печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2025 року Печерський районний суд міста Києва у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 1-го відділу (розслідування злочинів учинених в умовах збройного конфлікту) управління організації розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0001726 від 17.10.2023 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Єкатеріновка, Матвєєво-Курганського району, Ростовської області, РФ, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина Російської Федерації,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Старший слідчий в особливо важливих справах 1-го відділу (розслідування злочинів учинених в умовах збройного конфлікту) управління організації розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_5 , за погодженням з прокурором другого відділу другого управління процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення Департаменту протидії злочинам, вчиненим в умовах збройного конфлікту Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням у кримінальному провадженні № 0001726 від 17.10.2023 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтовуючи клопотання слідчий посилається на те, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0001726 від 17.10.2023 за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні здійснюється Офісом Генерального прокурора.

Досудовим розслідуванням встановлено, що під час збройного протистояння військових підрозділів України проти збройних формувань РФ, низка військовослужбовців з числа захисників та оборонців України потрапили в полон до ворога. Окрім цього представниками держави-агресора систематично здійснювалось безпідставне позбавлення волі цивільних осіб на окупованих територіях України, у тому числі на території Запорізької області.

Після потрапляння у полон військовослужбовців Збройних Сил України та позбавлення волі цивільних осіб, деяких з них переміщали за межі України та доставляли, у тому числі, до Федеральної казенної установи слідчий ізолятор №?2 Головного управління федеральної служби виконання покарань по Ростовській області у місті Таганрог, (далі - слідчий ізолятор № 2), який розташований за адресою: Ростовська область, м. Таганрог, вул. Леніна,175, де було створено місце для тимчасового утримання таких осіб.

При цьому, під час утримання у місцях несвободи, у тому числі на території наведеного слідчого ізолятора № 2 до українських військовослужбовців, які набули статусу військовополонених та позбавлених свободи цивільних осіб, застосовувались фізичне та психологічне насильство, катування, а також вчинялися дії, які ображають особисту честь і гідність особи, зокрема образливе та принизливе поводження, яке розпочиналось з моменту їх доставляння в установу, під час так званої «прийомки», та продовжувалось протягом всього часу їх утримання.

Вказану протиправну діяльність відносно військовополонених та цивільних осіб організував ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який з 03.10.2022 по 08.09.2024 обіймав посаду начальника слідчого ізолятора № 2, а забезпечували підпорядковані йому працівники ізолятора.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у липні 2023 року журналістка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вирішила відвідати тимчасово окуповані території Запорізької та Херсонської областей України з метою підготовки журналістського розслідування стосовно реального стану справ і умов життя цивільного населення в окупації, а також щодо організації представниками держави-агресора місць позбавлення волі, так званих «катівень».

25.07.2023 о 00:16 мікроавтобусом «MERSEDES-BENZ SPRINTER» ОСОБА_7 перетнула державний кордон України через пункт пропуску «Угринів-Долгобичув», а 26.07.2023 о 06:54 ОСОБА_7 як пішохід перетнула кордон Латвійської Республіки. 01.08.2023 (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_7 прибула на тимчасово окуповану території Запорізької області України як цивільна особа, яка не приймала участі у збройному конфлікті.

Перебуваючи у місті Мелітополь Запорізької області 04.08.2023 (більш точний час та обставини досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_7 була захоплена невстановленими особами з числа військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань Російської Федерації, які тимчасово окупували територію Запорізької області України, і утримувалась ними у невстановленому місці до 30.12.2023.

У подальшому, 30.12.2023 (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), невстановлені особи з числа військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань Російської Федерації доставили ОСОБА_7 до слідчого ізолятора № 2, де утримували всупереч її волі до 08.09.2024.

У вказаний період ОСОБА_6 , будучи начальником слідчого ізолятора № 2, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб із невстановленими підпорядкованими йому співробітниками вказаної установи, розуміючи, що між Російською Федерацією і Україною з 19 лютого 2014 триває міжнародний збройний конфлікт, діючи в умовах такого конфлікту та у зв`язку з ним, усвідомлюючи, що ОСОБА_7 є цивільною особою та перебуває під захистом міжнародного гуманітарного права, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на жорстоке поводження з утримуваними в установі українцями, всупереч вищевказаних норм Конвенції та Протоколу І організував жорстоке поводження стосовно ОСОБА_7 у підпорядкованій йому установі.

