Справа № 539/2878/25
Провадження № 1-кп/539/241/2025
УХВАЛА

19 червня 2025 року місто Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Лубнах клопотання прокурора про продовження обвинуваченому дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 лютого 2025 року за № 0000074, щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Лубен Полтавської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, неодруженого, непрацюючого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не є депутатом, не є інвалідом, перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 , раніше судимого: 22 лютого 2024 року Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за частиною четвертою статті 246, статтею 336 Кримінального кодексу України (далі КК України) у вигляді позбавлення волі строком на 5 років, відповідно до статті 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частинами першою, другою статті 307, частиною першою статті 309 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

16 червня 2025 року до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від прокурора Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 лютого 2025 року за № 0000074, щодо ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами першою, другою статті 307, частиною першою статті 309 КК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 червня 2025 року у справі № 539/2822/25 (провадження № 1-кп/539/241/2025) визначено головуючого суддю ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 17 червня 2025 року у кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання на 19 червня 2025 року.

Ухвалою суду від 18 червня 2025 року задоволено клопотання захисника про проведення підготовчого судового засідання в режимі відеоконференції.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні заявив клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання мотивоване тим, що у провадженні суду перебуває вказане кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 , останньому за результатами досудового розслідування пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами першою, другою статті 307, частиною першою статті 309 КК України, а саме у незаконному збуті, в тому числі, вчиненому повторно, а також у незаконному придбанні, зберіганні наркотичних засобів, без мети збуту.

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_4 , будучи особою, яка перебуває на лікуванні у медичному центрі Київського міського відділення Міжнародної благодійної організації «Реабілітаційний центр «Сходи» з діагнозом: «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів», перебуваючи на програмі замісної підтримувальної терапії для хворих з наркотичною залежністю та отримуючи у її рамках препарати що містять наркотичні засоби, 23 лютого 2025 року отримав для самостійного приймання на десять днів препарат «Metadone ZN», який у своєму складі містить наркотичний засіб метадон. 24 лютого 2025 року приблизно о 13.07 год, ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: Полтавська область, місто Лубни, проспект Володимирський, 99, діючи з прямим умислом, з корисливим мотивом, незаконно збув особі із зміненими особистими даними « ОСОБА_8 » за 300 грн дві пігулки метадону, які відповідно до висновку експерта від 26 лютого 2025 року № СЕ-19/117-25/4615-НЗГІРАП є наркотичним засобом, обіг яких обмежено, загальною масою 0,051 г. Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується в незаконному збуті наркотичних засобів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 307 КК України.

Також ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він, будучи особою, яка перебуває на лікуванні у медичному центрі Київського міського відділення Міжнародної благодійної організації «Реабілітаційний центр «Сходи», з діагнозом: «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів», перебуваючи на програмі замісної підтримувальної терапії для хворих з наркотичною залежністю та отримуючи у її рамках препарати, що містять наркотичні засоби, 21 березня 2025 року отримав для самостійного приймання на десять днів препарат «Metadone ZN», який у своєму складі містить наркотичний засіб метадон. 21 березня 2025 приблизно о 16.01 год ОСОБА_9 , знаходячись за адресою: Полтавська область, місто Лубни, проспект Володимирський, 99, діючи повторно, з прямим умислом, з корисливим мотивом, незаконно збув особі із зміненими особистими даними « ОСОБА_8 » за 1 500 грн десять пігулок метадону, які відповідно до висновку експерта від 09 квітня 2025 року № СЕ-19/117-25/7699-НЗПРАП є наркотичним засобом, обіг яких обмежено, загальною масою 0,242 г. Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується в незаконному збуті наркотичних засобів, що вчинено повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 307 КК України.

Крім того, ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він на початку березня 2025 року (точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено), перебуваючи біля будинку № 99 на проспекті Володимирському у місті Лубнах Полтавської області помітив пакет з речовиною канабіс, який відноситься до наркотичного засобу, обіг якого обмежено. Після чого ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переніс вказаний пакет до місця свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , де заховав у кімнаті, залишивши зберігати до 21 березня 2025 року, з метою особистого вживання, без мети збуту. 21 березня 2025 року о 18.27 год працівниками Лубенського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 , у ході якого виявлено та вилучено речовину рослинного походження канабіс, масою згідно з висновком судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів від 04 квітня 2025 року № СЕ-19/117-25/7701-НЗПРАП 0,894 г, від 04 квітня 2025 року № СЕ-19/117-25/7702-НЗПРАП 6,272 г, а всього загальною масою 7,166 г, що згідно з наказом Міністерства охорони здоров`я від 01 серпня 2000 року № 188 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» перевищує невеликі розміри, які ОСОБА_4 незаконно зберігав без мети збуту. Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується в незаконному придбанні, зберіганні наркотичних засобів, без мети збуту, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 309 КК України.

