, площею 307,84 га, що розташовані на території Тягинської сільської територіальної громади, Бериславського району, Херсонської області, організував використання завідомо підроблених офіційних документів.

Так, ОСОБА_4 у період з 24.07.2024 року по 09.09.2024 діючи за попередньою змово з ОСОБА_13 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 з метою заволодіння шляхом обману земельними ділянками із кадастровими номерами :02:001:0002, :02:001:0003, :02:001:0004, :02:001:0005, :02:001:0008 сільськогосподарського призначення загальною площею 307,84 га, які розташовані на території Тягинської сільської територіальної громади, Бериславського району, Херсонської області, використали завідомо підроблені офіційні документи, а саме державні акти на право приватної власності на землю І-ХС №033381 від 11 грудня 2001 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю за №227, а також державні акти серії ЯБ №123787 від 21.12.2006, серії ЯЕ № 944153 від 25.12.2006, серії ЯБ №123789 від 27.12.2006, серії ЯБ № 495615 від 29.12.2006, серії ЯБ №123788 та довідки, в яких внесено завідомо неправдиві відомості про отримання ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 право власності на земельні ділянки Тягинської сільської територіальної громади Бериславського району, Херсонської області.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, кваліфікуючими ознаками якого являється: використання завідомо підробленого документа.

Окрім цього, ОСОБА_4 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_13 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у період з 24.07.2024 по 09.09.2024 організував заволодіння шляхом обману земельними ділянками сільськогосподарського призначення, площею 307,84 га, що розташовані на території Тягинської сільської територіальної громади, Бериславського району, Херсонської області загальною вартістю 17 022 000 гривень, чим завдав територіальній громаді збитків в особливо великих розмірах.

ОСОБА_4 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_13 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 шляхом обману, заволоділи земельними ділянками із кадастровими номерами :02:001:0002, :02:001:0003, :02:001:0004,:02:001:0005, :02:001:0008 сільськогосподарського призначення загальною площею 307,84 га, які розташовані на території Тягинської сільської територіальної громади, Бериславського району, Херсонської області, вартість яких у відповідності до висновку судової земельно-оціночної експертизи становить 17 022 000 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, кваліфікуючими ознаками якого являється: заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, в особливо великих розмірах.

20.02.2025 ОСОБА_4 затримано у порядку п. 6 ч. 1 ст. 615, ст. 208 КПК України. 20.02.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 5 ст. 190 КК України.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєва від 21.02.2025 відносно підозрюваного ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 20.04.2025, з визначенням розміру застави в сумі 6 056 000 грн.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєва від 16.04.2025 продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 до 20.05.2025.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєва від 19.05.2025 продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 до 17.07.2025.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Згідно із ч. 4 цієї статті таке клопотання розглядається слідчим суддею згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Зміна запобіжного заходу може полягати у зміні виду запобіжного заходу, скасуванні, зміні або покладенні додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК, чи у зміні способу виконання цих обов`язків.

Відповідно до ч. 5 ст. 201 КК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про відмову у продовженні строку тримання під вартою, про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на інший запобіжний захід, про звільнення особи з-під варти у випадку, передбаченому частиною третьою статті 206 цього Кодексу, або у випадку закінчення строку дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою підозрюваний, обвинувачений повинен бути негайно звільнений, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Метою застосування запобіжних заходів відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам:1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У силу ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний, крім передбачених ст.177 КПК України ризиків, оцінити у сукупності інші обставини, у тому числі вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання підозрюваного винуватим у інкримінованому правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків та низку інших факторів, які мають суттєве значення для застосування певного запобіжного заходу.

Під час розгляду клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу, застосованого до підозрюваного ОСОБА_4 у виді тримання під вартою на більш м`який, а саме цілодобовий домашній арешт, слідчим суддею встановлено, що Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєва від 21.02.2025 відносно підозрюваного ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 20.04.2025, з визначенням розміру застави в сумі 6 056 000 грн.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 12.03.2025, ухвала слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєва від 21.02.2025 щодо ОСОБА_4 залишена без змін.

Під час застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 358, ч.5 ст. 190 КК України, наявність ризиків, передбачених п.п. 1,2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання щодо заявленого клопотання, слідчий суддя приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, а саме справу «Харченко проти України», за якою встановлено порушення вимог п.3 ст. 5 Конвенції щодо надмірного тривалого тримання особи під вартою, а також те, що національні суди не розглядали жодних альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів.

По справі «Мамедова проти Росії», ЄСПЛ зазначив, що посилання на тяжкість обвинувачення як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що особа буде переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Згідно з п. 3 ст. 5 Конвенції зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою, які мають бути чітко сформульовані (рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2000 року у справі «Яблонський проти Польщі», від 23 вересня 1998 року у справі «І.А. проти Франції», від 04 жовтня 2001 року у справі «Іловецький проти Польщі»).