Так, ОСОБА_6 , у період 25-26 січня 2024 року (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), перебуваючи на території ввіреної йому установи, після спілкування з ОСОБА_7 , доручив підпорядкованим працівникам застосувати погрози насильством і безпосереднє насильство, фізичні покарання у вигляді присідань і ходьби навкарачки до ОСОБА_7 , поміщення її у камеру з поганими умовами та погрози застосувати примусове годування зондом через її відмову співпрацювати з адміністрацією слідчого ізолятору, відмовою вчити гімн Російської Федерації і писати заяву на отримання російського громадянства, а також у зв`язку з її неодноразовими вимогами забезпечити прийом і її огляд лікарями, та надавати їй придатну до споживання їжу.

Вказані дії підлеглих ОСОБА_6 на його переконання мали спонукати ОСОБА_7 виконувати вказівки адміністрації установи та не привертати увагу до порушення прав утримуваних осіб під час перевірок представниками Міжнародного Комітету Червоного Хреста, Уповноваженої з прав людини в Російській Федерації та Уповноваженого з прав людини в Ростовській області.

На виконання наказу ОСОБА_6 , невстановлені підпорядковані йому співробітники слідчого ізолятору № 2, діючи умисно групою осіб, помістили ОСОБА_7 в камеру № 124 вказаної установи на період з 30.12.2023 до 24.01.2024, та з початку червня 2024 року до початку липня 2024 року (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), де вона перебувала в нелюдських, антисанітарних, виснажливих для її організму умовах, зокрема: постійно увімкнене світло в приміщенні камери, відсутність гарячої води, недостатня кількість гігієнічних засобів, обмеження у наданні їжі та води, придатної для споживання, недостатній час (не більше 3 хв.) на прийом їжі та миття посуду, а також заборона сидіти і лежати до відбою.

Умисно організований начальником слідчого ізолятора № 2 ОСОБА_6 спосіб і методи виконання такого режиму позбавлення свободи і умов утримання, піддавали ОСОБА_7 високому рівню страждань.

Як наслідок вищевказаних умов утримання та відсутності належного медичного супроводу, фізичний стан ОСОБА_7 суттєво погіршився, вона отримала набряки ніг та порушення серцевої діяльності, не могла самостійно стояти і ходити, суттєво втратила вагу тіла, що призвело до аліментарної кахексії.

Крім того, у січні 2024 року під час ранкової перевірки (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), на виконання доручень ОСОБА_6 невстановлений співробітник слідчого ізолятора, діючи умисно, групою осіб із ОСОБА_6 , розуміючи, що ОСОБА_7 була цивільною особою, примусово переміщена в місце несвободи та перебуває під захистом міжнародного гуманітарного права, у порушення вимог ст.ст. 27,31, 32, 147 Конвенції, наказав прийняти упор лежачи ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , які перебували у камері № 124 разом з ОСОБА_7 , і зі значною силою вдарив ОСОБА_7 рукою у ділянку потилиці і шиї, та спитав, коли вже вона заспокоїться.

Крім того, на виконання наказу ОСОБА_6 невстановлений співробітник слідчого ізолятора, діючи умисно, групою осіб із ОСОБА_6 , за невстановлених обставин, у період часу з квітня по липень 2024 року (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), завдав ОСОБА_7 удар тупим предметом з обмеженою поверхнею контакту, зокрема видовженої форми, в нижню частину потиличної ділянки зліва, спричинивши перелом потиличної кістки зліва, що має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя в момент його спричинення.

В результаті таких дій ОСОБА_7 спричинено сильне фізичне та моральне страждання, приниження її честі та гідності.

Зазначеними діями, які виразилось у застосуванні насильства та забезпечення неналежних умов утримання ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та невстановлені співробітники слідчого ізолятора № 2 вчинили катування, що згідно статті 8 (2) (іі) Римського статуту є воєнним злочином.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у жорстокому поводженні з цивільним населенням, вчиненим за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України.

