КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/3049/2025 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2025 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою представника власників майна ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09 вересня 2024 року про арешт майна,

за участю:

прокурора ОСОБА_9 ,

представника власників майна ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09 вересня 2024 року задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах першого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань майора Державного бюро розслідувань ОСОБА_10 , яке погоджене з прокурором другого відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами державного Бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_11 , про накладення арешту у кримінальному провадженні № 0000101 від 29.03.2019 року на майно підозрюваної ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, із забороною відчужувати майно.

Накладено арешт у кримінальному провадженні № 0000101 від 29.03.2019 року на майно підозрюваної ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, заборонивши відчужувати наступне майно:

- квартира АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 15094526);

- квартири АДРЕСА_2 (реєстраційний номер майна 17350766);

- квартира АДРЕСА_3 (реєстраційний номер майна 28290577).

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, представник власників майна ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить:

- скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09.09.2024 року в частині накладення арешту на квартиру АДРЕСА_3 , яка належить на праві власності ОСОБА_7 , реєстраційний номер майна: 28290577, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 419537984 від 25.03.2025 року;

- скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09.09.2024 року в частині накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_6 , реєстраційний номер майна: 15094526, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 419567269 від 25.03.2025 року.

В апеляційній скарзі апелянт вказує на те, що з ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09 вересня 2024 року власники майна ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та їх представник - адвокат ОСОБА_8 не погоджуються, оскільки вважають її незаконною та такою, що постановлена з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

Апелянт вважає, що слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 було безпідставно накладено арешт на майно, а саме на: квартиру АДРЕСА_3 , яка належить на праві приватної власності в розмірі однієї частки ОСОБА_7 , реєстраційний номер майна: 28290577, та квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_6 , реєстраційний номер майна: 15094526.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_7 , ОСОБА_6 не є учасниками кримінального провадження № 0000101 від 29.03.2019 року і слідчим не було доведено, що саме ці квартири належать підозрюваній ОСОБА_13 .

Адвокат вказує на те, що в своєму клопотанні старший слідчий з ОВС ГСУ ДБР ОСОБА_10 посилається на той факт, що квартира АДРЕСА_1 ) (реєстраційний номер майна: 15094526) та квартира АДРЕСА_3 (колишній АДРЕСА_4 (реєстраційний номер майна: 28290577) належать саме підозрюваній ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і що даний арешт необхідний з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання, заборонивши відчужувати це майно.

Посилається на те, що під час слухання справи суддею не були належним чином повідомлені та викликані володільці майна ОСОБА_7 та ОСОБА_14 , тому і не було перевірено саме власників даних квартир, що є підставою для часткового скасування ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09.09.2024 року.

Також скаржник зауважує, що частка квартири АДРЕСА_2 (реєстраційний номер майна 17350766) належить саме ОСОБА_13 .

Представник власників майна посилається на те, що слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 було здійснено судове провадження за відсутності захисника та власника майна (документів), щодо якого розглядалося клопотання про арешт та не було надіслано не пізніше наступного робочого дня після постановлення ухвалу про арешт майна, чим було істотно порушено вимоги кримінального процесуального закону, у зв`язку з чим ухвала слідчого судді підлягає скасуванню.

В судове засідання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання їх повідомлено у встановленому законом порядку, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності власників майна, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши доводи адвоката ОСОБА_8 , яка підтримала апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, думку прокурора ОСОБА_9 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки ухвала слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 09.09.2024 року оскаржена лише в частині накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 15094526) та квартиру АДРЕСА_3 (реєстраційний номер майна 28290577), то колегія суддів, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, переглядає ухвалу слідчого судді в межах апеляційної скарги, та лише щодо накладення арешту на вищевказані об`єкти нерухомого майна.

Ухвала слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 09.09.2024 року в частині питання законності та обґрунтованості накладення арешту на інше майно колегією суддів не перевіряється.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань під процесуальним керівництвом Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000101 від 29.03.2019 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 255, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 362, ч. ч. 3, 4 ст. 358 КК України.

