ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 678/997/25

Провадження № 11-сс/820/351/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференцзв`язку матеріали справи за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Летичівського районного суду Хмельницької області від 24 червня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Летичівського районного суду від 24 червня 2025 року задоволено клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції №3 Хмельницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області ОСОБА_8 , погоджене з прокурором Хмельницької Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Деражні Хмельницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, з середньою освітою, військовослужбовця, раніше судимого:

- 01.06.1995 Деражнянським районним судом Хмельницької області за ч. 1 ст. 142 КК України на 4 роки позбавлення волі із конфіскацією майна, звільнений 13.03.1998 із заміною не відбутої частини строку покарання 1 рік 20 днів на громадські роботи;

- 04.07.2000 Деражнянським районним судом Хмельницької області за ч.3 ст.81, ч.3 ст.82, ст.17, ч.3 ст.82, ч.2 ст.14, ст.42, ст.43 КК України на 4 роки 10 місяців позбавлення волі із конфіскацією майна, звільнений 19.03.2005 по відбуттю строку покарання;

- 06.05.2009 Віньковецьким районним судом Хмельницької області за ст.198 КК України на 2 роки позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;

- 04.06.2014 Деражнянським районним судом Хмельницької області за ч.1 ст.125 КК України до штрафу в розмірі 700 грн., ухвалою Деражнянського районного суду Хмельницької області від 22.10.2015 року штраф замінено на 41 годину громадських робіт,

та застосовано відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою, без внесення застави, на строк до 21 серпня 2025 року включно.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.03.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за №0000301 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

23.06.2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, а саме про те, що: «військовослужбовець військової служби солдат ОСОБА_6 призваний на військову службу по мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 від 06 січня 2024 року відповідно до наказу Начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (з основної діяльності) №6 від 06.01.2024. У відповідності до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.01.2024 №18 ОСОБА_6 з 18 січня 2024 року зарахований на продовольче забезпечення військової частини та призначений на посаду курсанта другої навчальної роти 3 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 . Відтак, з моменту зарахування до списків особового складу військової частини ОСОБА_6 набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_6 , відповідно до положень Військової присяги, вимог ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (зі змінами),ст. ст. 1, 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, та ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, дотримуватися правил забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, внутрішнього порядку, у службовий час постійно знаходитись у розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без відповідного дозволу командира (начальника).

Разом із тим, військовослужбовець військової служби за мобілізацією солдат ОСОБА_6 , в порушення вимог вищевказаного законодавства, грубо порушуючи встановлений у Збройних Силах України порядок проходження військової служби, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем Збройних Сил України і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , діючи з прямим умислом, порушуючи військову дисципліну, з метою тимчасового ухилення від військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах воєнного стану, без поважних причин та дозволу командування, 05.02.2024 близько 14:00 години самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та в подальшому перебував поза межами військової частини за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд і займався особистими справами не пов`язаними з проходженням військової служби, припинивши тим самим виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності України по 20 лютого 2025 року.

20 лютого 2025 року солдат військової служби за мобілізацією ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, добровільно з власної ініціативи, самостійно прибув до СПД №1 ВП №3 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, що за адресою вул. Майдан Привокзальний, 6, м. Деражня, Хмельницька область, чим припинив вчинення інкримінованого кримінального правопорушення.

Таким чином, своїми умисними діями, які полягають у самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.407 КК України.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, санкція статті якого передбачає покарання від 5 до 10 років позбавлення волі, дане кримінальне правопорушення є тяжким.

Вважав, що на час розгляду клопотання існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на свідків, з метою зміни ними своїх показань, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Окрім того, врахував, що підозрюваний ОСОБА_6 є раніше неодноразово судимим, на даний час постійного місця роботи та джерела доходу не має, у нього відсутні стійкі соціальні зв`язки.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, підозрюваний подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та обрати йому більш м`який запобіжний захід.

Свої вимоги аргументує суворістю обраного йому запобіжного заходу.

Просить врахувати, що має бажання в подальшому проходити військову службу та приймати участь в бойових діях.

Заслухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення з коротким викладом доводів апеляційної скарги, пояснення підозрюваного та його захисника на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді та безпідставність доводів сторони захисту, перевіривши судове рішення та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, яка задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_6 слідчий суддя встановив наявні ризики неналежної процесуальної поведінки підозрюваного у кримінальному провадженні, взяв до уваги тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, обґрунтованість пред`явленої підозри та дані про його особу, навівши відповідні мотиви прийнятого рішення.

Таким чином, при розгляді клопотання слідчого слідчий суддя з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, що в повній мірі забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного на стадії досудового розслідування.

Вагомість наявних доказів на підтвердження обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, доведена слідчим та сумнівів у колегії суддів щодо їх повноти та достатності не викликає.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, санкція статті якого передбачає покарання у виді позбавленні волі строком від 5 до 10 років.

Про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме переховування від органів досудового розслідування та/або суду, свідчить та обставина, що підозрюваний, усвідомлюючи тяжкість можливого покарання у виді позбавлення волі, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Ризик незаконного впливу на свідків також є доведеним, оскільки існує ризик незаконного впливу на свідків, з метою зміни ними своїх показань у кримінальному провадженні.

Про можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, відповідно до ч.1 ст.178 КПК України, свідчать такі обставини, як вагомість та наявність доказів про вчинення підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення, відсутність засобів для існування, а також те, що ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий.

Подане до суду першої інстанції клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 відповідає вимогам ст.184 КПК України.

Так, у клопотанні про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим викладено фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , які відомі слідству, наведено перелік доказів на підтвердження обґрунтованості підозри.

Наведені в клопотанні підстави для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою належним чином перевірялись слідчим суддею. При цьому відібрано пояснення у підозрюваного, витребувані та оглянуті матеріали кримінального провадження, вислухана думка прокурора, захисника, відібрані пояснення у посадової особи, в провадженні якої перебувають матеріали кримінального провадження, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу.

Бажання ОСОБА_6 проходити військову службу та приймати участь у бойових діях, не є визначальними, оскільки враховуються в сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні, а тому не дають підстав для обрання йому більш м`якого виду запобіжного заходу.

За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді законною, обґрунтованою та вмотивованою, порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування чи зміни судового рішення по справі, не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Летичівського районного суду Хмельницької області від 24 червня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, до 21 серпня 2025 року включно, без внесення застави, залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її постановлення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3