УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 року

м. Київ

справа № 518/1572/18

провадження № 51- 1794 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу прокурора в кримінальному проваджені на вирок Ширяївського районного суду Одеської області від 25 червня 2024 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 19 лютого 2025 року щодо ОСОБА_4 .

Обставини справи

1. Вказаним вироком, залишеним без змін апеляційним судом

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительку смт Ширяєво Одеської області,

засуджено за частиною 5 статті 27, частиною 3 статті 191 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права обіймати посади та займатися діяльністю, пов`язаною з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності на строк 1 рік.

На підставі ст. 75 КК суд звільнив ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням і визначив іспитовий строк тривалістю 3 роки та поклав на неї виконання обов`язків, передбачених ст. 76 цього ж Кодексу.

2. Як установив суд, у період часу з травня 2016 року по квітень 2017 року ОСОБА_4 діючи в якості пособника з Особа 1, кримінальне провадження відносно якої здійснюється в іншому кримінальному провадженні, незаконно привласнили та заволоділи бюджетними грошовими коштами в якості державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї на загальну суму 23 855 грн. 01 коп., чим державному бюджету завдано збитків на вказану суму.

Доводи касаційної скарги

3. У касаційній скарзі прокурор просить скасувати оскаржувані судові рішення через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, оскільки при застосуванні ст. 75 КК не передбачено звільнення особи від покарання з випробуванням, яка є пособниками у вчиненні корупційних кримінальних правопорушень.

Оцінка суду

4. Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши додані до неї копію судового рішення, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.

5. Відповідно до статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

6. Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору форми реалізації кримінальної відповідальності. Ця функція є дискреційною, оскільки потребує урахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

7. Статтею 75 КК визначено, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

8. Зі змісту оскарженого вироку вбачається, що суд першої інстанції призначаючи покарання ОСОБА_5 обґрунтовано врахував те, що вона не є спеціальним суб`єктом злочину, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК, була пособником у вчинені вказаного кримінального правопорушення, щиро розкаялась, відшкодувала завдані збитки, та зваживши всі наведені обставини, дійшов правильного висновку про наявність підстав для застосування до ОСОБА_4 положень ст. 75 КК, оскільки остання не є суб`єктом корупційного кримінального правопорушення в розумінні примітки до ст. 45 КК, навівши мотиви тому, чому він вважає покарання необхідним і достатнім для виправлення засудженої та попередження нових злочинів.

9. Проаналізувавши рішення районного суду, апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції в частині призначення покарання та не знайшов при цьому підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора в частині скасування застосувння ст. 75 КК, зазначивши при цьому, що на момент вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 не була службовою особою, відповідне службове становище не займала, а отже її дії не могли бути зумовлені її службовим становищем, та як наслідок - перебувати у безпосередньому зв`язку з її службовими повноваженнями. Рішення апеляційного суду належним чином мотивоване і відповідає вимогам статті 419 КПК

10. У цьому провадженні, як видно з наданих судових рішень, не встановлено обставин, які би давали підстави вважати, що покарання засудженій призначено з порушенням визначених у законі загальних засад. Із такими висновками суду погоджується і колегія суддів.

11. Фактично, доводи прокурора зводяться до того, що суди першої і апеляційної інстанції надали таку оцінку обставинам вчинення злочину, індивідуальним рисам особи засудженої та іншим обставинам справи, з якою не згоден прокурор.

12. З огляду на викладене, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які свідчать про необхідність відкриття провадження і перевірки його матеріалів, а з касаційної скарги та долучених до неї копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення касаційної скарги немає.

Керуючись пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК, Суд постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора в кримінальному проваджені на вирок Ширяївського районного суду Одеської області від 25 червня 2024 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 19 лютого 2025 року щодо ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3