21 березня 2025 року о 17.08 год ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Лубен Полтавської області, який проживає у кімнаті АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, раніше судимого: 22 лютого 2024 року Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за частиною четвертою статті 246, статтею 336 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 5 років та підставі статті 75 КК України звільненого від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки, фактично затримано відповідно до статті 208 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами першою та другою статті 307 КК України.

22 березня 2025 року за вказаними фактами злочинної діяльності ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами першою та другою статті 307 КК України.

23 березня 2025 року слідчим суддею Лубенського міськрайонного суду Полтавської області відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 19 травня 2025 року.

Разом з тим 13 травня 2025 року ОСОБА_4 вручено повідомлення про змінену підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами першою, другою статті 307, частиною першою статті 309 КК України.

12 травня 2025 року керівником Лубенської окружної прокуратури Полтавської області продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні до трьох місяців, тобто до 22 червня 2025 року.

У подальшому ухвалою слідчого судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15 травня 2025 року відносно підозрюваного ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 22 червня 2025 року.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- даними, встановленими з протоколу про хід та результати проведення контролю за вчиненням злочину від 26 лютого 2025 року, відповідно до якого 24 лютого 2025 року проведено оперативну закупку небезпечного наркотичного засобу метадон у ОСОБА_4 ;

- даними, встановленими з протоколу огляду грошових коштів від 24 лютого 2025 року, згідно з яким проведено огляд грошових коштів у розмірі 1 000 грн, виділених для проведення оперативної закупки у ОСОБА_4 ;

- даними, встановленими з протоколу добровільної видачі від 24 лютого 2025 року, за змістом якого, ОСОБА_8 добровільно видав працівникам поліції, придбаний у ОСОБА_4 небезпечний наркотичний засіб метадон, що знаходився в одному блістері;

- даними, встановленими з висновку експерта від 26 лютого 2025 року № СЕ-19/117-25/4615-НЗПРАП, відповідно до якого засіб, придбаний 24 лютого 2025 року під час проведення оперативної закупки у ОСОБА_4 , є наркотичним засобом, обіг яких обмежено, загальною масою 0,051 г;

- даними, встановленими з протоколу допиту свідка ОСОБА_8 від 11 лютого 2025 року, відповідно до якого останній дав показання про те, що йому відомий ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на систематичній основі займається збутом наркотичних засобів;

- даними, встановленими з протоколу допиту свідка ОСОБА_8 від 26 лютого 2025 року, згідно з яким останній дав показання про те, що 24 лютого 2025 року він придбав у ОСОБА_4 наркотичний засіб метадон, а саме дві пігулки, які у подальшому він добровільно видав працівникам поліції;

- даними, встановленими з протоколу допиту свідка ОСОБА_11 від 26 лютого 2025 року, за змістом якого остання надала показання про те, що 24 лютого 2025 року вона була присутня як понята під час проведення оперативної закупки у ОСОБА_4 , під час чого ОСОБА_8 добровільно видав працівникам поліції придбані у ОСОБА_4 дві пігулки білого кольору;

- даними, встановленими з протоколу допиту свідка ОСОБА_12 від 26 лютого 2025 року, відповідно до якого останній дав показання про те, що 24 лютого 2025 року він був присутній як понятий під час проведення оперативної закупки у ОСОБА_4 , під час чого ОСОБА_8 добровільно видав працівникам поліції придбані у ОСОБА_4 дві пігулки білого кольору;

- даними, встановленими з протоколу затримання ОСОБА_4 відповідно до статті 208 КПК України від 21 березня 2025 року, за змістом якого вилучено грошові кошти в загальній сумі 190 грн, які при освітленні джерелом ультрафіолетового випромінювання освічуються яскравим зеленим кольором;

- даними, встановленими з протоколу освідування ОСОБА_4 від 21 березня 2025 року, відповідно до якого на лівій та правій руці останнього, а також на кофті, яка одягнута на останньому виявлено нашарування речовини, яка при освітленні джерелом ультрафіолетового випромінювання освічується яскравим зеленим кольором;