При цьому ЄСПЛ зазначає, що існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення ЄСПЛ у справі «Смирнова проти Росії» ). У всіх випадках, коли ризик ухилення обвинуваченого від слідства ( суду ) можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів ( рішення ЄСПЛ від 23 вересня 2008 року у справі «Вренчев проти Сербії»).

Конституційний Суд України неодноразово вказував, що обмеження щодо реалізації конституційних прав і свобод не можуть бути свавільними та несправедливими, вони мають переслідувати легітимну мету, бути обумовленими суспільною необхідністю досягнення цієї мети, пропорційними та обґрунтованими, у разі обмеження конституційного права або свободи законодавець зобов`язаний запровадити таке правове регулювання, яке дасть можливість оптимально досягти легітимної мети з мінімальним втручанням у реалізацію цього права або свободи (Рішення від 1 червня 2016 року № 2-рп/2016, рішення від 25 червня 2019 року №3-68/2018).

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі „Корнійчук проти України" від 30 січня 2018 року наголошено, що обґрунтування будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, наскільки воно коротке, має бути переконливо продемонстроване органами влади; обов`язок посадової особи, яка відправляє правосуддя, надавати відповідні та достатні підстави затримання на додаток до наявності обґрунтованої підозри (§ 57).

Вирішуючи клопотання про зміну запобіжного заходу слідчий суддя враховує вимоги ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується суд при вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме: тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

У рішенні від 10.03.2009 року у справі «Биков проти Росії», заява № 4378/02, п. 64, Суд зазначив, що тягар доказування при вирішенні питань щодо продовжуваного позбавлення особи волі не повинен перекладатися на затриману особу, щоб вона доводила б наявність причин, які б виправдовували її звільнення з-під варти (див. постанову Європейського Суду з прав людини від 26.07.2001 року у справі «Ілійков проти Болгарії», заява № 33977/96, § 85).

З огляду на досліджені в суді докази, беручи до уваги стадію кримінального провадження, тривалість досудового розслідування, слідчий суддя приходить до висновку що застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, буде становити невиправдане та непропорційне втручання в право цієї особи на свободу та особисту недоторканість, яке в контексті цієї справи не є необхідним в демократичному суспільстві, а тому подальше утримання ОСОБА_4 під вартою призведе до порушення ст. 5 та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки інтереси правосуддя не потребують подальшого тримання під вартою обвинуваченого.

Слідчий суддя вважає, що імовірність продовження існування ризиків, які були встановлені слідчим суддею при застосуванні до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та подальшого його продовження, на даний час значно зменшилися.

Наявність у ОСОБА_4 міцних соціальних зв`язків, а саме: дружини ОСОБА_14 , доньки ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_1 , наявність на утриманні батьків похилого віку, значно зменшує ризик переховування від органів досудового розслідування, та суду.

Так, підозрюваний ОСОБА_4 здійснює постійний догляд за своєю матір`ю ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка має важкий стан здоров`я, страждає на судинну деменцію з тривожно-депресивним синдромом, має когнітивні порушення та потребує постійного стороннього догляду. Крім того ОСОБА_4 здійснює догляд за батьком ОСОБА_17 ІНФОРМАЦІЯ_3 , який хворіє на цукровий діабет, серцево-судинні хвороби, остеохондроз, має хронічні проблеми зору.

ОСОБА_4 , є військовозобов`язаним який має відстрочку від мобілізації на підставі п.9 ч.1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", оскільки здійснює утримання та постійний догляд матері та батька.

Крім того, необхідно зазначити, що ОСОБА_4 , є військовозобов`язаним та відноситься до категорії чоловіків віком з 18 до 65, яким, чинним законодавством заборонено перетинати кордон України. Конкретних обставин або дій підозрюваного, які б свідчили про його ухилення від слідства, слідчому судді не надано. Інших обставин на підтвердження ризику втечі прокурором також не було зазначено.

Водночас не може залишатися поза увагою те, що найсуворіший запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосований до ОСОБА_4 21.02.2025, з якого він безперервно утримується в слідчому ізоляторі. Слідчий суддя враховує, що розмір застави, визначений ухвалою слідчого судді від 21.02.2025, до цього часу за підозрюваного не внесений, що вказує на те, що такий розмір застави є непомірним для підозрюваного.

На переконання слідчого судді найбільш вагомими факторами при оцінці ризику переховування є дані про особистість підозрюваного, адже саме за їх сукупного аналізу можна скласти уявлення про те, наскільки вагомою є вірогідність недобросовісної поведінки особи. З цього приводу Європейський суд зазначав, що ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova («Бекчиєв проти Молдови») § 58.

