ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-кп/819/ 401/25
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2025 року Херсонський апеляційний суд у складі:

головуючого: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурорів: ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

адвоката : ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0003885 (об`єднаного з кримінальними провадженнями внесеними до ЄРДР №0001061, №0000526) за апеляційною скаргою прокурора Херсонської окружної прокуратури ОСОБА_10 на вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 22.05.2025 року щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсона, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2, 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 22.05.2023 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України та призначено покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки;

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців;

- за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки;

- за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання обраховано з моменту набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення за період з 27.11.2017 по 29.11.2017, 28.02.2018 по 28.02.2019, з 27.07.2021 по 06.03.2023, з 14.11.2024 по дату набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення в за один день позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 20160 , 81 грн.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь експерта ОСОБА_11 витрати на залучення експерта в розмірі 840 грн. Вирішено питання про речові докази.

Відповідно до вироку суду ОСОБА_8 визнано винуватим у тому, що він :

1. 16.10.2017 близько 19:20 год. повторно, умисно , таємно, пройшовши поза увагою охоронців, проник на територію автостоянки СТ «Херсонкооптранс», яка розташована за адресою: вул. Олександрівська, 30, м. Херсон, звідки шляхом відкриття незамкнених дверей, незаконно заволодів автомобілем належним ОСОБА_12 марки «Peugeot Partner», 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ринкова вартість якого складає 97 861,49 грн., на якому виїхав з території автостоянки, тим самим позбавивши потерпілого ОСОБА_12 можливості використовувати транспортний засіб за власним бажанням.

Суд кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортерним засобом, вчинене повторно, поєднане з проникненням в інше сховище.

2. 10.11.2017 року в період часу з 09:00 годин по 11:00 годин, умисно , таємно, шляхом вільного доступу, знаходячись на території дачної дільниці №725 дачного кооперативу «Садівництво-2» в м. Херсоні, вчинив крадіжку зварювального апарату інвенторного типу «Riga» модель «ММА-200», ринкова вартість якого складає 1 196,53 грн.; кутової шліфувальної машинки «Арсенал УШМ-230» ринкова вартість якої складає 920,96 грн., що належать ОСОБА_13 , після чого покинув місце вчинення злочину з викраденим майном та розпорядився ним на власний розсуд, в результаті чого заподіяв потерпілому матеріальний збиток на загальну суму 2 117,49 грн.

Суд кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

3. 10.11.2017 близько 22:45 години, переслідуючи єдиний умисел, діючи повторно, таємно, знаходячись на території дачної дільниці АДРЕСА_2 , незаконно, шляхом вільного доступу, де він перебував з дозволу господаря ОСОБА_14 з подвір`я його дачної ділянки викрав зварювальний інвертор «Kaiser Welding NBC-250», ринкова вартість якого складає 1 350,00 гривень; шліфувальної машинки «Протон МИТУ 180/1600», ринкова вартість якої складає 766,18 гривень, які поклав до пакету, а через 15 хвилин, близько 23:00 години, продовжуючи свої злочинні наміри, проник до домоволодіння ОСОБА_14 , що розташоване на території дачної дільниці АДРЕСА_2 , звідки викрав шліфувальну машинку «Т.І.Р. GmbH 74921», ринкова вартість якої складає 400,00 гривень; дрилю ударного «Фиолент МСУЮ-ІЗ-РЗ», ринкова вартість якої складає 1 090,00 гривень; спінінгу «Crocodile», довжиною 2,10 метра, ринкова вартість якого складає 166,67 гривень; двох спінінгів «Ocean liner», довжиною 2,70 метра, ринкова вартість одного спінінгу складає 460,00 гривень (загальна вартість двох спінінгів складає 920 гривень), які поклав до вищезазначеного пакету і мав намір у подальшому розпорядитися викраденим майном на власний розсуд, проте не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був помічений та зупинений потерпілим.