- даними, встановленими з протоколу обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 , що за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого вилучено пігулки та речовину рослинного походження;

- даними, встановленими з протоколу огляду від 22 березня 2025 року під час якого в ломбарді «Скарбниця», що за адресою: Полтавська область, місто Лубни, проспект Володимирський, 21, вилучено грошові кошти на загальну суму 1 000 грн, купюрами номіналом по 500 грн, на яких виявлено за допомогою ультрафіолетового випромінювання нашарування речовини, яка освічується яскравим зеленим кольором;

- даними, встановленими з висновку експерта від 09 квітня 2025 року № СЕ-19/117-25/7699-НЗПРАП, відповідно до якого 10 пігулок, які придбані у ОСОБА_4 , є наркотичним засобом, обіг яких обмежено, загальною масою 0,242 г;

- даними, встановленими з висновку експерта від 09 квітня 2025 року № СЕ-19/117-25/7699-НЗПРАП, згідно з яким 10 пігулок, які придбані у ОСОБА_4 , є наркотичним засобом, обіг яких обмежено, загальною масою 0,242 г;

- даними, встановленими з висновків експерта від 04 квітня 2025 року № СЕ-19/117-25/7701-НЗПРАП та від 04 квітня 2025 року № СЕ-19/117-25/7702-НЗПРАП, згідно з якими установлено, що в помешканні ОСОБА_4 вилучено наркотичний засіб канабіс масою 0,894 г та 6,272 г, а всього загальною масою 7,166 г.

- іншими доказами у їх сукупності.

Метою застосування запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, відповідно до статті 177 КПК України, є забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду.

Так, ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, без обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, чи в разі застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу, через усвідомлення можливої втрати свободи на тривалий строк, зможе ухилитися від суду, змінити місце свого проживання, не повідомивши про це прокурора або суд, що унеможливить своєчасне виконання процесуальних рішень та призначення йому покарання за скоєне кримінальне правопорушення.

Установлено, що обвинувачений раніше вчиняв кримінальне правопорушення та має непогашену судимість, а саме 22 лютого 2024 року засуджений Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за частиною четвертою статті 246, статтею 336 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 5 років та підставі статті 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки, тобто на шлях виправлення не став, а навпаки почав свою злочинну діяльність пов`язану зі збутом наркотичних речовин.

Крім того, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, значна частина території України на даний час окупована, де ведуться активні бойові дії. Перебуваючи на волі, без застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також у випадку застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу, ОСОБА_4 , переслідуючи мету уникнення від кримінальної відповідальності, зможе залишити місце свого проживання, що у подальшому призведе до неможливості прийняття кінцевого рішення по справі.

Метою застосування запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою є запобігання спробам вчинити інше кримінальне правопорушення. Фактичні підстави застосування запобіжного заходу тримання під вартою, є систематичність вчинення тяжких злочинів ОСОБА_4 , оскільки він на даний час обвинувачується у вчиненні двох епізодів тяжких злочинів передбачених частинами першої та другою статті 307 КК України та кримінального проступку за частиною першою статті 309 КК України, а також, маючи непогашену судимість, вчинив інший тяжкий, корисливий злочин. Таким чином, перебування ОСОБА_4 на волі, без застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, призведе до продовження його злочинної діяльності.

Метою застосування запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою є запобігання спробам незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні. Перебуваючи на волі, обвинувачений, переслідуючи мету уникнення від кримінальної відповідальності, як самостійно, так і із залученням сторонніх осіб, схильних до вживання наркотичних речовин, зможе незаконно вплинути шляхом погроз або вмовлянь на свідків, що призведе до зміни ними своїх показань або відмови від дачі показань, оскільки йому відомі особисті анкетні дані свідків.

Метою застосування запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою є запобігання спробам перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Без застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, або в разі обрання йому більш м`якого запобіжного заходу, ОСОБА_4 , через усвідомлення можливості позбавлення волі на строк до 10 років, матиме реальну можливість перешкоджати проведенню своєчасного судового розгляду, що призведе до затягування справи та неможливості прийняття законного та обґрунтованого рішення по справі.

