ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1401/25 Справа № 191/2822/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінальних проваджень № 0000090, № 0000020 за апеляційною скаргою прокурора Синельниківської окружної прокуратури, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 січня 2025 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Синельникове Дніпропетровської області, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- 19.09.2023 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.286, ст.75 КК України до 1 року обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки, з іспитовим строком на 1 рік,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 389 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі та в доповненні до апеляційної скарги прокурор просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання, та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання: - за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років без конфіскації майна; на підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, покарання, призначене вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.09.2023 року, поглинути покаранням, призначеним за цим вироком, та призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років без конфіскації майна; - за ч. 1 ст. 389 КК України у виді обмеження волі строком на 2 роки; на підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.09.2023 року, та остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 2 місяці без конфіскації майна, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки. Виключити з резолютивної частини посилання суду на стягнення з ОСОБА_8 на користь держави витрати на проведення судових експертиз зброї № СЕ-19/104-23/15987-ХЗ від 16.05.2023 в розмірі 1434 грн та № СЕ-19/104-23/18361-БЛ від 30.05.2023 в розмірі 1434 грн. В іншій частині вирок залишити без змін.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що відповідно до матеріалів провадження ОСОБА_8 засуджений вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.09.2023 року за ч.1 ст.286, ст.75 КК України до 1 року обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки, з іспитовим строком на 1 рік.

У цьому кримінальному провадженні кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.307 КК України, ОСОБА_8 вчинив 28.04.2023 року, тобто до ухвалення вироку Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.09.2023 року, а кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.389 КК України, вчинив 20.10.2023 року, тобто після ухвалення вироку Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.09.2023 року та в період іспитового строку за вказаним вироком.

Проте суд, призначаючи покарання ОСОБА_8 , не врахував засади призначення покарання, передбачені ч.4 ст.70, ч.1 ст.71 КК України та безпідставно застосував ст.75 КК України.

Крім того, суд першої інстанції, ухвалюючи вирок щодо остаточного покарання, не призначив ОСОБА_8 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, призначене вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.09.2023 року.

Також зазначає, що вироком суду з обвинуваченого стягнуто витрати на проведення судових експертиз зброї, однак ОСОБА_8 обвинувачення за ст.263 КК України не висувалося.

Захисником ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , подано заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в якому просить вказану апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду залишити без змін.

Вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 січня 2025 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень та призначено покарання: - за ч.2 ст.307 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років без конфіскації майна; - за ч.1 ст.389 КК України у виді обмеження волі строком на 2 роки; на підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_8 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років без конфіскації майна; на підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбуття покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на 4 роки та покладено певні обов`язки, передбачені ст.76 КК України; також вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.

За обставин, викладених у вироку, у ОСОБА_8 у невстановлений слідством час, у невстановленому слідством місці, виник прямий злочинний умисел, направлений на незаконне придбання, перевезення та зберігання з метою збуту та збутособливо небезпечної психотропної речовини обіг якої заборонено - PVP, невизначеному колу осіб з числа наркозалежних, з метою отримання прибутку. Реалізуючи свій прямий злочинний умисел, направлений на незаконне придбання, перевезення та зберігання з метою збуту та збут особливо небезпечної психотропної речовини обіг якої заборонено - PVP, ОСОБА_8 у невстановлений слідством час, у невстановленому слідством місці та спосіб придбав кристалічну речовину масою не менше 0,3735 г, що містить особливо небезпечну психотропну речовину обіг якої заборонено - PVP, масою 0,2766 г, яка перебувала в паперовому згортку, та яку він в подальшому почав зберігати при собі, з метою збуту пересуваючись вулицями м. Синельникове, Дніпропетровської області за кермом автомобіля марки "ЗАЗ" державний номерний знак НОМЕР_1 , приблизно до 12.05 годин 28.04.2023 року.

28.04.2023 року приблизно о 12.00 годині ОСОБА_8 , перебуваючи за кермом автомобіля марки «ЗАЗ» державний номерний знак НОМЕР_1 , маючи при собі раніше незаконно придбану кристалічну речовину масою не менше 0,3735 г, що містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, масою 0,2766 г, та пересуваючись вулицями міста Синельникове Дніпропетровської області, продовжуючи реалізовувати свій прямий злочинний умисел, направлений на зберігання та перевезення з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини, яка перебувала в паперовому згортку та з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, направленого на збут особливо небезпечної психотропної речовини обіг якої заборонено - PVP, перебуваючи за кермом автомобіля марки "ЗАЗ" державний номерний знак НОМЕР_1 , під`їхав на вул. Ягідна в м. Синельникове Дніпропетровської області, де діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою отримання прибутку від продажу психотропної речовини особам з числа наркозалежних, порушуючи вимоги Закону України "Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів", а також ст.2 Закону України "Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними", збув ОСОБА_9 кристалічну речовину масою не менше 0,3735 г, що містить особливо небезпечну психотропну речовину обіг якої заборонено - PVP, масою 0,2766 г, яка перебувала в паперовому згортку, за грошові кошти у розмірі 1200 грн.

