Справа № 336/1193/25
Пр.1-кп/336/911/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 року м.Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді: ОСОБА_1 , за участі секретарки судового засідання ОСОБА_2 , розглянув у підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001806 від 12.07.2019 за ознаками вчинення кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.190 КК України, які надійшли до суду на підставі клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м.Запоріжжя Запорізької області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження у зв`язку із невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

Вказане клопотання прокурора надійшло до суду 25.02.2025. Згідно з клопотанням, у провадженні сектору дізнання ВП №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області перебувають матеріали кримінального провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001806 від 12.07.2019 за ознаками вчинення кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.190 КК України. Під час проведення досудового розслідування встановлено, що 11.07.2019 до Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області надійшло повідомлення, про те, що з Окружної прокуратури міста Глівіце Республіка Польща скеровано клопотання про перейняття кримінального переслідування у кримінальній справі стосовно громадянина України, який на території Польщі вчинив шахрайські дії та у подальшому повернувся до України.

На підставі ст.54, 58 Договору між Республікою Польща та Україною «Про правову допомогу і правові відносини у цивільних та кримінальних справах» від 24.05.1993, ст. 4 Другого Додаткового Протоколу Європейської Конвенції «Про правову допомогу у кримінальних справах» від 08.10.2001 у порядку перейняття кримінального переслідування відносно громадянина України, до Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області з Польщі надійшли матеріали щодо вчинення громадянином України відносно громадянина України ОСОБА_4 кримінального правопорушення на території м. Глівіце Польща, шахрайських дій, в результаті яких здійснено заволодіння мобільним телефоном «Blade A452 ZTE» та грошима у розмірі 2500 злотих.

Під час досудового розслідування, як стверджує прокурор, з метою здобуття доказів, встановлення особи, яка скоїла вищевказане кримінальне правопорушення, проведено ряд слідчих та процесуальних дій, а саме:

- Польською стороною подано: рапорт від 18.02.2017 про вчинене правопорушення, протокол про прийняття усного повідомлення про злочин та допит в якості свідка ОСОБА_4 , протокол допиту свідка ОСОБА_5 , протокол допиту свідка ОСОБА_6 .

- Шевченківським ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області: допитано в якості свідка ОСОБА_7 , в порядку ст. 40 КПК України надані доручення, в порядку ч. 6 ст. 218 КПК України винесено та спрямовано для виконання постанову про проведення процесуальних дій на іншій території, надані вказівки.

Крім того, завдяки моніторингу встановлено актуальний мобільний номер телефону ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проведено допит у якості потерпілого вказаної особи, який пояснив, що, знаходячись у січні 2018 року у м. Глівіце Республіки Польща на заробітках, працюючи з товаришем на ім?я ОСОБА_8 (більш анкетних даних не пам?ятає), ОСОБА_8 попрохав в потерпілого позичити грошей (приблизно три тисячі злотих), які ОСОБА_9 йому позичив. Після того, як ОСОБА_9 позичив ОСОБА_8 гроші, він перестав виходити на зв`язок та перестав спілкуватись з ним. Також ОСОБА_9 має здогадки, що ОСОБА_8 вкрав його мобільний телефон моделі «ZTE», вартістю приблизно 500 злотих, який був придбаний ним у Республіці Польща. На даний час жодних претензій до ОСОБА_8 не має, збитки йому не відшкодовані, проте подальшого досудового розслідування кримінального провадження він не бажає. Потерпілим себе не вважає. Бажає, щоб з цього приводу більше не турбували. Також потерпілим надіслано фотознімок власноруч написаної ним заяви, в якій він просить подальшого досудового розслідування кримінального провадження не проводити у зв`язку з відмовою від обвинувачення.

Оскільки кримінальне правопорушення було вчинено 18.02.2017, а відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення за ч.1 ст.190 КК України відноситься до проступків, з урахуванням положень ст.49 КК України, адже проведеними слідчими (розшуковими) діями не вдалось встановити особу, яка вчинила вказане кримінальне правопорушення, підозра жодній особі не вручена, прокурор просить задовольнити клопотання.

