ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2409/25 Справа № 205/5912/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на ухвалу Новокодацького районного суду міста Дніпра від 13 червня 2025 року стосовно засудженого

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

у провадженні за клопотанням державної установи Дніпровська виправна колонія (№89) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 Кримінального кодексу України (далі - КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_8

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ :

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції та короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 13 червня 2025 року задоволено клопотання начальника державної установи Дніпровська виправна колонія (№89) та звільнено засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання умовно-достроково відповідно до ст. 81 КК на не відбутий строк 1 рік 1 місяць 13 днів.

В обґрунтування прийнятого рішення, суд першої інстанції зазначив, що засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання має 3 заохочення за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, , зарекомендував себе з позитивної сторони, працевлаштований на виробництві установи в цеху з виготовлення СББ, стягнення відсутні, відбув 3/4 строку покарання, соціально-корисні зв`язки добрі, вину у скоєному злочині визнає, усвідомлює повністю та розкаюється, а тому є всі підстави вважати, що останній довів своє виправлення та до нього можливо застосувати умовно-дострокове звільнення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання про звільнення засудженого умовно-достроково. Вказує, що суд першої інстанції жодним чином не перевірив факт працевлаштування засудженого, а відповідний висновок судом зроблений лише на підставі його пояснень, наданих під час судового засідання. Судом не з`ясовано про залучення його до інших суспільно-корисних видів праці, що унеможливлює застосування до нього положень ст. 81 КК. Також судом не обґрунтовано, що на момент судового розгляду в повній мірі реалізовано мету покарання. Не надав суд відповідної оцінки тому факту, що засуджений вже звільнявся умовно-достроково та неодноразово був звільнений з іспитовим строком, проте знову вчиняв умисні злочини, в тому числі злочин, за який наразі засуджений відбуває покарання. Суд також не з`ясував жодним чином у засудженого про додержання ним вимог режиму, праці та навчання, участь у самодіяльних організаціях, його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу прокурора та з підстав, викладених в ній, просив її задовольнити, ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання установи про умовно-дострокове звільнення засудженого від подальшого відбування покарання.

Засуджений в судовому засіданні в режимі відеоконференції заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вважав рішення суду законним та обґрунтованим, просив залишити його без змін, а скаргу без задоволення.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ст. 404 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Зі змісту частини другої статті 50 КК слідує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 81 КК до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Таким чином, з вищенаведеної статті вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певного строку покарання та стан здоров`я засудженого, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці за весь час відбування покарання, а також досягнення цілей покарання.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Згідно з ч. 3 ст. 107 КВК України засуджені зобов`язані: дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами; утримувати в чистоті і порядку приміщення, дбайливо ставитися до майна колонії і предметів, якими вони користуються при виконанні дорученої роботи, здійснювати за ними належний догляд і використовувати їх тільки за призначенням; виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії; виконувати необхідні роботи по самообслуговуванню, благоустрою колонії; дотримуватися санітарно-гігієнічних норм; дотримуватися вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Як вбачається із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора, апеляційний суд вважає їх достатньо обґрунтованими, а зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону судом першої інстанції не були виконані належним чином.

Розглядаючи подання про умовно-дострокове звільнення та задовольняючи його, суд послався на те, що засуджений відбув 3/4 строку покарання, зарекомендував себе з позитивної сторони, соціально-корисні зв`язки добрі, вину у скоєному злочині визнає, усвідомлює повністю та розкаюється, має 3 заохочення за зразкову поведінку та сумлінне ставиться до праці, тому суд дійшов висновку, що засуджений довів своє виправлення.

Проте з таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд не може погодитися в повній мірі.

