Справа № 583/2471/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" червня 2025 р. слідча суддя Охтирського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Охтирка Сумської області клопотання слідчої слідчого відділу Охтирського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Сумській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Охтирської окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000555 від 03.06.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, -

встановила:

04.06.2025 до суду надійшло зазначене клопотання, згідно якого слідча просить накласти арешт на майно, а саме: на електровелосипед марки «FORTE» білого кольору з чорними вставками, у придатному для використанні стані, вживаний, що був вилучений, опечатаний капроновою ниткою білого кольору та клейкою стрічкою НПУ, а також на ключ від електровелосипеду «FORTE», що був вилучений та запакований до паперового конверту №1.

Вимоги за клопотанням вмотивовані тим, що в межах зазначеного кримінального провадження за заявою ОСОБА_5 щодо крадіжки невстановленими особами з її банківського рахунку, відкритого в АТ «Ощадбанк» за номером банківської карти № НОМЕР_1 на суму близько 200 тис.грн., 03.06.2025 проведено огляд місця події за адресою: м. Охтирка Сумської області, вул. Ярославського,13, поблизу магазину «Вінні-Пух», під час якого ОСОБА_6 добровільно видав майно, що має значення для кримінального провадження в якості речових доказів та має значення для розслідування кримінального провадження, а тому є необхідність у накладенні на нього арешту.

Прокурор та слідча у судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд справи без їх участі, клопотання просили задовольнити.

Власник майна про розгляд клопотання повідомлений у встановленому законом порядку, у судове засідання не з`явився, подав заяву про проведення судового засідання у його відсутності, проти накладення арешту на майно не заперечував.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідча суддя виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно вимог п. 7 ч. 3 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

За приписами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно вимог ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального правопорушення, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Положеннями ст.ст. 94, 132, 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

З наведеного вбачається, що розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку ст. ст.170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції.

З матеріалів справи вбачається, що Охтирським районним відділом поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000555 від 03.06.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України

Відповідно до Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у зазначеному кримінальному провадженню 03.06.2025 до ЧЧ Охтирського РВП ГУНП в Сумській області надійшла заява від ОСОБА_5 про те, що невстановлена група осіб вчинила крадіжку з її банківського рахунку, відкритого в АТ «Ощадбанк» за номером банківської карти № НОМЕР_1 на суму близько 200 тис.грн.

Згідно з протоколом огляду місця події від 03.06.2025, проведеного поблизу магазину «Вінні-Пух», що по вул. Ярославського, 13 у м. Охтирка Сумської області, ОСОБА_6 видав працівникам поліції зазначене у клопотанні майно. При цьому з доданих до клопотання письмових пояснень ОСОБА_6 вбачається, що він придбав електровелосипед частково за грошові кошти, які викрав у ОСОБА_7 .

Постановою слідчої слідчого відділу Охтирського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 від 03.06.2025 майно, вилучене під час огляду місця події 03.06.2025, визнано речовими доказами у цьому кримінальному провадженні та передано на зберігання до камери схову речових доказів.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно вимог ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального правопорушення, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Положеннями ст.ст. 94, 132, 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

З огляду на викладене, враховуючи, що вилучене майно, про накладення арешту на яке порушується питання у клопотанні, відповідає критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України, слідча суддя вважає за необхідне клопотання задовольнити та накласти арешт на зазначене у клопотанні майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

Керуючись ст.ст. 22, 131, 132, 170-173, 309 КПК України, слідча суддя, -

УХВАЛИЛА:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене під час огляду місця події 03.06.2025, а саме: на електровелосипед марки «FORTE» білого кольору з чорними вставками, у придатному для використанні стані, вживаний, що був вилучений, опечатаний капроновою ниткою білого кольору та клейкою стрічкою НПУ, а також на ключ від електровелосипеду «FORTE», що був вилучений та запакований до паперового конверту №1, шляхом позбавлення права користуватися та розпоряджатися вказаним майном.

Виконання ухвали покласти на слідчу слідчого відділу Охтирського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Сумській області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідча суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_1