Ухвалою судді від 10.02.2025 призначено підготовче судове засідання у справі.

Прокурор, який скерував до суду клопотання, згідно з заявою, вх.№ від 19.02.2025, просить розгляд здійснювати за його відсутності. До матеріалів справи також додано матеріали кримінального провадження.

Потерпілий ОСОБА_10 (коректне прізвище потерпілого) повідомлений про дату, час та місце розгляду справи за допомогою засобів поштового зв?язку, за адресою, уточненою судом за даними Єдиного державного демографічного реєстру (відповідь на електронний запит суду №1302647 від 17.04.2025), а також шляхом надіслання судової повістки за допомогою засобів мобільного зв`язку. Конверт із судовою повісткою повернувся до суду із приміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», смс-повідомлення доставлено 25.04.2025 (довідка від 25.04.2025)

З урахуванням положень ч.2 ст.314 КПК України, яка містить бланкетну норму, відсилаючи до правил судового розгляду, передбачених, зокрема, ст.325 КПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності потерпілого. Разом з цим, суд враховує думку потерпілого, що висловлена ним під час досудового розслідування, що підтверджено матеріалами кримінального провадження, який не бажає подальшого проведення дізнання.

Кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.190 КК України, не відноситься до переліку, наведеного у ст.477 КПК України, відповідно, не є кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення, тому клопотання потерпілого, яке наявне у матеріалах провадження, з цього приводу суд не розглядає.

За змістом ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч.1 ст.4 КПК України кримінальне провадження на території України здійснюється з підстав та в порядку, передбачених цим Кодексом, незалежно від місця вчинення кримінального правопорушення.

За загальними правилами територіальної підсудності (ст.32 КПК України) кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування. Ч.9 ст.615 КПК України на час дії воєнного стану закріплено аналогічні приписи.

Крім того, на а.с.10 досліджених матеріалів кримінального провадження міститься супровідний лист за підписом заступника начальника СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_11 від 25.06.2019 №5992/6/03-2019, за змістом якого згідно зі ст.214, 595 КПК України на адресу Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області направляються для реєстрації та подальшого внесення до ЄРДР матеріали кримінального провадження із клопотанням про перейняття кримінального переслідування у вказаній справі стосовно громадянина ОСОБА_7 .

Враховуючи наведене, суд зауважує, що відповідно до змісту ч.2 ст.595 КПК України кримінальне провадження, в якому судовими органами іноземної держави не було ухвалено вирок, може бути перейняте Україною, зокрема, за умови, що особа, яка притягається до кримінальної відповідальності, є громадянином України і перебуває на її території, а також діяння, якого стосується запит, є кримінальним правопорушенням за законом України про кримінальну відповідальність.

За змістом ч.4 ст.595 КПК України при відмові перейняти кримінальне провадження Офіс Генерального прокурора повертає матеріали відповідним органам іноземної держави з обґрунтуванням підстав відмови. Так, відповідно до матеріалів справи, клопотання в порядку ст.595 КПК України надійшло до прокуратури Запорізької області, ОСОБА_12 є громадянином України, докази повернення матеріалів клопотання відповідним органам іноземної держави відсутні.

Відповідно, за змістом ч.1-3 ст.598 КПК України, кримінальне провадження, що перейняте від компетентного органу іншої держави, починається зі стадії досудового розслідування та здійснюється згідно з цим Кодексом. Відомості, які містяться в матеріалах, отриманих до перейняття кримінального провадження відповідним органом іншої держави на її території та згідно з її законодавством, можуть бути визнані допустимими під час судового розгляду в Україні, якщо це не порушує засад судочинства, передбачених Конституцією України та цим Кодексом, і вони не отримані з порушенням прав людини і основоположних свобод. Не потребують легалізації відомості, визнані судом допустимими. Слідчий, прокурор України після перейняття кримінального провадження мають право здійснювати будь-які передбачені цим Кодексом процесуальні дії.