Вказані ризики обґрунтовано не дають підстав застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою. Інші більш м`які запобіжні заходи не можливо застосувати до ОСОБА_4 з наступних причин:

- особисте зобов`язання не можливо застосувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжких злочинів. Крім того, перебування ОСОБА_4 на волі призведе до вчинення ним нових злочинів;

- особиста порука не можливо застосувати у зв`язку з тим, що до прокурора не надходили письмові звернення осіб, які заслуговують на довіру, щодо взяття на поруки обвинуваченого;

- домашній арешт неможливо застосувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 , матиме реальну можливість контактувати з наркозалежними особами, що призведе до продовження його злочинної діяльності у вигляді збуту наркотичних засобів та психотропних речовин.

На підставі викладеного прокурор просив: продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на два місяці відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити заставу в межах сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121 120 грн.

Захисник ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні заперечив щодо позаного прокурором клопотання. Вказував, що сторона обвинувачення посилається в своїх доводах під час продовження строку тримання під вартою зокрема на ризики, передбачені пунктами 1, 3, 4, 5 ст. 177 КПК України. Проте, одні з цих ризиків зменшились, а інші взагалі відсутні. Посилаючись на ці ризики сторона обвинувачення не врахувала те, що підозрюваний: визнав повністю вину в пред`явленому обвинуваченні, доказом є відомості в обвинувальному акті які наявні в матеріалах справи; дає стабільні визнавальні показання, доказом є протокол допиту обвинуваченого від 13 травня 2025 року, який наявний у матеріалах цього заперечення; переховуватись від органів досудового розслідування і суду обвинувачений не буде, так як: 24 лютого 2022 року о 05 год РФ незаконно вторглась на територію України та здійснила збройний напад, застосовуючи ЗС РФ. За Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, який у подальшому було продовжено, в тому числі до 06 серпня 2025 року. Через це, обвинувачений: перетнути кордон України не зможе так, як паспорту не отримував який дає право виїзду за кордон; по всій країні діє комендантська година, знаходяться блокпости; в розшук не оголошувався; приводів до нього не застосовувалось. Обвинувачений має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає постійно з народження (44 роки). Цей факт підтверджується відомостями зазначеними в паспорті ОСОБА_4 та характеристикою від 09 травня 2025 року, фотокопії яких додані до матеріалів заперечення, і не заперечується стороною обвинувачення. Через це, посилання прокурора на наявність ризику переховування від органів досудового розслідування або суду у зв`язку з усвідомлення можливої втрати свободи на тривалий строк є необґрунтованим.

Захисник вказував, що із свідками, які допитані органом досудового розслідування та попереджені про кримінальну відповідальність стосовно їх показань, обвинувачений не спілкується, і спілкуватись не планує, впливу на них ніякого немає і не мав, що підтверджується відсутністю застосування до них заходів безпеки передбачених нормами КПК України, і, як наслідок, відсутністю заяв у поліції свідків про вплив на них підзахисним. Звернув увагу суду, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, де заявник є залегендованою особою. Вчиняти інше кримінальне правопорушення наміру не має, і протилежному немає жодних доказів. Твердження прокурора, що ОСОБА_4 може продовжити свою злочинну діяльність є необґрунтованими, і тільки припущенням сторони обвинувачення. Перешкоджати кримінальному провадженню наміру не має, так як активно сприяє встановленню всіх обставин кримінального провадження.

Захисник зазначив, що свої процесуальні обов`язки ОСОБА_4 виконував і буде виконувати належним чином: від слідства і суду не переховується і не збирається; за межі області по місцю свого проживання не виїжджає і не планує; Підзахисний раніше притягувався до кримінальної відповідальності, але запобіжних заходів в тих кримінальних провадженнях він не порушував, і протилежному доказів не має.

Щодо особи обвинуваченого захисник вказував, що ОСОБА_4 має міцні соціальні зв`язки, а саме: наявність матері ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; двох неповнолітніх дітей ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Доказом є витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження який доданий до матеріалів заперечення; рідного брата ОСОБА_16 ; має постійне місце проживання на АДРЕСА_1 , де проживає постійно з народження (44 роки). Доказом є зазначені відомості в паспорті останнього, та характеристика; негативні характеристики за місцем проживання щодо останнього відсутні, доказом є характеристика від 09 травня 2025 року голови ОСББ «Житло плюс», яка наявна в матеріалах клопотання сторони обвинувачення; має середньо-спеціальну освіту, закінчив ПТУ- 53; в 20012003 роках служба в армії у військовій частині. До вчинення злочину працював: в 2004 році служба в ОВС місто Кременчук, Полтавської області; в 2005 році на підприємстві охоронником; увесь інший час працював за цивільно-правовими угодами (доказом є аналітична довідка надана органом досудового розслідування).