05.08.2026 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складено письмове повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.28 ч.1 ст. 438 КК України.

07.08.2025 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру відповідно до ч. 3 ст. 111, ч.8 ст. 135, ч. 1 ст. 278 КПК України, через неможливість вручення у день складення, у зв`язку із його перебуванням на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, тобто РФ, шляхом публікації письмового повідомлення про підозру в засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, тобто газеті «Урядовий кур`єр» №159 (8084), та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора за посиланням: https://gp.gov.ua/ua/posts/povidomlennya-pro-pidozru-ta-povistki-pro-viklik-stodi-oo-na-2025-ukrayinskoyu-ta-pereklad-rosiiskoyu.

Слідчий вважає наявними всі законні підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного, враховуючи те, що він підозрюється у вчиненні зокрема тяжкого злочину та наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав, зазначених у ньому.

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечував, з огляду на те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не доведені.

Заслухавши пояснення прокурора, захисника та дослідивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Частиною другою ст. 19 Конституції України встановлено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З метою досягнення завдань кримінального провадження та для належного здійснення правосуддя у справах про вчинення кримінального правопорушення в КПК передбачено заходи забезпечення кримінального провадження, до яких належить, зокрема, тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук.

Слідчим суддею встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0001726 від 17.10.2023 за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні здійснюється Офісом Генерального прокурора.

05.08.2026 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складено письмове повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.28 ч.1 ст. 438 КК України.

Обставини, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, підтверджуються зібраними у ході досудового розслідування доказами, в тому числі:

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ;

- протоколом впізнання ОСОБА_8 ОСОБА_6 ;

- протоком допиту свідка ОСОБА_10 ;

- протоколом впізнання ОСОБА_10 ОСОБА_7 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ;

- протоком допиту свідка ОСОБА_13 ;

- протоколом впізнання ОСОБА_13 , ОСОБА_6 ;

- висновками судово-медичних та молекулярно-генетичних експертиз трупу ОСОБА_7 ;

- іншими матеріалами вказаного кримінального провадження, які у своїй сукупності беззаперечно підтверджують вчинення ОСОБА_6 вищевказаного кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно з ч. 1, 3, 7 ст. 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи. Повістка про виклик особи, яка проживає за кордоном, вручається згідно з міжнародним договором про правову допомогу, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а за відсутності такого - за допомогою дипломатичного (консульського) представництва.

Належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом (ст. 136 КПК України).

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 у кримінальному провадженні набув статусу підозрюваної особи відповідно до вимог ст. ст. 276-279 КПК України.

Органом досудового розслідування були вчинені всі можливі та необхідні дії щодо повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України, шляхом направлення повідомлення про підозру, пам`ятки про процесуальні права та обов`язки підозрюваного всіма можливим способами.

Таким чином, ОСОБА_6 у повній відповідності до ч. 1 ст. 42 КПК України набув статусу підозрюваної особи у цьому кримінальному провадженні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), п. 32, Series А, № 182).

Крім того, слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Виходячи з наявних матеріалах даних, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 .

Згідно з ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) кожному гарантовано право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом. Кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «c» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання. Пунктом 4 цієї статті гарантовано право кожному, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, ініціювати провадження, в якому суд без зволікання має встановити законність затримання та прийняти рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

Відповідно до ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтею 13 визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження

Згідно з п. 1 ст. 52 Хартії основоположних прав Європейського Союзу 2000 року будь-яке обмеження прав і свобод, що визначаються цією хартією, повинне здійснюватися на підставі закону з повагою до сутності цих прав і свобод; застосовані за принципом пропорційності обмеження можуть бути встановлені тільки тоді, коли вони потрібні та відповідають цілям і загальним інтересам, визнаним Європейським Союзом, або потребі захистити права і свободи інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей, встановлених законом.

Сторона обвинувачення зобов`язана використати всі передбачені законом можливості для дотримання прав підозрюваного чи обвинуваченого (зокрема, прав на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя) у разі здійснення кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia).

