Справа № 362/1962/25
Провадження № 1-кп/362/459/25
ВИРОК

Іменем України

21.07.2025 м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Василькові Київської області кримінальне провадження № 0000185 від 12.03.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Василькові Київської області, українець, громадянин України, освіта середня спеціальна, одружений, працює без укладення трудової угоди, має на утриманні неповнолітню доньку та батьків похилого віку, зареєстрований та житель АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України,

встановив:

20.11.2024 інспектор сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 1 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області капітан поліції ОСОБА_5 , якого відповідно до наказу Головного Управління Національної поліції України в Київській області № 109 о/с від 18.05.2024 призначено на посаду та поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 1 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області, та сержант поліції ОСОБА_6 , якого відповідно до наказу Головного Управління Національної поліції України в Київській області № 95 о/с від 03.05.2024 призначено на посаду, які відповідно до сил та засобів ВП № 1 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області заступили на добове чергування з використанням службового автомобіля марки «Renault» моделі «Dokker», н.з. НОМЕР_1 , з реєстраційним номером на синьому фоні, 10 регіону.

Тоді поліцейські ОСОБА_5 та ОСОБА_6 приступили до здійснення функціональних обов`язків працівників сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 1 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області, які затверджені 15.01.2024.

Законом України «Про Національну поліцію» визначено, що Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно з положеннями п. 1, 2, 3, 4, 11 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з функціональними обов`язками працівники сектору реагування патрульної поліції ВП № 1 Обухівського РУП забезпечують охорону прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави, протидіють злочинності, підтримують публічну безпеку і порядок, сприяють дотриманню правил публічного порядку, перешкоджають антигромадським та злочинним діям громадян; здійснюють превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляють причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживають у межах своєї компетенції заходів для їх усунення, а також вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень та припиняють виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; здійснюють провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймають рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечують їх виконання; під час патрулювання запобігають та виявляють порушення публічного порядку та інші адміністративні правопорушення.

Таким чином ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є службовими особами у силу ч. 3 ст. 18 КК України та примітки 1 до ст. 364 КК України.

11.03.2025 близько 22:45 год. інспектор СРПП ВП № 1 Обухівського РУП У НП в Київській області капітан поліції ОСОБА_5 під час здійснення патрулювання на службовому автомобілі марки «Renault», моделі «Dokker» н.з. НОМЕР_1 , з реєстраційним номером на синьому фоні, 10 регіону, перебуваючи у складі автопатруля «Барс 120» патрульної поліції ВП № 1 Обухівського РУП У НП в Київській області, перебуваючи на території зони обслуговування у м. Василькові Обухівського району Київської області по вул. Декабристів, зупинив автомобіль марки «BMW» моделі «320І», номер шасі « НОМЕР_2 » н.з. НОМЕР_3 , сірого кольору, під керуванням ОСОБА_4 ..

Після зупинки транспортного засобу інспектор ОСОБА_5 повідомив водія ОСОБА_4 про причини зупинки та висунув вимогу пред`явити документи на право керування транспортним засобом та реєстраційні документи на автомобіль, а також повідомив про застосування технічних засобів фіксації згідно з ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію». У ході перевірки інспектор ОСОБА_5 встановив факт керування ОСОБА_4 транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння та керування транспортним засобом, номерний знак якого не освітлено.

Потім водій ОСОБА_4 з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на пропозицію у надані службовій особі неправомірну вигоду за не вчинення службовою особою дії в його інтересах з використанням службового становища, а саме за не притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, достовірно знаючи, що сержант поліції ОСОБА_6 є службовою особою органів Національної поліції України, оскільки перебував в однострої, представився та мав при собі нагрудний жетон, в посадові обов`язки якого входить робота пов`язана із застосування до порушників заходів адміністративного впливу, діючи умисно, з метою уникнення адміністративної відповідальності, розуміючи незаконність своїх дій та будучи попередженим про кримінальну відповідальність за висловлення пропозиції у надані неправомірної вигоди службовій особі, перебуваючи в службовому автомобілі патрульної поліції Обухівського РУП ГУ НП в Київській області марки «Renault» моделі «Dokker», н.з. НОМЕР_1 , з реєстраційним номером на синьому фоні, 10 регіону, який знаходився по вул. Грушевського напроти буд. № 5 у м Васильків Обухівського району Київської області у ході розмови 12.03.2025 близько 00:39 год. пропонував надати поліцейському ОСОБА_6 неправомірної вигоди в сумі 400 доларів США, на яку останній не погодився, після чого 12.03.2025 близько 00:41 год. ОСОБА_4 запропонував надати 500 доларів США за не притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 130 КупАП та ч. 1 ст. 121-3 КупАП.