Щодо віку та стану здоров`я обвинуваченого захисник вказував, що ОСОБА_4 до затримання перебував на лікуванні у медичному центрі Київського міського відділення Міжнародної благодійної організації «Реабілітаційний центр «Сходи» з діагнозом: «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіноїдів». Доказом є інформаційна довідка від 07 травня 2025 року № 22 з вказного реабілітаційного центру.

Стосовно розміру застави захисник зазначив, що розмір застави у 121 120 грн є непомірним для обвинуваченого, оскільки останній працював за цивільно-правовими угодами, стабільного доходу не мав, фінансово допомагає двом неповнолітнім дітям. Батько обвинуваченого помер, мати пенсійного віку працює маляром-штукатуром на підприємстві «Лубнижитлобуд 2010», отримує мінімальну платню 5 082 грн. Через це обвинувачений і його близькі родичі не можуть внести таку заставу. Доказом є: фотокопія свідоцтва про смерть батька обвинуваченого; фотокопія свідоцтва про народження обвинуваченого; фотокопія свідоцтва про одруження батьків обвинуваченого; фотокопія паспорту матері обвинуваченого; фотокопія довідки про доходи матері обвинуваченого; фотокопія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження.

Захисник просив врахувати, що ОСОБА_4 обвинувачується лише у двох епізодах злочинної діяльності; у збуті психотропної речовини у невеликих розмірах (по епізоду № 1 дві пігулки, по епізоду № 2 десять пігулок «Метадону»); вимоги пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується суд при вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме: тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Водночас в клопотанні про продовження дії відносно ОСОБА_4 виняткового запобіжного заходу сторона обвинувачення не довела обставину, передбачену пунктом 3 частини першої статті 194 КПК України недостатності застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, для запобігання встановленим вище ризикам, із урахуванням обставин і тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_17 , даних про його особу та конкретних обставин цього кримінального провадження а саме в їх сукупності.

Захисник стверджував, що сама по собі тяжкість вчинення кримінального правопорушення не може бути підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу тримання під вартою. Так, кримінальним процесуальним законом установлено презумпцію застосування більш м`якого запобіжного заходу, якщо не доведено, що він не є достатнім для досягнення мети запобіжного заходу. Обов`язок доведення того, що менш суворий вид запобіжного заходу є недостатнім покладається на сторону обвинувачення. Поряд із загальною та особливою складовими підставами для застосування запобіжного заходу суд повинен також ураховувати обставини, зазначені в статті 178 КПК України, й оцінити їх у сукупності. До того ж, перелік таких обставин не є вичерпним. При цьому, законодавцем підкреслюється, що застосування запобіжного заходу не має карального характеру, а його метою є саме забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, з тим щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, передбачена статтею 2 КПК України. Однак ці всі відомості, з огляду на комплекс викладених вище даних та обставин, не свідчать про неможливість запобігти ризикам, передбаченими статтею 177 КПК України, в разі застосування судом більш м`якого запобіжного заходу такого як домашнього арешту у нічний період доби з покладенням обов`язків передбачених частиною п`ятою статті 194 КПК України не вказують на його недієздатність, через це не є мотивованою й достатньою підставою для обрання підозрюваному ініційованого стороною обвинувачення найсуворішого запобіжного заходу. Отже, подане клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на два місяці є необґрунтованим, клопотання сторони обвинувачення задоволенню не підлягає, а підлягає тільки частковому задоволенню.

Захисник звернув увагу на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 20 травня 2025 року у справі № 544/790/25 (провадження № 11-сс/814/340/25).

На підставі викладеного захисник просив: у задоволенні клопотання сторони обвинувачення про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_4 на два місяці відмовити; обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний період доби за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 КПК України. Цей вид запобіжного заходу буде достатнім та ефективним заходом забезпечення кримінального провадження, який узгоджуватиметься з метою його застосування та буде достатніми стримуючими засобами, щоб забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, при цьому, відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства й вимогами захисту основоположних прав особи, а утримання підозрюваного під вартою є недоцільним та необґрунтованим, а також дозволять останньому працювати і фінансово забезпечувати себе і фінансово допомагати двом дітям.