Враховуючи наведені норми, а також, ту обставину, що місце вчинення кримінального проступку знаходиться поза межами України, суд дійшов висновку про те, що кримінальне провадження має бути здійснено судом у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування, тобто, клопотання підсудне Шевченківському районному суду м.Запоріжжя.

Суд, розглянувши клопотання, дослідивши його матеріали, дійшов висновку про наявність підстав для його задоволення, виходячи з такого.

Згідно з ч.1 ст.5 КПК України процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Відповідно до вимог ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. При цьому, як передбачено ч.5 цієї статті, кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Пунктом 95 Рішення ЄСПЛ у справі «Нахимович проти РФ» від 02.03.2006, визначено, що одним з критеріїв, який оцінюється при перевірці розумності тривалості провадження є поведінка заявника і поведінка компетентних органів влади.

Відповідно до п.9 ч.2 ст.36 КПК України прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження та продовження строків досудового розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом.

Як передбачено п.2 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених п.5-8, 10 ч.1 або ч.2 ст.284 цього Кодексу. За нормою п.1-1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої п.3-1 ч.1 цієї статті, яка передбачає, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

За матеріалами провадження 11.07.2019 до Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області надійшло повідомлення, про те, що з Окружної прокуратури міста Глівіце Республіка Польща скеровано клопотання про перейняття кримінального переслідування у кримінальній справі стосовно громадянина України, який на території Польщі вчинив шахрайські дії та у подальшому повернувся до України. На підставі ст.54, 58 Договору між Республікою Польща та Україною «Про правову допомогу і правові відносини у цивільних та кримінальних справах» від 24.05.1993, ст. 4 Другого Додаткового Протоколу Європейської Конвенції «Про правову допомогу у кримінальних справах» від 08.10.2001 у порядку перейняття кримінального переслідування відносно громадянина України, до Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області з Польщі надійшли матеріали щодо вчинення громадянином України відносно громадянина України ОСОБА_4 кримінального правопорушення на території м. Глівіце Польща, шахрайських дій, в результаті яких здійснено заволодіння мобільним телефоном «Blade A452 ZTE» та грошима у розмірі 2500 злотих.

Відомості про дане кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001806 від 12.09.2019, із кваліфікацією за ч.1 ст.190 КК України.

Згідно з клопотанням окружної прокуратури у м.Глівіце, засвідчений переклад якого міститься на а.с.85-88 матеріалів кримінального провадження, в ході реалізованого провадження не вдалося виконати процесуальних дій за участі підозрюваного, оскільки він покинув територію Польщі, поїхавши в Україну. Дане провадження не може бути продовжено на території Польщі, підозрюваний є громадянином України, не проживає на території Польщі, в ході реалізованого провадження вжиті всі можливі процесуальні дії. Таким чином, в інтересах кримінальної справи, доцільним є її порушення і ведення правоохоронними органами України.

На виконання п.5 ч.1 ст.596 КПК України у даному клопотанні наголошено, що вказаний вище злочин відповідно до польського права на час підготовки клопотання не підпадає під дію строку давності. Протилежне свідчило б про неможливість перейняття кримінального провадження в Україні.

У клопотанні наголошено також, що у ході провадження не конфісковано речових доказів, що суд враховує під час розгляду справи.

Разом з цим, судом встановлено, що під час здійснення досудового розслідування у провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001806 від 12.09.2019, із кваліфікацією за ч.1 ст.190 КК України, жодній особі у даному провадженні не повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, а проведеними слідчими (розшуковими) діями не вдалось встановити особу, яка причетна до його скоєння.