Під час досудового розслідування досліджуються обставини, за яких у період із січня по березень 2019 року злочинна організація, діючи шляхом обману, здійснюючи підроблення офіційних документів, паспортів, печаток та штампів, використовуючи завідомо підроблені документи та дотримуючись алгоритму злочинного плану ОСОБА_15 , заволоділа грошовими коштами ТОВ «Катеринопільський елеватор» на загальну суму 29 300 000 гривень. Аналогічними способами у період із серпня по вересень 2019 року злочинна організація заволоділа грошовими коштами СФГ «Україна» на загальну суму 16 487 929,68 гривні, у період із листопада 2020 року по січень 2021 року - грошовими коштами ТОВ «Думна Агро» на загальну суму 7 800 000 гривень, протягом серпня-вересня 2021 року - грошовими коштами ТОВ «ОККО Бізнес Партнер» на загальну суму 16 340 008,17 гривень, з грудня 2021 року по січень 2022 року вчинила замах на заволодіння грошовими коштами ТОВ «Млин Агра» на загальну суму 52 000 000 гривень, однак не довела свої злочинні наміри до завершення з причин, що не залежали від волі її учасників, оскільки їх діяльність була викрита працівниками поліції.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_13 , як активна учасниця злочинної організації, будучи одним із головних виконавців протиправних дій і довіреною особою ОСОБА_15 , виконувала наступні функції:

- здійснювала керівництво та координацію діями інших учасників злочинної організації, виконуючи при цьому вказівки ОСОБА_15 ;

- спільно з іншими учасниками організації розробляла плани вчинення злочинів, координувала їх дії під час вчинення кримінальних правопорушень;

- розподіляла ролі між усіма учасниками злочинної організації за вказівкою її керівника ОСОБА_15 ;

- дотримувалась визнаних всіма учасниками правил поведінки та конспірації в організації;

- здійснювала збір та аналіз інформації про суб`єкти господарювання;

- відрекомендувавшись як правило бухгалтером підприємства, безпосередньо проводила телефонні розмови із службовими особами суб`єктів господарювання аграрної сфери економіки, вводячи їх в оману, отримувала від них особисті дані, детальні відомості про підприємство, копії відповідних реєстраційних та статутних документів, а також іншу інформацію, необхідну для реалізації етапів злочинного плану;

- організовувала підроблення печаток підприємств, їх реєстраційних, статутних, господарських та бухгалтерських документів, необхідних для відкриття банківських рахунків, складання господарських договорів та додатків до них, здійснення оплати за поставлену сільськогосподарську продукцію, а також підроблення банківських грошових чеків для зняття готівки в касі відділення банку;

- особисто вносила до підроблених бланків паспортів дані реальних керівників суб`єктів господарювання, які надалі через ОСОБА_16 , ОСОБА_17 або ОСОБА_18 передавалися підставним особам (так званим «лижникам») для використання в банківських установах;

- телефонувала до банківських установ від імені головних бухгалтерів суб`єктів господарювання стосовно відкриття підставних банківських рахунків, пересилала електронні фотокопії необхідних документів, домовлялася про зняття готівкових коштів у касі відділення банку;

- організовувала віддалений доступ за допомогою системи «Клієнт-банк» до підставних банківських рахунків та проведення по них банківських операцій;

- одержувала свою частку грошових коштів від протиправної діяльності;

- забезпечувала приховування наслідків вчинених протиправних дій та не притягнення учасників організації до кримінальної відповідальності за вчинені злочини.

Відповідно до ст. ст. 40, 42, 276, 277, 278 КПК України, слідчим за погодженням з прокурором 05.09.2024 року здійснено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженці м. Дніпропетровськ, громадянці України, раніше не судимій, зареєстрованій та проживаючій за адресою: АДРЕСА_5 , у вчиненні наступних кримінальних правопорушень:

- організації вчинення та вчиненні фінансових операцій чи правочинів з коштами або іншим майном, одержаними внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів, а також вчиненні дій, спрямованих на приховання чи маскування незаконного походження таких коштів або іншого майна чи володіння ними, прав на такі кошти або майно, джерела їх походження, місцезнаходження, переміщення, а так само набуття, володіння або використання коштів чи іншого майна, одержаних внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів, вчиненому в великих розмірах у складі злочинної організації, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209 КК України.

05.09.2024 року старший слідчий в особливо важливих справах першого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань майор Державного бюро розслідувань ОСОБА_10 , за погодженням з прокурором другого відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами державного Бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_11 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту у кримінальному провадженні № 0000101 від 29.03.2019 року на майно підозрюваної ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, із забороною відчужувати майно.

В обґрунтування клопотання слідчий посилався на те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 255 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_13 відповідно до ч. 6 ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Опрацюванням відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Єдиного державного реєстру транспортних засобів встановлено, що у підозрюваної ОСОБА_13 наявне право приватної власності на наступні об`єкти нерухомого майна:

- квартира АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 15094526);

- квартири АДРЕСА_2 (реєстраційний номер майна 17350766);

- квартира АДРЕСА_3 (реєстраційний номер майна 28290577).