Надалі, 28.04.2023 року приблизно о 12.14 годин ОСОБА_9 , знаходячись біля домоволодіння, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м.Синельникове, вул. Богми, буд. 19, добровільно видав уповноваженій особі Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області придбану у ОСОБА_8 кристалічну речовину масою не менше 0,3735 г, що містить особливо небезпечну психотропну речовину обіг якої заборонено - PVP, масою 0,2766 г, яка перебувала в паперовому згортку.

Згідно із висновком експерта № СЕ-19/104-23/ 15399-НЗПРАП від 29.04.2023 року надана на експертизу 29.04.2023 року кристалічна речовина масою 0,3735 г, містить особливо небезпечну психотропну речовину обіг якої заборонено - PVP, масою 0,2766 г.

Крім того, ОСОБА_8 був засуджений 19.09.2023 року вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ч. 1 ст.286 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки, із звільненням на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробувальним строком 1 рік. У цей же день (19.09.2023 року) ОСОБА_8 отримав вирок суду та ознайомився з його текстом, у тому числі з обмеженнями, які ним встановлені.

Вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області відносно ОСОБА_8 набрав законної сили 20.10.2023 року.

Відповідно до ст.34 КВК України засуджений до покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю зобов`язаний серед іншого виконувати судове рішення, зокрема, утримуватись від керування транспортними засобами відповідно до вироку Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

ОСОБА_8 достовірно знаючи про те, що він засуджений до додаткового покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, у виді позбавлення права керувати транспортними засобами та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, розуміючи та передбачаючи такі наслідки своїх дій і бажаючи їх настання, умисно ухилився від відбування покарання та не виконав покладені на нього обов`язки, передбачені ст.34 КВК України, 20.10.2023 року сів за кермо автомобіля «DAEWOO MATIZ», державний номерний знак НОМЕР_2 , та почав рухатись на вище вказаному автомобілі по трасі "М-18" сполученням "Харків-Сімферополь" у напрямку з с. Варварівка до м. Синельникове Дніпропетровської області та при цьому допускаючи адміністративні правопорушення на транспорті.

Кримінальне провадження розглянуто в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка підтримала доводи апеляційної скарги прокурора, обвинуваченого та його захисника, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора та просили вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновок суду щодо фактичних обставин кримінального провадження, правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за кримінальним законом та доведеність його вини в апеляційній скарзі прокурора не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.

Доводи прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів вважає такими, що знайшли підтвердження при здійсненні апеляційного розгляду.

Частина 4 статті 70 КК України застосовується в разі, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно із правовою позицією Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, що міститься у постанові від 25.06.2018 року, справа № 511/37/16-к та з рекомендаціями, що містяться у п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», за їх змістом у разі, коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70, так і ст. 71 КК: спочатку за правилами ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього за правилами ч. 4 ст. 70 КК; потім за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно за сукупністю вироків відповідно до ч. 1 ст. 71 цього Кодексу.

Виходячи із законодавчих приписів, у разі, якщо порушується хоча б один із принципів кримінального права, то руйнуються окремі елементи відповідної структури, і як наслідок рішення суду містить помилку.

Цих вимог кримінального закону суд першої інстанції не дотримався.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.09.2023 року засуджений за ч.1 ст.286, ст.75 КК України до 1 року обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки, з іспитовим строком на 1 рік.

У цьому кримінальному провадженні ОСОБА_8 кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.307 КК України, вчинив 28.04.2023 року, тобто до ухвалення вироку Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.09.2023 року, а кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.389 КК України, вчинив 20.10.2023 року, тобто після ухвалення вироку Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.09.2023 року та в період іспитового строку за вказаним вироком, що виключає можливість застосування до обвинуваченого ст.75 КК України, а тому доводи захисника про те, що вирок суду в частині призначеного покарання є законним та справедливим, - не є слушними, оскільки колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання неправильно було застосовано закон України про кримінальну відповідальність.

За таких обставин у цьому кримінальному провадженні суду першої інстанції спочатку необхідно було призначити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.307 КК України, потім покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 та ч. 1 ст. 286 КК України, за якою ОСОБА_8 засуджено вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.09.2023 року, далі покарання за ч. 1 ст. 389 КК України, тобто за кримінальне правопорушення, яке було вчинено 20.10.2023 року, і остаточно за правилами ст. 71 КК України за сукупністю вироків.

Колегія суддів звертає увагу на те, що зазначене обумовлює застосування ч. 4 ст. 70 КК України як одного з елементів цього алгоритму, і не допускає застосування ч. 1 ст. 70 КК України, про що йдеться в апеляційній скарзі прокурора.