Обвинувачений підтримав доводи захисника, просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Встановлено, що ухвалою слідчого судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23 березня 2025 року застосовано до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів. Зазначено, що ухвала діє до 19 травня 2025 року включно та підлягає негайному виконанню після її проголошення. Відповідно до частини п`ятої статті 182, частини третьої статті 183 КПК України визначено розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 процесуальних обов`язків у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 151 400 грн. Зобов`язано уповноважену службову особу місця ув`язнення, у разі внесення застави, негайно звільнити ОСОБА_4 з-під варти та повідомити про це прокурора та/або суд. Вказано, що з моменту звільнення ОСОБА_4 з-під варти у зв`язку з внесенням застави він буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави. У разі внесення застави покладено на ОСОБА_4 наступні обов`язки: прибувати до слідчого, який здійснює досудове розслідування, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками у цьому кримінальному провадженні. Вказані обов`язки в разі внесення застави покладаються на ОСОБА_4 строком на 2 (два) місяці, який починається з моменту звільнення з-під варти після внесення застави. У разі невиконання перелічених обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовуються у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 КПК України.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 22 квітня 2025 року у справі № 539/1136/25 залишено без змін ухвалу слідчого судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23 березня 2025 року.

Ухвалою слідчого судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15 травня 2025 року продовжено ОСОБА_4 строк тримання під вартою в Державній установі «Полтавська установа виконання покарань (№ 23)» до 22 червня 2025 року, в межах строку досудового розслідування. Відповідно до частини третьої статті 183 КПК України розмір застави визначено у сумі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює сумі, еквівалентній 151 400 грн. Звільнено підозрюваного ОСОБА_4 з-під варти в разі внесення за нього застави у розмірі 151 400 грн, при цьому зобов`язано його: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про зміну місця свого проживання та місця роботи. Застава може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою, які мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі. У разі невиконання заставодавцем обов`язків, покладених на нього судом, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України. У разі звернення застави в дохід держави судом буде вирішено питання про застосування до цього підозрюваного іншого запобіжного заходу. Застава, що не була звернена в дохід держави, буде повернута підозрюваному, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень.

Відповідно до частини третьої статті 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною другою статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (пункт 4 частини другої статті 183 КПК України).

Як вбачається з матеріалів клопотання, у цьому випадку, необхідність його застосування прокурор обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, передбачених частинами першою та другою статті 307 КК України, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, та кримінального проступку за частиною першою статті 309 КК України; наявні докази, здобуті під час досудового слідства які є вагомими та достатніми; ОСОБА_4 після вчинення кримінального правопорушення, на шлях виправлення не став, а навпаки почав свою злочинну діяльність пов`язану зі збутом наркотичних речовин та, перебуваючи на волі без застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, матиме реальну можливість незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, зможе продовжити свою злочинну діяльність пов`язану зі збутом психотропних речовин, що призведе лише до вчинення ним нових умисних злочинів з метою незаконного збагачення.

Суд сприймає як переконливі й такі, що заслуговують на увагу, доводи сторони обвинувачення в частині аргументації ризиків, передбачених статтею 177 КПК України у цьому провадженні, оскільки, враховуючи позицію Європейського суду з прав людини в частині того, що наявність певного ризику/ризиків, зокрема ризику втечі, має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови»), такі ризики належним чином вмотивовані прокурором та підтверджуються наявними матеріалами, у тому числі у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Також вагомим є наведений стороною обвинувачення ризик того, що обвинувачений, перебуваючи на свободі, може здійснювати незаконний вплив на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Факт направлення обвинувального акта до суду та призначення підготовчого судового засідання не зменшує ризик можливого незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, а навпаки збільшує вірогідність його настання внаслідок обізнаності обвинуваченого з усіма наявними матеріалами кримінального провадження, у тому числі, протоколами допитів свідків з наданими показаннями та наближенням стадії допиту свідків.

Суд не виключає, що у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу обвинувачений може продовжити злочинну діяльність або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризик повторного вчинення кримінального правопорушення суд оцінює як високий, оскільки, обвинувачений ніде не працює, відповідно до обвинувального акта, вчинив інкриміновані йому кримінальні правопорушення, зокрема, з метою заробітку, тому суд вважає, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, також суд враховує, що обвинувачений, будучи засудженим, належних висновків не зробив та продовжив вчиняти кримінальні правопорушення.