Ураховуючи необхідність забезпечення конфіскації майна ОСОБА_13 як виду покарання в рамках кримінального провадження, виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказані об`єкти нерухомого майна із забороною їх відчужувати.

У клопотанні про арешт майна слідчий посилався на те, що заборона у відчуженні обумовлена необхідністю запобігти передачі ОСОБА_13 іншим особам власного майна, з метою ухилитись від його конфіскації у разі призначення покарання у виді конфіскації майна, відшкодування шкоди, завданої злочином за цивільним позовом.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09 вересня 2024 року задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах першого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань майора Державного бюро розслідувань ОСОБА_10 , яке погоджене з прокурором другого відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами державного Бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_11 , про накладення арешту у кримінальному провадженні № 0000101 від 29.03.2019 року на майно підозрюваної ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, із забороною відчужувати майно.

Накладено арешт у кримінальному провадженні № 0000101 від 29.03.2019 року на майно підозрюваної ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, заборонивши відчужувати наступне майно:

- квартира АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 15094526);

- квартири АДРЕСА_2 (реєстраційний номер майна 17350766);

- квартира АДРЕСА_3 (реєстраційний номер майна 28290577).

Постановляючи вказану ухвалу, слідчий суддя виходив з необхідності арешту майна підозрюваної ОСОБА_13 з метою конфіскації такого майна як виду покарання.

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується, виходячи з наступного.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У своїх висновках Європейський Суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах, «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

З матеріалів судового провадження вбачається, що органом досудового розслідування під час звернення із вищевказаним клопотанням та слідчим суддею під час його розгляду не в повній мірі дотримані вимоги вищевказаних норм КПК України та Конвенції про захист прав та основоположних свобод, та у порушення вимог п. 1 ч. 2 ст. 173 КПК України, слідчим суддею належним чином не перевірено правову підставу для такого арешту.

Звертаючись із клопотанням про арешт майна, слідчий у клопотанні зазначив, що квартира АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 15094526) та квартира АДРЕСА_3 (реєстраційний номер майна 28290577) належать на праві власності підозрюваній ОСОБА_13 .

Разом з тим, як убачається із долучених до скарги представником ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - адвокатом ОСОБА_8 інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та долучених нею під час розгляду справи апеляційним судом копій договорів дарування квартир від 10 липня 2014 року та 08 серпня 2019 року: квартира номер АДРЕСА_3 належить на праві приватної власності в розмірі однієї частки ОСОБА_7 , реєстраційний номер майна: 28290577 (інформація № 419537984 від 25.03.2025), а квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_6 , реєстраційний номер майна: 15094526 (інформація № від 25.03.2025 року).

З наведеного убачається, що звертаючись із клопотанням, слідчим належним чином не перевірено відомості щодо власників нерухомого майна, на яке він просив накласти арешт, що залишено поза увагою слідчим суддею, внаслідок чого останнім помилково накладено арешт на майно ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , які не є підозрюваними у кримінальному провадженні № 0000101 від 29.03.2019 року, що у свою чергу, виключає можливість накладення арешту на їх майно з підстави, передбаченої ч. 5 ст. 170 КПК України, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Наведене у сукупності дає колегії суддів підстави вважати, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження у виді обмеження права власності ОСОБА_7 та ОСОБА_6 здійснено в порушення вимог закону, а втручання в їх право на мирне володіння та користування майном здійснено без законних на те підстав.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги, у зв`язку з чим ухвала слідчого судді підлягає скасуванню в частині накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 15094526) та квартиру АДРЕСА_3 (реєстраційний номер майна 28290577), з постановленням в цій частині нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на дані об`єкти нерухомого майна.

Керуючись ст.ст.170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника власників майна ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 09 вересня 2024 року в частині задоволення вимог клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах першого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань майора Державного бюро розслідувань ОСОБА_10 , яке погоджене з прокурором другого відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами державного Бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_11 , про накладення арешту у кримінальному провадженні № 0000101 від 29.03.2019 року на майно підозрюваної ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, із забороною відчужувати наступне майно:

- квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 15094526);

- квартиру АДРЕСА_3 (реєстраційний номер майна 28290577), - скасувати.

Постановити в цій частині нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах першого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань майора Державного бюро розслідувань ОСОБА_10 , яке погоджене з прокурором другого відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами державного Бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_11 , про накладення арешту на зазначене нерухоме майно - відмовити.

В решті ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 09 вересня 2024 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

_______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4