При цьому, судом досліджено докази, наявні в матеріалах кримінального провадження, спрямовані на встановлення місцезнаходження особи, на яку, як на підозрюваного, вказано потерпілим за змістом переданих уповноваженим органом Республіки Польщі матеріалів кримінального провадження, а також спрямовані на виконання вказівок прокурорів, що здійснювали процесуальне керівництво, - щодо здійснення процесуальних дій, зокрема, протокол допиту ОСОБА_7 як свідка (а.с.117-119); постанови про проведення процесуальних дій на іншій території від 26.07.2022, 24.11.2023, враховуючи зміст ухвали Шевченківського районного суду м.Запоріжжя у справі 336/5915/22, пр.1-кп/336/705/2022 від 14.11.2022 (веб-посилання на текст судового рішення в ЄДРСР: https://reyestr.court.gov.ua/Review/107371659), яка набрала законної сили 14.11.2022 (щодо розгляду аналогічного клопотання сторони обвинувачення). Крім того, суд враховує дані, зазначені у протоколі допиту потерпілого ОСОБА_4 від 17.01.2024, складеному дізнавачем СД ВП №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_13 . За змістом даного протокола потерпілий жодних претензій до знайомого на ім?я ОСОБА_8 , який позичив у нього грошові кошти, точних даних якого він не пам?ятає, - не має, потерпілим себе не вважає, не бажає продовження досудового розслідування, просить його не турбувати. Суд звертає увагу на тому, що жодних деталей щодо вчиненого проступку, обставин, даних самовидців, інших свідків події, що сприяли б здійсненню ефективного досудового розслідування, потерпілий не наводить.

Згідно з ч.2,3 ст.4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності. Зворотна дія закону про кримінальну відповідальність врегульована у чітко визначених випадках (ст.5 КК України).

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.190 КК України, відповідно до ст.12 КК України на час розгляду клопотання визнається кримінальним проступком, серед санкцій за його вчинення передбачено обмеження волі.

Згідно з п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.

Тотожні положення щодо строку давності мала редакція ст.49 КК України на час вчинення кримінального правопорушення (в разі у разі вчинення злочину невеликої тяжкості).

Наведені норми законодавства пов`язують можливість закриття кримінального провадження виключно за наявності одночасно двох умов: не встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Таким чином, строк, передбачений ст.49 КК України, є правоприпиняючим, оскільки залежить тільки від часу самої події та перебігу певного часу з моменту, коли така подія мала місце. І цей строк не може бути поновлений чи переглянутий, так як буде порушуватися принцип правової визначеності, як елемент верховенства права, коли кожен очікує настання саме таких правових наслідків, які закріплені в конкретній нормі закону.

Згідно з ч.4 ст.284 КПК України закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п.3-1 ч.1 цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.

На підставі наведеного, враховуючи дату скоєння проступку (18.02.2017 відповідно до доказів, скерованих в межах клопотання про перейняття кримінального провадження), та зазначені вище обставини, оскільки винну особу у вчиненні вказаного злочину не встановлено, а трирічний строк давності притягнення до кримінальної відповідальності сплинув, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання.

Судом встановлено, що заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування застосовані не були.

За приписами ч.9 ст.100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. Відповідно, за відсутності речових доказів, питання щодо їх долі розгляду не підлягає.

Відповідно до норми ч.1 ст.118, ч.1 ст.122, ч.1 ст.126 КПК України процесуальні витрати складаються із, зокрема, витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів. Витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про виклик свідків, залучила спеціаліста, перекладача чи експерта, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою. Із врахуванням наведеного, матеріалів кримінального провадження, підстав для компенсації процесуальних витрат або їх стягнення судом не встановлено.

Слід також роз?яснити, що відповідно до ч.6 ст.598 КПК України компетентному органу запитуючої держави надсилається копія остаточного процесуального рішення, що набуло законної сили. На необхідності надіслання відповідного рішення наголошено й у клопотанні Окружної прокуратури у м.Глівіце, засвідчений переклад якого міститься на а.с.85-88 матеріалів кримінального провадження.

Керуючись ст. 2, 4-5, 9, 32, 36, 100, 118, 122, 126, 284, 314, 369-372, 395, 595, 598, 615 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001806 від 12.07.2019, за ознаками вчинення кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.190 КК України, - закрити.

Копію ухвали суду надіслати керівнику Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя та потерпілому.

Роз`яснити, що відповідно до ч.6 ст.598 КПК України компетентному органу запитуючої держави надсилається копія остаточного процесуального рішення, що набуло законної сили.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя протягом семи днів з дня її оголошення.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1