За результатами встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів, викладених стороною обвинувачення та стороною захисту, суд вважає, що прокурором доведено наявність обставин, передбачених частиною першою статті 194 КПК України.

Суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінивши у сукупності всі доводи, вважає, що вони у своїй сукупності вказують на те, що обставини, передбачені пунктом 3 частини першої статті 194 КПК України, є дійсними, що, у світлі норм кримінального процесуального законодавства, свідчить про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд відмічає, що ризиком у цьому випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від органу досудового розслідування, суд враховує, що такі дії цілком вірогідні з огляду на покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих злочинів.

Дані, визначені пунктами 13 частини третьої статті 132 КПК України, є дійсними, оскільки встановлено наявність передумов, регламентованих пунктом 3 частини першої статті 194 КПК України.

Оцінюючи можливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

Суд враховує, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою. Обираючи строк тримання під вартою обвинуваченому, суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише його права, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Вирішуючи питання про співвідношення у вигляді домашнього арешту у нічний період доби та тримання під вартою, суд зазначає наступне. Домашній арешт та тримання під вартою є ізоляційними запобіжними заходами, проте рівень ізоляції особи за ними суттєво відрізняється з огляду на умови, пов`язані з позбавленням (обмеженням) волі підозрюваного. У цьому контексті домашній арешт є «несуворою» формою ізоляції обвинуваченого та, зокрема, не запобігає можливості вільного спілкування останного як особисто, так і за допомогою засобів телекомунікації з особами, стосовно яких є обов`язок утриматись від спілкування.

Слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення клопотання сторони захисту щодо застосування до підозрюваного запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, а саме у вигляді домашнього арешту у нічний період доби, оскільки такий запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, визначеним частиною першою статті 177 КПК України, які судом визнано доведеними.

При вирішенні питання про продовження (зміну) запобіжного заходу, суд, серед іншого, бере до уваги наявність в обвинуваченого постійного місця проживання, перебування на його утриманні двох дітей, довідку щодо стану здоров`я. Однак, зважаючи на те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частинами першою, другою статті 307, частиною першою статті 309 КК України, а також ризики, наявність яких встановлена судом, застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, у тому числі домашнього арешту з покладенням відповідних обов`язків, не здатне забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти встановленим ризикам.

Твердження захисника не можуть розцінюватися як підстава для зміни (обрання іншого) запобіжного заходу, оскільки вони не впливають на оцінку ризиків. При цьому судом перевірено наведені сторноною захисту доводи та досліджено докази, надані на підтвердження таких доводів.

За сукупності наведених обставин, суд вважає за доцільне клопотання прокурора задовольнити тав відмовити у задоволенні клопотання захисника. Задовольняючи клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує вимоги статті 183 КПК України та вважає за необхідне визначити обвинуваченому заставу у розмірі, який буде достатнім для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків, з урахуванням вимог статті 182 КПК України. Прокурором в підготовчому судовому засіданні доведено необхідність у визначенні обвинуваченому альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121 120 грн.

Керуючись статтями 194, 369, 372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника про застосування запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не пов`язаного з триманням під вартою, у вигляді домашнього арешту у нічний період доби, залишити без задоволення.

Клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто до 17 серпня 2025 року включно.

Визначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що в грошовому виразі становить 121 120 (сто двадцять одну тисячу сто двадцять) гривень.

У разі внесення застави у визначеному в ухвалі суду розмірі, вважається, що до обвинуваченого застосовано запобіжний захід у вигляді застави. Сума застави може бути внесена обвинуваченим або іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) у розмірі, визначеному в цій ухвалі, у національній грошовій одиниці України.

У разі звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти у зв`язку з внесенням застави покласти на нього такі обов`язки: прибувати до прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває без дозволу прокурора, суду; повідомляти прокурора, суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками у цьому кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених на обвинуваченого, визначити на строк два місяці з моменту звільнення з-під варти. Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент часу внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі суду, протягом дії ухвали.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурорів Лубенської окружної прокуратури Полтавської області, визначених у кримінальному провадженні від 04 лютого 2025 року № 0000074.

Копію ухвали вручити прокурору, захиснику для відома та направити обвинуваченому, керівнику Державної установи «Полтавська установа виконання покарань (№ 23)» для виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим в цей же строк з моменту вручення їй копії цієї ухвали.

Суддя ОСОБА_1