Провадження №1-кс/523/3965/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Пересипського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

До Пересипського районного суду міста Одеси надійшла скарга від ОСОБА_3 , подана в порядку ст. 303 КПК України, на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення, поданої до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві 20.05.2025 року.

Обґрунтовуючи скаргу заявник зазначає, що 20.05.2025 року адвокатом ОСОБА_3 засобами електронного зв`язку було подано заяву про вчинення кримінального правопорушення суддею Біляївського районного суду Одеської області ОСОБА_4 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України. Листом від 23.06.2025 року №16-05-2 7528-25 Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві відмовлено у внесенні відомостей в ЄРДР по вищевказаній заяві. Вказана обставина стала підставою для звернення до Пересипського районного суду міста Одеси зі скаргою в порядку ст.ст. 303-304 КПК України.

У судовому засіданні ОСОБА_3 підтримала подану скаргу та просили її задовольнити.

Дослідивши матеріали скарги, заслухавши позицію скаржника, слідчий суддя дійшов висновків, виходячи з наступного.

Законодавство, що застосовується при розгляді скарги.

Кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням (ч. 1 ст. 1 КК). Для здійснення цього завдання Кримінальний кодекс України визначає, які суспільно небезпечні діяння є кримінальними правопорушеннями та які покарання застосовуються до осіб, що їх вчинили (ч. 2 ст. 1 КК). Кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 11 КК).

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК).

Стадія ініціювання кримінального провадження є важливою для виконання вказаних завдань і покликана, з одного боку, забезпечити рішуче оперативне реагування на кожне повідомлення про злочин, що є гарантією швидкого та повного його розкриття, притягнення винних до відповідальності, а з іншого - виключити незаконне і необґрунтоване залучення громадян в орбіту кримінального процесу, а також марне витрачання сил і засобів правоохоронних органів.

Чинним КПК закріплено спрощену процедуру початку досудового розслідування (без проведення дослідчої перевірки). Так, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР (ч. 1ст. 214 КПК). Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР (ч. 2ст. 214 КПК).

Проте така спрощена процедура не означає, що взагалі відсутні критерії для внесення чи невнесення відповідних відомостей до ЄРДР. Її спрощеність виражається у тому, що для перевірки наявності зазначених вище критеріїв не потрібно проводити попередню перевірку викладених у заяві відомостей, а необхідно лише перевірити зміст самої заяви.

Правове регулювання механізму кримінально-процесуальної діяльності не повинно давати можливість окремим особам зловживати своїми правами та використовувати його з метою, що суперечить суспільним потребам, зокрема, перевантажувати правоохоронну систему держави численними повідомленнями, які завідомо не містять відомостей саме про кримінальне правопорушення, задля досягнення власних інтересів та виконання нею невластивих їй функцій. Такими запобіжниками, зокрема, є: встановлення кримінальної відповідальності за завідомо неправдиві повідомлення про кримінальні правопорушення (ст. 383 КК) та фільтр повідомлень про кримінальні правопорушення, що підлягають внесенню до ЄРДР, встановлений нормами самого КПК.

Так, до ЄРДР, серед іншого, вносяться відомості про: 1) короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; 2) попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (п.п. 4, 5 ч. 5ст. 214 КПК).

Таким чином, для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті Кримінального кодексу України). Вказане узгоджується з позицією, викладеною в Узагальненні ВССУ № 9-49/0/4-17 від 12.01.2017, за якою КПК дійсно передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.

Якщо ж зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що (1) обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або (2) в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, який у своїй постанові від 16.05.2019 року (справа № 761/20985/18) наголосив: «...якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин...».

Таким чином, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення на основі критеріїв, викладених у цій ухвалі вище.

Чи підлягають внесенню до ЄРДР відомості, викладені у заяві ОСОБА_3 про кримінальне правопорушення.

У заяві ОСОБА_3 від 20.05.2025, поданій до ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві, зазначає, що суддя Біляївського районного суду Одеської області ОСОБА_4 ймовірно вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 366 КК України.

Зі змісту заяви вбачається, що 18.02.2025 року адвокат ОСОБА_3 звернулась до Біляївського районного суду Одеської області зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України на бездіяльність слідчого, де просила зобов`язати Одеське районне управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області провести певні слідчі (розшукові) дії. Ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області ОСОБА_4 скаргу було повернуто скаржнику.

Скаржник зазначає, що ухвала про повернення від 24.02.2024 року по справі № 496/6781/24 була внесена до «Електронного суду» адвоката ОСОБА_3 тільки 11.03.2025 року.

Також про винесення ухвали від 24.02.2025 року по справі №496/6781/24 не в терміни, які зазначені Біляївським районним судом Одеської області, на думку скаржника, свідчить клопотання адвоката ОСОБА_3 від 06.03.2025 року щодо повідомлення про результати розгляду скарги на бездіяльність слідчого в порядку ст. 303 КПК України. Після чого як вже було зазначено вище тільки 11.03.2025 року адвокат ОСОБА_3 отримала ухвалу від 24.02.2025 року по справі № 496/6781/24.

Крім того, скаржник зазначає, що з текстом ухвали від 24.02.2025 року по справі № 496/6781/24, 11.03.2025 року до «Електронного суду» була завантажена довідка про набрання судовим рішенням законної сили з зазначенням, що ухвала від 24.02.2025 року набрала законної сили 03.03.2025 року.

24 березня 2025 року адвокат ОСОБА_3 звернулась з дисциплінарною скаргою до Вищої ради правосуддя щодо судді Біляївського районного суду Одеської області ОСОБА_4 . На підставі вищезазначеного, скаржником було подано заяву 20.05.2025 року до ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві із заявою про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 366 КК України.