За змістом вимог закону умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після переконання в тому, що засуджений сумлінною поведінкою, ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Проте, суд першої інстанції не надав належної оцінки даним, що характеризують особу засудженого, те, що останній раніше неодноразово судимий, при цьому неодноразово звільнявся від відбування покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку, проте знову вчиняв нові злочини, при цьому належних висновків для себе не зробив та на шлях виправлення не став і вчинив нове кримінальне правопорушення під час іспитового строку, за що був засуджений 11.10.2022 вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу за ч. 1 ст. 263 КК до остаточного покарання за правилами ст. 71, 72 КК у виді позбавлення волі на строк 4 роки, яке засуджений відбуває наразі в ДУ Дніпровська виправна колонія (№89).

Початок строку покарання 26.07.2022 та кінець строку його відбування 26.07.2026, при цьому не відбута частина покарання на час винесення оскарженої постанови становить один рік 1 місяць 13 днів.

За матеріалами справи засуджений має 3 заохочення (09.01.2024, 10.04.2024, 11.04.2025) у виді подяки за підсумками роботи в четвертому кварталі 2023 року, в першому кварталі 2024 року, за зразкову поведінку і сумлінне ставлення до праці, стягнень не має.

Згідно з характеристикою на засудженого, останній в місцях позбавлення волі знаходиться з 29.07.2022, під час утримання в ДУ Криворізька УВП (№3) режим утримання не порушував, з 03.01.2023 відбував покарання в ДУ Софіївська виправна колонія (№45), де отримав 2 заохочення, з 04.10.2024 відбуває покарання в ДУ Дніпровська виправна колонія (№89), за час відбування покарання характеризується позитивно, режим відбування покарання не порушує, працевлаштований на виробництві установи в цеху з виготовлення СББ, ставлення до праці сумлінне, отримав 1 заохочення.

Разом з тим, хоча в характеристиці і зазначено, що засуджений працевлаштований, однак як слушно зазначає прокурор в апеляційній скарзі, жодних підтверджуючих документів до матеріалів справи не долучено, а висновок суду про працевлаштування засудженого зроблений лише на підставі його пояснень під час судового засідання.

Обґрунтованими також є доводи прокурора, що судом не з`ясовано щодо залучення засудженого до інших суспільно-корисних видів праці як один із основних засобів виправлення і ресоціалізації засуджених відповідно до ст. 6 КВК України. При цьому ОСОБА_7 відповідно до ст. 123 КВК України лише приймає участь в реалізації програм диференційованого виховного впливу Професія.

Крім того, згідно з характеристикою на засудженого щодо його готовності до змін останній бажає змінити своє життя, але за поведінкою особи чи з інших джерел інформації зрозуміло, що це не відповідає дійсності, як і те, що має бажання брати участь у програмах/заходах, також усвідомлює, що саме потребує змін, але при цьому нічого не робить, має позитивні плани на майбутнє, але не розуміє яким чином їх втілити.

При цьому ризики вчинення повторного кримінального правопорушення і ймовірної небезпеки для суспільства оцінюється як середній, водночас фактор ризику вживання алкоголю негативно впливає на поведінку засудженої особи, так як саме це ймовірно спричиняє скоєння засудженим нових кримінальних правопорушень, враховуючи також те, що засуджений регулярно вживав алкоголь до засудження, має нестійку мотивацію до припинення вживання, що змінюється залежно від оточуючих.

Апеляційний суд оцінює поведінку засудженого за весь час відбуття покарання, а не за окремий період і погоджується з висновками суду першої інстанції в тій частині, що загалом позитивні зміни у поведінці засудженого мають місце, однак за вказаних вище обставин, суд дійшов передчасного висновку, що такі зміни свідчать, що ОСОБА_7 довів своє виправлення.

Враховуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до дискреційних повноважень суду, апеляційний суд дійшов висновку, що для досягнення цілей покарання умовно-дострокове звільнення в даному випадку є передчасним, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги прокурора є належними, тому вона підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з постановленням нової ухвали, якою слід відмовити в задоволенні подання установи.

Керуючись статтями 81, 404, 405, 407 КПК, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Новокодацького районного суду міста Дніпра від 13 червня 2025 року про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання начальника державної установи Дніпровська виправна колонія (№89) про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

_____________________ ______________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4