Надалі злочинні дії ОСОБА_4 , були припинені поліцейським ОСОБА_6 та повідомлено про вказаний факт на спецлінію «102»

Обвинувачений ОСОБА_4 при його допиті у судовому засіданні визнав себе винуватим у вчиненні вказаного кримінального правопорушення. Він повністю погодився з його кваліфікацією і фактичними обставинами, які викладені у обвинувальному акті. Щиро розкаявся у скоєному, пообіцяв не вчиняти схожого у майбутньому, просив суд суворо не карати.

Показання ОСОБА_4 є послідовними і логічними, не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння ним змісту обставин кримінального провадження, а тому суд вважає ці показання достовірними.

Учасники судового процесу просили розглядати справу відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Водночас суд роз`яснив учасникам судового провадження суть вищезазначеної норми та у доступній, чіткій та конкретизованій формі виклав її зміст, надавши розгорнуте його пояснення сторонам. Також суд упевнився, що учасниками судового провадження суть такого роз`яснення сприйнята правильно та переконався у добровільності їх позицій.

Враховуючи те, що учасники судового провадження вважають недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, а також з`ясовано, що вони усвідомлюють неможливість далі оспорити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, крім допиту обвинуваченого відносно фактичних обставин справи, дослідження тільки даних, які характеризують обвинуваченого.

Оскільки учасники кримінального провадження вважають, що фактичні обставини провадження підтверджені доказами, що знаходяться у матеріалах провадження та не потребують дослідження під час судового розгляду, суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість, так само визнає фактичні обставини провадження доведеними.

Допитавши обвинуваченого ОСОБА_4 , вивчивши матеріали кримінального провадження стосовно характеристики особи обвинуваченого, суд вважає, що подія кримінального правопорушення мала місце, вина ОСОБА_4 доведена повністю поза розумним сумнівом, його дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 369 КК України, як пропозиція в наданні службовій особі, неправомірної вигоди за невчинення службовою особою, в інтересах того, хто пропонує та надає таку вигоду, будь-якої дії, з використанням наданого їй службового становища.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_4 покарання, суд виходить з такого.

Згідно зі ст. 65 КК України та п.1 постанови Пленуму ВСУ № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових злочинів. Згідно з ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Суд приймає до уваги, що ОСОБА_4 вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України є нетяжким злочином, з позитивними характеристиками за місцем проживання, на обліку у лікаря-нарколога та у лікаря-психіатра не перебуває, періодично працює без укладення трудової угоди, має на утриманні неповнолітню доньку та батьків похилого віку, раніше не судимий.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, суд не вбачає.

Отже, з урахуванням усіх фактичних обставин кримінального правопорушення, його ступеня тяжкості, щирого каяття обвинуваченого у вчиненому, особи винного, позиції прокурора, яка висловлена у судових дебатах щодо можливості призначення покарання у виді штрафу, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на фактичні обставини скоєного правопорушення, суд вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ч. 1 ст. 369 КК України у виді штрафу. Суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення можливих нових кримінальних правопорушень і таким чином сприятиме досягненню визначеної у ст. 50 КК України мети загальної і спеціальної превенції.

Підстави для застосування ст. 69 КК України відсутні.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирався.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання про речові докази суд вирішує у порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 349, 368-371, 374, 394 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, та призначити покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі п`ятсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 25 500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) гривень.

Речові докази після набрання вироком законної сили: оптичний носій інформації (компакт-диск) DVD-R, сріблястого кольору, марки «НР» 4.7Mb, 120 min, який знаходиться при матеріалах кримінального провадження, - залишити там же.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1