провадження №1-кп/947/543/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

03 червня 2025 року м.Одеса

Київський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , у присутності секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000897 від 23.07.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Брянка Брянського району, Луганської області, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, офіційно не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , його захисника ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В :

І. Формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі.

1. Відповідно до обвинувального акту від 12.08.2024 року по кримінальному провадженню №0000897 від 23.07.2024 року, ОСОБА_3 обвинувачується у таємному викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

ІІ. Цивільний позов у кримінальному провадженні.

2. Потерпілою ОСОБА_6 пред`явлено цивільний позов у кримінальному провадженні про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

3. В обґрунтування позову, зокрема зазначила, що внаслідок кримінального правопорушення діями ОСОБА_3 її завдано матеріальну шкоду в розмірі 4446,00 грн.

4. Посилаючись на викладене, керуючись ст.ст.61, 128, 129 КПК України, просила: стягнути з ОСОБА_3 на її користь матеріальну шкоду у розмірі 4446,00 грн.

ІІІ. Позиція сторін кримінального провадження.

5. Під час судового розгляду, прокурор підтримав пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України. Запропонував не досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та обмежитися допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого та речових доказів.

6. Потерпіла в судовому засіданні про розгляду кримінального провадження в спрошеному порядку не заперечувала. Додаткова пояснила, що матеріальна шкоду у розмірі 4446,00 грн. обвинуваченим їй повністю відшкодована. Від цивільного позову вона відмовляється, наслідки відмови їй зрозумілі.

7. Обвинувачений ОСОБА_3 , під час судового розгляду, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України визнав повністю, погодився не досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Показання давати погодився.

8. На стадії судових дебатів, прокурор зокрема зазначив, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України під час судового розгляду, з урахуванням позиції обвинуваченого, доведена повністю.

9. Просила визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому основне покарання у вигляді п`яти (5) років позбавлення волі.

10. При цьому, враховуючи особу обвинуваченого та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, вважав за можливе звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки і покласти обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

11. Потерпіла на стадії судових дебатів, ще раз підтвердила, що шкода їй обвинуваченим відшкодована, претензій до обвинуваченого не має.

12. На стадії судових дебатів обвинувачений щиро покаявся, просив його суворо не карати.

13. Захисник на стадії судових дебатів, просила врахувати особу обвинуваченого, наявність у нього неповнолітніх дітей, добровільне відшкодування шкоди потерпілій. Просила призначити покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у види позбавлення волі на строк 4 роки та на підставі ст.75 КК України, звільнити обвинуваченого від призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік.

14. Під час останнього слова, обвинувачений просив його суворо не карати.

IV. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

15. Враховуючи позицію учасників кримінального провадження щодо недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, суд визнає, що під час судового розгляду було доведено, що:

16. 22.07.2024 року, у ОСОБА_3 , який перебував у приміщенні салону тролейбусу №11, між зупинками площі Толбухіна та 3-ї станції Люстдорфської дороги, виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме гаманця світло-коричневого кольору потерпілої ОСОБА_6 .

17. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 діючи умисно, з корисною метою, в умовах воєнного стану, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав вищевказаний гаманець світло-коричневого кольору, який не має цінності для потерпілої ОСОБА_6 .

18. Після чого, ОСОБА_3 вийшов з приміщення салону тролейбусу №11, та перебуваючи на зупинці по вулиці Левітана, відкрив гаманець світло- коричневого кольору, де побачив банківську картку АТ «Ощадбанк» номер рахунку НОМЕР_1 .

19. У той же день, ОСОБА_3 приблизно о 14:30 год., перебуваючи у приміщенні аптеки «Реал-Фарм» за адресою: м.Одеса, вул. Ільфа та Петрова 41, за допомогою викраденої ним у ОСОБА_7 банківської картки АТ «Ощадбанк» номер рахунку НОМЕР_1 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, таємно викрав з банківського рахунку потерпілої ОСОБА_7 кошти в загальній сумі 984 гривень 00 копійок, якими розпорядився на власний розсуд шляхом безконтактного розрахунку за придбання ліків через РOS-термінал, спричинивши своїми умисними діями потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 984,00 грн.

20. Надалі, того ж дня, ОСОБА_3 приблизно о 14:45 год., перебуваючи у приміщенні магазину за адресою: м.Одеса, вул.Вільямса, буд.87/1, за допомогою викраденої ним у ОСОБА_7 банківської картки АТ «Ощадбанк» номер рахунку НОМЕР_1 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, таємно викрав з банківського рахунку потерпілої ОСОБА_7 кошти в загальній сумі 915,00 гривень 00 копійок, якими розпорядився на власний розсуд шляхом безконтактного розрахунку за придбання товару через РOS-термінал, спричинивши своїми умисними діями потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 915,00 грн.

21. Надалі, того ж дня, ОСОБА_3 приблизно о 15:00 год., перебуваючи у приміщенні продуктового магазину за адресою: м.Одеса, вул.Ільфа та Петрова 43, за допомогою викраденої ним у ОСОБА_7 банківської картки АТ «Ощадбанк» номер рахунку НОМЕР_1 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, таємно викрав з банківського рахунку потерпілої ОСОБА_7 кошти в загальній сумі 2547 гривень 00 копійок, якими розпорядився на власний розсуд шляхом безконтактного розрахунку за придбання товару через РOS-термінал, спричинивши своїми умисними діями потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 2547,00 грн.

