Справа №463/6872/25
Провадження №1-кс/463/6773/25
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

28 липня 2025 року слідчий суддя Личаківського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львів) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_5 , погоджене прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Львова, українцю, громадянину України, із середньою освітою, згідно з ст. 89 КК України раніше не судимому, військовослужбовцю ІНФОРМАЦІЯ_2 у військовому званні «солдат», зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 ,

в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000148 від 24 січня 2025 року за ч. 5 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

слідчий за погодженням прокурора звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення застави, із поміщенням до ДУ «Львівська установа виконання покарань №19».

Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_4 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що громадянин ОСОБА_4 20 грудня 2024 року був призваний по мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_3 та 21.12.2024 був направлений для подальшого проходження військової служби до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відтак, ОСОБА_6 з моменту відправлення до 7 прикордонного загону з ІНФОРМАЦІЯ_3 набув статусу військовослужбовця Збройних Сил України. Наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону ДПСУ № 1732-ОС від 25 грудня 2024 року солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини та на усі види забезпечення, призначено на посаду інспектора прикордонної служби 2 категорії гранатометника першого відділення інспекторів прикордонної служби першої прикордонної застави відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (тип С) НОМЕР_1 прикордонного загону ДПСУ. Наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону ДПСУ № 3663-АГ від 31 грудня 2024 року солдат ОСОБА_4 відряджений для проходження військової служби до відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_5 » (тип Б) НОМЕР_1 прикордонного загону ДПСУ. 7 січня 2025 року солдат ОСОБА_4 був направлений для проходження медичного огляду до Військово-медичного клінічного центру Державної прикордонної служби України Західного регіону у м. Львові, однак, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, та бажаючи їх настання, не маючи наміру назавжди ухилитися від проходження військової служби, не отримавши дозволу відповідного начальника, в умовах воєнного стану, 7 січня 2025 року не з`явився вчасно з лікувального закладу до розташування відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_5 » (тип Б) НОМЕР_1 прикордонного загону ДПСУ, розташованого у АДРЕСА_2 та понад три доби був відсутній на службі до 20 лютого 2025 року, а саме до моменту його прибуття до розташування НОМЕР_1 прикордонного загону ДПСУ у АДРЕСА_2 . Тобто, солдат ОСОБА_4 у період з 7 січня 2025 року по 20 лютого 2025 року проводив час на власний розсуд, обов`язки військової служби не виконував, свою належність до Збройних Сил України, а також той факт, що він незаконно перебуває за межами місця служби приховував. Під час незаконного перебування за межами місця служби солдат ОСОБА_4 до органів місцевої влади та військового управління з питань подальшого проходження військової служби не звертався, хоча об`єктивно мав можливість це вчинити.

Крім того, наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону ДПСУ № 280-ОС від 4 березня 2025 року солдат ОСОБА_4 призначений на посаду інспектора прикордонної служби 2 категорії кулеметника другого відділення інспекторів прикордонної служби другої прикордонної застави першого відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування « ІНФОРМАЦІЯ_6 » (з місцем дислокації у АДРЕСА_3 ) НОМЕР_1 прикордонного загону ДПСУ. 16 квітня 2025 року солдат ОСОБА_4 був направлений для проходження медичного огляду та лікування до КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня», однак, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, та бажаючи їх настання, не маючи наміру назавжди ухилитися від проходження військової служби, не отримавши дозволу відповідного начальника, в умовах воєнного стану, 18 квітня 2025 року не з`явився вчасно з лікувального закладу до розташування прикордонної комендатури швидкого реагування « ІНФОРМАЦІЯ_6 » (з місцем дислокації у АДРЕСА_3 ) НОМЕР_1 прикордонного загону ДПСУ, розташованого у АДРЕСА_3 та понад три доби був відсутній на службі до 26 липня 2025 року, а саме до моменту його затримання співробітниками поліції та прибуття до розташування НОМЕР_1 прикордонного загону ДПСУ у АДРЕСА_2 . Тобто, солдат ОСОБА_4 у період з 18 квітня 2025 року по 26 липня 2025 року проводив час на власний розсуд, обов`язки військової служби не виконував, свою належність до Збройних Сил України, а також той факт, що він незаконно перебуває за межами місця служби приховував. Під час незаконного перебування за межами місця служби солдат ОСОБА_4 до органів місцевої влади та військового управління з питань подальшого проходження військової служби не звертався, хоча об`єктивно мав можливість це вчинити.

Таким чином слідчий вважає, що в діях ОСОБА_4 наявні підстави для обґрунтованої підозри у вчинені останнім злочинів, передбачених ч. 5 ст. 407 КК України, у зв`язку з чим останньому повідомлено про підозру у вчиненні таких.

