Справа № 296/7664/25
У Х В А Л А

Іменем України

про застосування запобіжного заходу

у вигляді тримання під вартою

15 липня 2025 рокум. Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_6 (в режимі відеоконференцзв`язку з використанням власних пристроїв) , законного представника ОСОБА_5 , - ОСОБА_7 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого відділу слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Яроповичі, Андрушівського району Житомирської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 152 КК України, у кримінальному провадженні № 0001300 від 12.07.2025,-

В С Т А Н О В И В :

До слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира надійшло клопотання слідчого відділу СУ ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України у кримінальному провадженні № 0001300 від 12.07.2025.

Клопотання обгрунтовано тим, що у провадженні СУ ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження, № 0001300 від 12.07.2025 за ч. 4 ст. 152 КК України

Досудовим розслідуванням встановлено, що 12 липня 2025 року близько 18 год. 20 хв. малолітня ОСОБА_9 прийшла до домогосподарства, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає родина ОСОБА_10 , щоб покликати з нею гратися малолітніх ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Зустрів ОСОБА_9 старший брат дівчат ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Надалі, ОСОБА_5 запросив та провів малолітню ОСОБА_9 в приміщення житлового будинку вказаного господарства, де у нього виник злочинний умисел спрямований на зґвалтування потерпілої.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні житлового будинку, та достовірно знаючи про те, що ОСОБА_9 є малолітньою, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на зґвалтування, з метою подолання опору потерпілої, накинув їй на голову невстановлений шматок тканини, повалив її на диван та сів на неї зверху. Далі, утримуючи її під вагою власного тіла, притискаючи до дивану, силоміць зняв із неї шорти та спідню білизну. Продовжуючи свої злочинні дії, ігноруючи волю потерпілої, використовуючи стан ОСОБА_9 особи, яка є малолітньою та фізично слабшою, вчинив дії сексуального характеру, пов`язані з вагінальним проникненням у тіло потерпілої з використанням пальців рук та таким чином зґвалтував її.

13.07.2025 ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України та у відповідності до вимог ст.ст. 276-278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

Причетність ОСОБА_5 до вчинення злочину підтверджується зібраними у ході розслідування доказами, що додані до клопотання.

Поряд з наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 вказаного кримінального правопорушення орган досудового розслідування вважає, що у кримінальному провадження існують ризики, передбачені п.п.1, 2, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які обумовлюють необхідність застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу, а саме у вигляді тримання під вартою.

Сторона обвинувачення вважає, що запобігання наведеним ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 можливе винятково у разі застосування запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою.

Під час судового розгляду прокурор клопотання повністю підтримав та просив його задовільнити з підстав та мотивів, що викладені у ньому.

Підозрюваний під час судового розгляду клопотання вказав, що не бажає надавати пояснення.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 заперечував проти застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважає, що його підзахисний хворіє на психічну хворобу, та такий запобіжний захід може негативно на його стан. Вважає, що достатнім буде цілодобоіий домашній арешт.

Законний представник підозрюваного мати ОСОБА_7 просила застосувати до її сина домашній арешт. Також повідомила, що вдома є ще дві малолітні дитини жіночої статі.

Прокурор ОСОБА_13 категорично заперечувала проти застосування до підозрюваного домашнього арешту вказуючи, що ризики які існують не здатен забезпечити домашній арешт.

Заслухавши прокурора, підозрюваного та його захисника дослідивши та оцінивши матеріали клопотання, додані захисником докази, слідчий суддя дійшов наступного.

Згідно ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, а згідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Згідно пунктів 1 і 2 ч. 1 ст. 177 КПК України" метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час судового розгляду встановлено, що органом досудового розслідування розслідується кримінальне провадження № 0001300 від 12.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України де одним із підозрюваних є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства», № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року).

При цьому, слідчий суддя звертає увагу, що він не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.

Крім того, правильність кваліфікації дій підозрюваної особи, так само як і наявність чи відсутність в її діях складу злочину вирішуються виключно вироком суду та не підлягають вирішенню на досудовому провадженні.

З положень п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України вбачається, що при застосуванні запобіжного заходу слідчий суддя перш за все має переконатися в наявності доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, в якому він підозрюється. Закон не вимагає, щоб докази були повними, але вони повинні бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у застосуванні того чи іншого запобіжного заходу.

Слідчий суддя вважає, що на цій, стадії кримінального провадження, підозра ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України , у кримінальному провадженні № 0001300 від 12.07.2025 є обґрунтованою, про це свідчать в своїй сукупності докази, що долучені до клопотання, а саме:

- протоколом огляду місця події від 12.07.2025;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 12.07.2025;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 12.07.2025;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 12.07.2025;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 12.07.2025;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 12.07.2025;

- довідкою про огляд акушера-гінеколога від 12.07.2025;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_18 від 13.07.2025;

- іншими матеріалами кримінального провадження, долученими до клопотання.

Щодо наявності ризиків.