Водночас, враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з доводами прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, оскільки в цьому випадку суд неправильно визначив порядок призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень і сукупністю вироків, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно зі ст. 409 КПК України підставами для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Тому, враховуючи положення п. 3 ч. 1 ст. 413 та п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України, вирок суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_8 покарання підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового вироку судом апеляційної інстанції.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 , колегія суддів згідно із вимогами ст. 65 КК України враховує: ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до кримінального проступку та тяжкого злочину; дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, одне з кримінальних правопорушень вчинив в період іспитового строку, позитивно характеризується, має на утриманні двох малолітніх дітей, брав участь у бойових діях, а також надані обвинуваченим до суду апеляційної інстанції документи щодо стану його здоров`я, відповідно до яких він страждає на певні захворювання, та характеристику за місцем його проживання; обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого - щире каяття; обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, - не встановлено, та дійшла висновку, що покарання ОСОБА_8 повинно бути призначено за ч.2 ст.307 КК України із застосуванням ст.69 КК України на строк визначений судом першої інстанції, що не оскаржується прокурором, після чого із застосуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України, потім за ч. 1 ст. 389 КК України також на строк, визначений судом першої інстанції, що не оскаржується прокурором, а потім, з урахуванням положень ст. 71 КК України - до остаточного покарання у виді позбавлення волі з реальним його відбуттям без конфіскації майна, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.

На думку колегії суддів, саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Посилання захисника на те, що обвинувачений одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, також має статус учасника бойових дій, позитивно характеризується за місцем проживання, пройшов лікування від наркотичної залежності, повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, - колегія суддів вважає такими, що не можуть бути підставами для пом`якшення призначеного йому покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, одне з яких є тяжким злочином, особи обвинуваченого, який раніше судимий, вчинив кримінальне правопорушення в період іспитового строку.

Положеннями ч. 2 ст. 124 КПК України передбачено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтвердженні витрати на залучення експерта.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.368 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі.

Відповідно до обвинувального акта під час досудового розслідування були проведені судові експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, судову трасологічну експертизу (дактилоскопічне дослідження) на загальну суму 6931 грн, а також судові експертизи зброї № СЕ-19/104-23/15987-ХЗ від 16.05.2023 в розмірі 1434 грн, № СЕ-19/104-23/18361-БЛ від 30.05.2023 в розмірі 1434 грн.

З резолютивної частини вироку вбачається, що суд першої інстанції стягнув з ОСОБА_8 на користь держави витрати на залучення експертів в сумі 9799 грн, тобто з урахуванням витрат за проведення судових експертиз зброї.

Водночас, матеріали провадження не містять відомостей про притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності за злочини, пов`язанні зі зброєю, а тому стягнення з обвинуваченого витрат за проведення судових експертиз зброї є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

За наведених вище обставин, колегія суддів вважає, що вирок суду щодо ОСОБА_8 в частині вирішення судових витрат підлягає зміні, відповідно до ч.2 ст.404 КПК України, що не погіршує становище обвинуваченого, через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, шляхом виключення з резолютивної частини вироку вказівки суду щодо стягнення з ОСОБА_8 на користь держави витрат на залучення експертів в сумі 9799 грн.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Синельниківської окружної прокуратури, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 січня 2025 року задовольнити.

Вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 січня 2025 року щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання - скасувати.

Призначити ОСОБА_8 покарання:

- за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років без конфіскації майна;

на підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.09.2023 року, більш суворим покаранням, призначеним за цим вироком, призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років без конфіскації майна, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки;

- за ч. 1 ст. 389 КК України у виді обмеження волі строком на 2 роки;

на підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.09.2023 року, та остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 2 місяці без конфіскації майна, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 відраховувати з моменту приведення вироку до виконання.

Зарахувати у строк відбування покарання перебування ОСОБА_8 під вартою з 28.04.2023 року по 01.05.2023 року.

Вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 січня 2025 року щодо ОСОБА_8 в частині вирішення судових витрат - змінити.

Виключити з резолютивної частині вироку вказівку суду щодо стягнення з ОСОБА_8 на користь держави витрат на залучення експертів в сумі 9799 грн.

Стягнути з ОСОБА_8 судові витрати на користь держави за проведення судових експертиз наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/104-23/15399-НЗПРАП від 29.04.2023 в розмірі 1195 грн, № СЕ-19/104-23/13939-НЗПРАП від 27.04.2023 в розмірі 1912 грн, № СЕ-19/104-23/16606-НЗПРАП від 26.05.2023 в розмірі 2868 грн та судової трасологічної експертизи (дактилоскопічні дослідження) № СЕ-19/104-23/16439-Д від 09.05.2023 в розмірі 956 грн.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржений у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Негайно після проголошення вручити копію вироку обвинуваченому, прокурору.

Судді:

_____________ _________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4