Слідчий клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою мотивує тим, що обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри підтверджується зібраними під час досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності. Вказує, що наявні ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Зокрема звертає увагу на те, що ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який, передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 10 років, вчинив повторне самовільне залишення НОМЕР_1 прикордонного загону, тривалий час переховувався від органів правопорядку після вчинення ним самовільного залишення військової частини, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання. Також наявні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 може незаконно впливати на вказаних свідків військовослужбовців, з метою зміни останніми показів наданих під час досудового розслідування вищевказаного кримінального правопорушення. Окрім того ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме шляхом неявки до слідчого, завдання тиску на свідків. Окрім того може може вчинити новий злочин, оскільки він декілька разів вчинював самовільне залишення військової частини. Відтак вказує, що в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, не може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Прокурор в судовому засіданні подане клопотання підтримав з мотивів викладених в ньому, пояснення надав аналогічні викладеним в такому, а тому на даному етапі досудового розслідування вважає за необхідне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Підозрюваний просив не застосовувати до нього запобіжний захід тримання під вартою, вказав, що готовий і надалі нести військову службу.

Заслухавши пояснення учасників процесу, оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 і 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного кримінального правопорушення; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила кримінальне правопорушення; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За змістом закону тримання під вартою як запобіжний захід може бути застосовано лише у разі, якщо прокурор наявною сукупністю дозволених законом при прийнятті даного рішення засобів доказування доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим в ст. 177 КПК. Неможливість запобігти даним ризикам слід розуміти як недостатність інших запобіжних заходів для того, щоби убезпечити їх настання.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000148 від 24 січня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

28 липня 2025 року в даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407 КК України.

За змістом ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407 КК України (сукупність наявних на даний час доказів припущення про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення) свідчать висновок службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_2 військовослужбовцем ОСОБА_4 №52 від 12 лютого 2025 року, наказ в.о. начальника НОМЕР_1 прикордонного загону №543-АГ від 14 лютого 2025 року, витягом з наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону №1732-ОС від 25 грудня 2024 року, наказ начальника НОМЕР_1 прикордонного загону №3663-АГ від 13 грудня 2024 року, витяг з наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону №62-ОС від 14 січня 2025 року, витяг з наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону №95-ОС від 22 січня 2025 року, висновок службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_2 військовослужбовцем ОСОБА_4 №207 від 19 червня 2025 року.

При цьому згідно з ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті - тримання під вартою.

Так Указом Президента України №64/20211 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Законом України №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» відповідно до пункту 31 частини першої статті 85 Конституції України та статті 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Верховна Рада України вказаний вище Указ було затверджено.

Надалі строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України, зокрема востаннє Указом Президента України від 15 квітня 2025 року № 235/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України №4356-IX від 16 квітня 2025 року, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 5 години 30 хвилин 9 травня 2025 року строком на 90 діб і такий продовжує діяти на даний час.

Відтак ризиками, які дають підстави слідчому судді застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід вважати той факт, що підозрюваний, обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років, підозрюється в тому числі у повторному вчиненні злочину, а відтак перебуваючи на волі з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Окрім того, може незаконно впливати на свідків з числа військовослужбовців з метою зміни останніми показів, оскільки такі ще не допитувались в судовому засіданні, перешкоджати кримінальному провадженню шляхом умисного нез`явлення до слідчого. Також, враховуючи обставини вчинення кримінальних правопорушень, може вчиняти інші кримінальні правопорушення або продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, у вчиненні яких підозрюється.

Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного не суперечить приписам п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України.

Наведені дані про особу підозрюваного, який раніше згідно зі ст. 89 КК України не судимий, не гарантують запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Обставини, що могли б свідчити про можливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосуванням інших, більш м`яких запобіжних заходів, слідчим суддею на даному етапі не встановлено.

На підставі наведеного, слідчий суддя вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим в судовому засіданні, в порядку ст. 177 КПК України, а тому запобігти встановленим ризикам можливо лише шляхом застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, але на строк, що не перевищує 60 (шістдесяти) днів, тобто з 28 липня 2025 року до 25 вересня 2025 року включно.

При цьому згідно з абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Відтак з врахуванням наведених положень слідчий суддя вважає, що при застосуванні до ОСОБА_4 запобіжного заходу не слід визначити розмір застави, оскільки на даному етапі досудового розслідування такий запобіжний захід, як тримання під вартою без визначення розміру застави, зможе запобігти зазначеним ризикам, які на думку слідчого судді є досить реальними з підстав описаних вище.

Керуючись вимогами статей 176, 177, 178, 183, 186, 196, 197, 395 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львів) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід тримання під вартою.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 рахувати з часу оголошення ухвали 28 липня 2025 року.

Строк дії ухвали становить 60 (шістдесят днів), тобто до 25 вересня 2025 року включно.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львів) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_5 .

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1