22. Тож, своїми умисними діями, ОСОБА_3 спричинив потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 4446 гривень 00 копійок.

23. Згідно з ч.2 ст.24 КК України, прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

24. Відповідно до ч.4 ст.185 КК України, кримінальна відповідальність настає за крадіжку (таємне викрадення чужого майна), вчинену у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану.

25. Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який станом на 22.07.2024 року продовжував діяти на території України відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 08.05.2024 року №3684-ІХ.

26. Таким чином, суд робить висновок, що вина ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України доведена поза розумним сумнівом, а його дії кваліфіковано правильно, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану.

27. При цьому, суд також вбачає в діях обвинуваченого склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.357 КК України, зокрема незаконне заволодіння будь-яким способом іншим важливим особистим документом.

28. Проте, відповідно до ч.1 ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

29. Тож, правова оцінка дій обвинуваченого на предмет наявності в його діях, складу кримінального правопорушення, передбаченого, ч.3 ст.357 КК України судом не проводиться через відсутність висунутого обвинувачення за цією кваліфікацією.

V. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

30. Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що учасники судового розгляду не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши учасникам судового розгляду положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши їх думки щодо розгляду кримінального провадження у спрощеному порядку та через відсутність їх заперечень проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, а саме: в частині події кримінальних правопорушень, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форми його вини та вирішив обмежитися допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують особу обвинуваченого та стосуються речових доказів.

31. Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 підтвердив суду обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, які викладені в обвинувальному акті, оголошені прокурором в судовому засіданні та надалі з`ясовані у нього судом. Зазначив, що крадіжку вчинив, оскільки не працював та потрібну були гроші.

VI. Призначення покарання.

32. При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

33. Так, ОСОБА_3 відповідно до ч.5 ст.12 КК України, вчинив кримінальне правопорушення, яке класифікується як тяжкий злочин, раніше не судимий, на обліках у медичних установах не перебуває, офіційно не працює, одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей.

34. Згідно з досудовою доповіддю від 18.02.2025 року відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , оцінка ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, оцінюється як висока; ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється, також як високий. Орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_3 у громаді можливо лише у винятковому порядку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. У разі якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладання на правопорушника обов`язків відповідно до ч.1 ст.76 КК України та додаткового обов`язку, відповідно до п.4 ч.3 ст.76 КК України, а саме пройти заходи, передбачені пробаційною програмою: «Формування життєвих навичок» (модуль «Освіта та працевлаштування») та «Зміна прокримінального мислення»).

35. Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому у відповідності до вимог ст.66 КК України, суд вважає щире каяття, активне сприяння судовому розгляду та добровільне відшкодування завданого збитку.

36. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому у відповідності до вимог ст.67 КК України суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

37. Відповідно до ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

38. З урахуванням наведеного, конкретних обставин вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, його ставлення до вчиненого та їх наслідків, суд реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за домірне призначити обвинуваченому покарання в межах санкції ч.4 ст.185 КК України, у виді позбавлення волі у мінімального розміру, яке на думку суду є необхідним й достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

39. Водночас, враховуючи особу обвинуваченого, зокрема відсутність судимостей, наявність трьох неповнолітніх дітей на утриманні та досудову доповідь органу пробації, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, а тому також вважає за можливим на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання із випробуванням, та покласти на нього додатково обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

40. При цьому, при призначенні покарання обвинуваченому, суд не знаходить достатніх підстав для застосування ст.69 КК України.

VIІ. Цивільний позов та заходи забезпечення кримінального провадження.

41. Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

42. Згідно з п.1 ч.2 ст.49 ЦПК України, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

43. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

44. Таким чином, суд робить висновок, що провадження за цивільним позовом у кримінальному провадження про стягнення з ОСОБА_3 на користь потерпілої 4446,00 грн. підлягає закриттю.

45. Заходи забезпечення кримінального провадження у кримінальному провадженні не застосовувалися.

VIІІ. Речові докази.

46. Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

IX. Процесуальні витрати.

47. Процесуальні витрати у кримінальному провадженні не заявлені.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

1. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять (5) років.

2. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк два (2) роки.

Відповідно до ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом іспитового строку виконання наступних обов`язків:

2.1. періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2.2. повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

2.3. не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

2.4. виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Формування життєвих навичок» (модуль «Освіта та працевлаштування») та «Зміна прокримінального мислення».

3. Провадження за цивільним позовом ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матеріальної шкоди у розмірі 4446 (чотири тисячі чотириста сорок шість) гривень 00 копійок, - закрити у зв`язку з відмовою потерпілої від позову.

4. Речові докази: гаманець світло коричневого кольору, паспорт України та ім`я ОСОБА_6 , ідентифікаційний номер на ім`я ОСОБА_6 повернути потерпілій ОСОБА_6 .

5. Цей вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Київський районний суд міста Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

6. Цей вирок не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

7. Цей вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1