Існування ризику щодо можливості переховуватися від суду, передбаченого п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оцінюється судом в світлі тих обставин, що ОСОБА_5 після вчинення злочину який йому інкримінують, добу переховувався та його розшукували.

Згідно рапорту начасльника СКП ВнП №1 Коростенського РУП ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_5 , розшукували за допомогою працівників кінологічної служби з залученням слудбового собаки. Було обстежено прилеглу територію до будинку неподалік місця вчинення злочину, закинуті будівлі та споруди с.Пристанційне с.Чоповичі, с.Новобрацьке, лісові масиви. Використовували квадракоптер, тепловізор проте результатів це не дало . На свцтанку ОСОБА_5 знайшли в господарській споруді неподалік місця проживання.

Підозрюваний на це зазначив, що він був в сараї.

При цьому, слідчий суддя враховує позицію Європейського суду з прав людини, згідно якої, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою , проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, а також, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, в тому числі і потерпілих, що вимагає більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства з боку особи, яка обвинувачується у вчиненні протиправного діяння. Так, ЄСПЛ з прав людини в рішенні викладеному у справі «Ілійков проти Болгарії», зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Ризик передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК Українислідчий суддя вважає не доведеним, оскільки під час огляду місця події 12.07.2025 було вилучено все необхідне в тому числі і речі в яяких була потерпіла дитина.

Ризик передбачений п. 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України вплив на свідків та потерпілих, перешкоджання іншим чином знайшов своє відображення в тому, що з метою уникнення кримінальної відповідальності, перешкоджанню всебічного, повного та неупередженого встановлення обставин вчиненого злочину, може вчиняти спроби протиправного впливу на учасників кримінального провадження будь-яким шляхом для зміни (відмови) від показів останніх. Оскільки кримінальне провадження перебуває на початковій стадії досудового розслідування, яка потребує з`ясування обставин вчинення злочину вказані ризики мають високий ступінь імовірності.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України) слідчим суддео оцінюється виходячи з наступного. Підозрюваний раніше не судимий, має вік 17 років, разом з тим обгрунтовано підозрюється у вчиненні злочину сексуального насильства відносно 6 річної дівчинки. За місцем проживання підозрюваного виховується 2 малолітні дівчинки (сестри підозрюваного) а тому цей ризик також існує

Отже прокурором та слідчим під час рогляду клопотання доведено слідчому судді, що ризики за п. п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, існують.

При цьому ризик передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України існує реально, він не теоретичний, а доведений бо підозрюваний після вчинення дій, які йому інкримінують перезовувався та був знайдений наступного дня

Згідно із частиною 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК.

Також, п.4 ч.2 ст.183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

А оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину за ч. 4 ст. 152 КК України (санкція якої передбачає покаранні від 10-до 15 років позбавлення волі) то до нього може бути застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя при застосуванні запобіжного заходу враховав: вік підозрюваного молодий чоловік 17 років, соціальний статус- не одружений, утриманців не має.

Станом на 24.10.2017 мав діагноз:Легка розумова відсталість.

Станом 2023 рік мав діагноз: помірна розумова відставлість з розладом поведінки. Помірний ступінь порушення життєдіяльності. Системний недорозвиток мовлення.

Станом на 14.07.2025 має діагноз:Помірна розумова відсталість з розладом поведінки. Помірний ступінь порушення життєдіяльності. Системний недорозвиток мовлення середнього ступеня.

Групи інвалідності ОСОБА_5 не має

Отже, будь-яких медичних протипоказань, що б унеможливлювали утримання ОСОБА_5 в умовах ізоляції від суспільства, а саме в СІЗО слідчим суддею не встановлено.

На підставі викладеного, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого є обгрунтованим. Прокурор під час розгляду клопотання довів, обгрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину, наявність ризиків передбачених п.1,3,4, ч.1 ст.177 КПК України та що наразі, жоден з більш м`яких запобіжних заходів, навіть цілодобовий домашній арешт не здатен запобігти ризикам, що встановлені під час розгляду клопотання.

Щодо альтернативного запобіжного заходу.

За приписами ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Так, слідчий суддя, суд згідно п.1 ч.4 ст.183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

За матеріалами кримінального провадження 12.07.2025 ОСОБА_5 вчинив сексуальне насильство над малолітньою ОСОБА_9 .

Отже, слідчий суддя вважає за необхідне при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 не визначити розмір застави, оскільки підозрюваний підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства.

Строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою, відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України не може перевищувати шістдесяти днів.

13.07.2025 ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України та у відповідності до вимог ст.ст. 276-278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, отже він може утримуватися під вартою лише в межах строку досудового розслідування тобто не довше 10.09.2025.

Керуючись ст.ст.110, 131, 132, 176-178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 369-372 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого - задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України у кримінальному провадженні № 0001300 від 12.07.2025 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком 60 днів, а саме до 10.09.2025 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту оголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 17.07.2025 о 16-00 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1