Слідчий суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до Висновку Судової палати у кримінальних справах ВСУ щодо питання про початок кримінального провадження стосовно суддів, яке пов`язане зі здійсненням ними судочинства від 01.07.2013, для забезпечення незалежності судів, при отриманні заяви про вчинений суддею злочин, яке пов`язане зі здійсненням ним судочинства, уповноважений орган повинен внести до ЄРДР та розпочати розслідування тільки таку заяву або повідомлення, які мають ознаки кримінального правопорушення, а не будь-які інші. Такий обов`язок слідчого і прокурора визначено ч. 1 ст. 2 КК України, оскільки підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК (складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів) полягає в перекрученні істини в офіційному документі, вчиненому службовою особою з використанням свого службового становища. Відповідно до вимог ст. 91 КПК України подію злочину слід розуміти як елемент об`єктивної сторони складу злочину, що відбувся у певний час, у певному місці та певним способом.

Обов`язковою ознакою службового підроблення є його предмет офіційні документи. Для того, щоб той чи інший акт був визнаний документом та мав статус офіційного, він повинен відповідати низці ознак: 1) документ повинен містити певну інформацію (відомості, дані тощо); 2) ця інформація повинна бути зафіксована у тій чи іншій формі (письмовій, цифровій, знаковій) і мати певні реквізити (бланк, печатку, штамп, голограму), які передбачені законом чи іншим нормативним актом; 3) інформація повинна бути зафіксована на відповідному матеріальному носії (папері, дискеті, диску, магнітній, кіно-, відео-, фотоплівці тощо) з метою її наступного зберігання, використання або розповсюдження; 4) документ повинен бути складений, засвідчений, виданий чи розповсюджений в інший спосіб службовою особою від імені державних органів, органів місцевого самоврядування, громадських організацій та об`єднань, а також підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності; 5) офіційним щодо ст. 366 КК є лише такий документ, який засвідчує факти, що мають юридичне значення, тобто такі, які породжують, змінюють чи припиняють певні правовідносини.

Об`єктивна сторона службового підроблення полягає у перекрученні істини в офіційному документі, вчиненому службовою особою з використанням свого службового становища. Цей злочин виявляється тільки в активній поведінці службової особи і може бути вчинений однією з декількох альтернативне передбачених в ч. 1 ст. 366 КК дій: а) внесення до документів неправдивих відомостей; б) інше підроблення документів; в) складання неправдивих документів; г) видача неправдивих документів.

Внесення до документів неправдивих відомостей означає включення інформації, яка цілком або частково не відповідає дійсності, до справжнього офіційного документа. Отже, у всіх цих ситуаціях зміст справжнього документа змінюється лише частково частина відомостей у ньому відповідає дійсності, а частина має неправдивий характер. При цьому форма документа та всі його реквізити відповідають необхідним вимогам.

Інше підроблення документів припускає повну або часткову зміну змісту документа чи його реквізитів, однак не за рахунок внесення до нього неправдивих відомостей, а шляхом їх виправлень, підчищень, дописок, витравлювань та іншими подібними способами. Інше підроблення документів є своєрідним антиподом внесення до документа неправдивих відомостей, оскільки неправдиві відомості у цьому випадку до документа не вносяться, а виправляються або знищуються відомості, що вже є у документі та відповідають дійсності.

Складання неправдивих документів це повне виготовлення документа, який містить інформацію, що не відповідає дійсності. При цьому форма та реквізити документа відповідають необхідним вимогам.

Видача неправдивих документів означає надання фізичним або юридичним особам такого документа, зміст якого цілком або частково не відповідає дійсності і який був складений або службовою особою, яка його видала, або іншою службовою особою. Видача неправдивого документа буде мати місце й у тому випадку, якщо документ був складений приватною особою, але потім був засвідчений службовою особою і виданий нею іншим фізичним чи юридичним особам від імені тієї організації, яку представляє службова особа, що видала цей документ.

Однак, в заяві про вчинення кримінального правопорушення не міститься достатніх об`єктивних даних, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України. Відсутні будь-які конкретні фактичні дані про складання, видачу суддею завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.

Вказане позбавляє слідчого можливості провести перевірку конкретних фактів на предмет наявності/відсутності у діях/бездіяльності особи складу злочину.

Таким чином, заява ОСОБА_3 ґрунтується лише на припущеннях про протиправність дій слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області.

Тому такі відомості не підлягають внесенню до ЄРДР.

Позиція слідчого судді щодо оцінки в бездіяльності слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві.

Ознайомившись та всебічно вивчивши скаргу заявника ОСОБА_3 , слідчий суддя дійшов висновку про відсутність у діях слідчого ознак бездіяльності.

Як вбачається з матеріалів, слідчим було надано обґрунтовану відповідь щодо меж повноважень Державного бюро розслідувань та скеровано лист до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області щодо проведення службового розслідування за фактом можливого несанкціонованого втручання в електронну систему слідчим суддею Біляївського районного суду ОСОБА_4 . Вказану інформацію слідчий довів до відома заявника, що підтверджує вжиття відповідних заходів реагування.

Щодо відповідності скарги вимогам КПК України.

Перевіривши відповідність скарги вимогам ст. ст. 303, 304 КПК України, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності.

Положеннями ст. 303 КПК України, передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, у тому числі рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Разом з тим, в матеріалах скарги поданої ОСОБА_3 до Пересипського районного суду міста Одеси на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення відсутня прохальна частина.

Відсутність у скарзі прохальної частини унеможливлює вирішення слідчим суддею питання про відкриття провадження у даній справі.

Висновок за результатами розгляду скарги.

З урахуванням викладеного, відсутні підстави для задоволення скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, викладена у заяві, поданій до ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві 20.05.2025 року.

Керуючись статтями 7, 9, 303-307, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя-

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення, - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1