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 281 КПК України якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного, про що виносить відповідну постанову.

Так, 07.08.2025 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру відповідно до ч. 3 ст. 111, ч.8 ст. 135, ч. 1 ст. 278 КПК України, через неможливість вручення у день складення, у зв`язку із його перебуванням на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, тобто РФ, шляхом публікації письмового повідомлення про підозру в засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, тобто газеті «Урядовий кур`єр» №159 (8084), та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора за посиланням: https://gp.gov.ua/ua/posts/povidomlennya-pro-pidozru-ta-povistki-pro-viklik-stodi-oo-na-2025-ukrayinskoyu-ta-pereklad-rosiiskoyu.

Одночасно, в указаний вище спосіб опубліковано повістки про виклик ОСОБА_6 , як підозрюваного до слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України на 10 год. 00 хв. 13.08.2025, 10 год. 00 хв. 14.08.2025, 10 год. 00 хв. 15.08.2025.

Також, 07.08.2025 здійснено надсилання електронних файлів повідомлення про підозру та повістки про виклик підозрюваному ОСОБА_6 в месенджерах та на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Однак, підозрюваний ОСОБА_6 , до Головного слідчого управління Національної поліції України відповідно до опублікованих повісток безпідставно не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Надання правової допомоги ОСОБА_6 на підставі постанови слідчого та доручення Північного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги від 19 серпня 2025 року здійснює адвокат ОСОБА_4 , яка відповідає положенням КПК України щодо захисника у кримінальному провадженні, останній в порядку ч. 8 ст. 135 КПК України було вручено повістку про виклик підозрюваного ОСОБА_6 та примірник повідомлення про підозру.

У зв`язку з переховуванням підозрюваного ОСОБА_6 від органів досудового розслідування з метою ухилення від кримінальної відповідальності, останнього 15.08.2025 оголошено в розшук, проведення якого доручено Департаменту карного розшуку Національної поліції України.

Обставинами, які свідчать про те, що підозрюваний ОСОБА_6 переховується від органу досудового розслідування з метою ухилення від кримінальної відповідальності, є наступні.

Так, ОСОБА_6 викликався до слідчого у спосіб, передбачений ст. ст. 111, 278 КПК України. Однак, підозрюваний до місця виклику не прибув.

Матеріалами досудового розслідування підтверджується, що ОСОБА_6 , може перебувати за межами території України, а саме на території РФ, тобто держави-агресора, або на тимчасово окупованих територіях України.

Кримінальний процесуальний кодекс України жодним чином не обумовлює ухвалення судового рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного доведеністю факту перебування такої особи у міжнародному розшуку, а лише визначає необхідність оголошення такого розшуку (ч. 6 ст. 193, ч. 2 ст. 281 КПК України).

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку про наявність правових підстав, з якими закон пов`язує можливість вирішення питання про обрання особі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якої підозрюється особа.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. Зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Слідчий суддя вважає доведеним наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а доводи сторони захисту є не переконливими.

Вирішуючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя відповідно до ст. ст. 177, 178 КПК України враховує тяжкість покарання, те, що підозрюваний переховується від органів досудового розслідування та суду на території тимчасово окупованій території України, де приймає участь у військовій агресії ЗС РФ проти України, або на території держави агресора, у зв`язку з чим був оголошений у міжнародний розшук та вважає наявними підстави для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для запобігання його подальшим спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, у зв`язку з чим клопотання підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, зважаючи на вказані обставини і те, що ОСОБА_6 оголошений у розшук, обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 12 років, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним ризикам, з урахуванням вагомості наявних доказів про вчинення кримінальних правопорушень та перешкоджання слідству, суспільного інтересу, слідчий суддя дійшов висновку про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому, слідчим суддею не вирішується питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою разом із визначенням розміру застави відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, оскільки відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України лише після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 193, 194, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання - задовольнити.

Обрати підозрюваному у кримінальному провадженні № 0001726 від 17.10.2023 підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю селища Єкатеріновка, Матвєєво-Курганського району, Ростовської області, РФ, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , громадянину Російської Федерації, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Роз`яснити, що у такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1