Отже, слідчий суддя вважає, що ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховування від слідства та суду, суттєво зменшений встановленням наявністю міцних соціальних зав`язків ОСОБА_4 , даних про його особу , та є маловірогідним.

Крім того, слідчий суддя вважає, що ризик незаконного впливу на свідків, підозрюваних, та ризик можливого знищення, та спотворення речей і документів, які мають істотне значення для досудового розслідування також суттєво зменшені, оскільки на даний час органом досудового розслідування встановлено та допитано всіх свідків по справі, проведені всі слідчі дії для встановлення всіх обставин кримінального провадження, про що засвідчив і сам прокурор у судовому засіданні, зазначивши, що для належного завершення досудового розслідування необхідно здійснити розсекречення матеріалів НСРД, та виконати вимоги ст. 290 КПК України.

Крім того, слідчий суддя вважає, що ризику передбаченого п.4 ч.1 ст. 177 КПК України - перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, на теперішній час не існує, оскільки при розгляді клопотання прокурором не зазначено які саме конкретні дії, правлені на перешкоджання кримінальному провадженню, міг вчинити підозрюваний, з урахуванням чого існування вказаного ризику є лише припущенням сторони обвинувачення.

Слідчий суддя зауважує, що досудове розслідування кримінального провадження № 0000157 внесеного 09.10.2024 до ЄРДС триває понад дев`ять місяців. Інкриміновані кримінальні правопорушення ОСОБА_4 віднесено до злочинів проти власності. Органом досудового розслідування встановлені всі обставини та зібрано всі докази на підтвердження обставин кримінального провадження.

Отже, сам по собі факт імовірного вчинення інкримінованих підозрюваному ОСОБА_4 правопорушень та ймовірність призначення суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, не може виправдовувати подальше перебування підозрюваного під вартою.

В рішенні «Тодоров проти України» ЄСПЛ зазначив, що для продовження тримання особи під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку.

Відповідно до статті 5 § 3 Конвенції кожному, кого заарештовано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, …має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Особа, яка обвинувачується у вчиненні злочину, завжди повинна бути звільнена з-під варти до суду, якщо тільки держава не може довести, що «є відповідні і достатні» причини, щоб виправдати триваюче тримання під вартою (див. справи Wemhoff v. Germany, рішення від 27 червня 1968 р., Series A № 7, стор. 24-25, п. 12; Yagci and Sargin v. Turkey, рішення від 8 червня 1995 р., Series A № 319-A, п. 52).

По справі «Хайрединов проти України» (38717/04, рішення від 1410.2010 року) Європейський суд по правам людини визнав порушення § 1 ст. 5 Конвенції у зв`язку з обставинами, коли національні органи не надали достатніх підстав для взяття під варту заявника, а суди не розглядали можливість застосування альтернативного запобіжного заходу.

При прийнятті рішення слідчий суддя враховує рішення Європейського суду з прав людини в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування, як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей ст. 5 п. 1 п.п. с) Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що наявність постійного місця проживання, відсутність факту порушення у минулому умов запобіжного заходу, наявність міцних соціальних зв`язків, наявність на утриманні батьків похилого віку, відсутність судимостей, та доказів протиправної поведінку у минулому, тривалість досудового розслідування, значно зменшує ризики, встановлені судом при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому слідчий суддя вважає, що доцільним, об`єктивним, відповідним обставинам даного кримінального провадження та таким, що досягне мети застосування запобіжного заходу, забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, є зміна підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладення обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, оскільки застосування запобіжних заходів не є покаранням , а спрямоване на забезпечення дієвості кримінального провадження.

Керуючись ст. 176-179, 182, 193, 194, 196, 201, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ

Клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу - задовольнити.

Змінити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст. 358, ч.5 ст. 190 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що був обраний згідно ухвали слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєва від 21.02.2025 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000157 на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши залишати житло без дозволу слідчого, прокурора або слідчого судді , яке розташоване за адресою : АДРЕСА_1 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 строком до 17.07.2025 наступні обов`язки:

1) прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора, суду;

2) не відлучатися з м.Херсон, Херсонської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування зі свідками, у вказаному кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Запобіжний захід - цілодобовий домашній арешт встановлюється до 17.07.2025 (включно).

Попередити ОСОБА_4 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвалу про зміну запобіжного заходу на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_4 .

Відповідно до ч.3 ст. 202 КПК України негайно доставити ОСОБА_4 до місця проживання і звільнити з-під варти.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 08.07.2025 о 15.45 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1