Справа № 132/322/25
Ухвала

Іменем України

16 липня 2025 року Калинівський районний суд Вінницької області

в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

Прокурора Калинівського відділу

Хмільницької окружної прокуратури

Вінницької області ОСОБА_3 ,

Обвинуваченої ОСОБА_4 ,

В режимі відеоконференції

Захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Калинівка кримінальне провадження, внесене до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000461 від 14.12.2024, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Великий Остріжок Хмільницького району Вінницької області, українки, громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ч. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Калинівського районного суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000461 від 14.12.2024, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ч. 115 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про продовження обвинуваченій ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, оскільки строк тримання під вартою обвинуваченої закінчується 24.07.2025 року, кримінальне провадження ще не завершене, обвинувачена ОСОБА_4 вчинила особливо тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, а також ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились та обставини визначені в ст. 178 КПК України не змінилися. Всі вищевказані обставини, у своїй сукупності, свідчать про те, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченої та не зможуть запобігти доведеним ризикам, тому продовження строку раніше обраного запобіжного заходу буде співрозмірним особі обвинуваченої та суспільній небезпечності вчиненого діяння.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала подане нею клопотання про продовження обвинуваченій ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, без визначення розміру застави, та просила його задовольнити з підстав зазначених у ньому.

Обвинувачена ОСОБА_4 та її захисник - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора не заперечували проти продовження обвинуваченій строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Суд, заслухавши думку учасників судового процесу щодо заявленого прокурором клопотання про продовження обвинуваченій ОСОБА_4 строку дії раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, без визначення розміру застави, вважає необхідним його задовольнити, виходячи з наступного.

Так, ухвалою слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області від 16.12.2024 до підозрюваної ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів, без визначення розміру застави, до 13.02.2025 року.

В подальшому ухвалами Калинівського районного суду Вінницької області строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_4 було неодноразово продовжено, востаннє ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 26.05.2025.

Відповідно до ч.1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно ч.3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим чином.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу, так само як і про його продовження, суд для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст.178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, має врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Суд, вирішуючи питання про продовження обвинуваченій ОСОБА_4 строку дії раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою враховує те, що обвинувачена ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, а тому усвідомлюючи можливу відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, може спробувати переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєне, а також незаконно впливати на свідків у справі, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, строк тримання під вартою обвинуваченої закінчується 24 липня 2025 року, кримінальне провадження ще не завершене, обвинувачена ОСОБА_4 не має соціально струмуючих факторів, а саме міцних соціальних зв`язків, тому наявний ризик того, що остання може вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім того, суду не були надані докази, які б свідчили про те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які існували на час обрання в ході досудового розслідування обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зникли, тому суд приходить до висновку про необхідність продовжити обвинуваченій ОСОБА_4 строк дії раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, з 16 липня 2025 року до 13 вересня 2025 року, без визначення розміру застави.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства (Летельє проти Франції).

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу, сприяти якому має і тримання особи під вартою.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 194, 196, 197, 199, 331, 369-372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто з 16 липня 2025 року до 13 вересня 2025 року, без визначення розміру застави.

Обвинувачену ОСОБА_4 утримувати під вартою у слідчому ізоляторі Державної установи «Вінницька УВП (№ 1)».

Копію ухвали про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вручити прокурору та обвинуваченій ОСОБА_4 негайно після її проголошення.

Ухвала суду щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути оскаржена безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали складений 17.07.2025.

СУДДЯ ОСОБА_1