Суд кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло особою, яка виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

4. 02.06.2024 року приблизно о 20:22 годині, умисно, таємно, повторно, в умовах воєнного стану, знаходячись за адресою: вул. Стрітенська, 21, м. Херсон, біля приміщення магазину ТОВ «АТБ-Маркет» №243, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_15 залишив свій велосипед червоно-чорного кольору марки «FORMULA RODEO» та написом «Innovation Technology Design» на парковці поблизу магазину, розуміючи, що діє таємно, викрав вказаний велосипед, вартість якого складає 4 850 гривень, після чого розпорядився викраденим на власний розсуд, в результаті чого заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 185 КК України як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

5. 13.11.2024 року приблизно о 18:00 годині, умисно , повторно, в умовах воєнного стану, знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , проник до території домоволодіння, куди мав доступ лише ОСОБА_16 , який там мешкає, шляхом пошкодження вікна будинку, звідки викрав телевізор чорного кольору марки «LG» модель 49LB552V-ZA, вартість якого складає 8 499 гривень; дві пари окулярів марки «Samsung» моделі SSG5100GB, вартість яких складає 526 гривень; телевізор чорного кольору марки «SHARP» модель LC-32SH130E, вартість якого складає 2 833 грн., після чого розпорядився викраденим майном на власний розсуд, в результаті чого заподіяв потерпілому ОСОБА_16 матеріальну шкоду на загальну суму 11 858 гривень.

Суд кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Вимоги та узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок від 22.05.2025 року щодо ОСОБА_8 змінити з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

З мотивувальної частини вироку за епізодом злочину, який вчинено 02.06.2024 року та кваліфікації дій виключити кваліфікуючу ознаку повторність за ч. 4 ст. 185 КК України. Вважати вірною кваліфікацію за ч. 4 ст. 185 КК за цим епізодом - крадіжка , тобто таємне викрадення чужого майна вчинене повторно в умовах воєнного стану.

Визначити ОСОБА_8 покарання за :

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців;

- за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки;

- за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

На підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання за ч. 2 ст. 185 КК. Водночас у разі згоди ОСОБА_8 на застосування до нього положень ст. 49 КК України, звільнити його від кримінальної відповідальності за вчинення злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження щодо нього за епізодом від 10.11.2017 року закрити.

Витрати на проведення судово товарознавчої експертизи № 3409 МТ у розмірі 197,74 грн. віднести на рахунок держави.

Пункт 5 резолютивної частини викласти у наступній редакції : Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 19963,07 грн.

На обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що за епізодом крадіжки майна ОСОБА_13 від 10.11.2017 року на день розгляду провадження судом сплили строки давності, визначені п.3.ч.1 ст. 49 КК за вчинення нетяжкого злочину.

Крім того у зв`язку з набуттям чинності 09.08.2024 року Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024 кримінальне провадження в частині обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 190 КК за епізодом від 25.04.2021 року закрито на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК, тому інкриміноване ОСОБА_8 кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 190 КК за епізодом від 25.04.2021 року не впливає на перебіг строків давності.

Інших відомостей щодо переривання або зупинення строків давності не встановлено.

Тому до ОСОБА_8 за епізодом від 10.11.2017 року за ч. 2 ст. 185 КК має бути застосовано ст. 49 КК.

Також вказує на те, що судом було помилкового кваліфіковані дії обвинуваченого за епізодом від 02.06.2024 року за фактом крадіжки майна ОСОБА_15 .

Зазначає, що на час пред`явлення ОСОБА_8 обвинувачення за ч. 4 ст. 185 КК та на час розгляду справи в суді в іншому кримінальному провадженні ( справа №766/10240/23) вирок не ухвалено, тому кваліфікація його дій за ознакою повторності є неправильною. Попередні судимості ОСОБА_8 погашені.

Позиція учасників.

Прокурор ОСОБА_6 , прокурор ОСОБА_7 підтримали доводи і вимоги апеляційної скарги.

ОСОБА_8 та його захисник- адвокат ОСОБА_9 не заперечили проти задоволення апеляційних вимог прокурора.

Потерпілі в судове засідання не з`явилися, про дату час та місце апеляційного розгляду повідомлялися належним чином, заяв про відкладення апеляційного розгляду від потерпілих не надійшло.

Неприбуття потерпілих відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК не перешкоджає апеляційному розгляду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Мотиви суду.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК за встановлених судом на викладених у вироку обставин прокурор не оспорює.

Прокурор наводить доводи про наявність підстав для застосування положень ст. 49 КК до ОСОБА_8 за епізодом від 10.11.2017 року за фактом крадіжки майна ОСОБА_13 за ч. 2 ст. 185 КК та неправильної кваліфікації дій обвинуваченого за епізодом від 02.06.2024 року.

Перевіряючи такі доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує наступне.

Із вироку вбачається, що ОСОБА_8 визнано винуватим у тому, що він 10.11.2017 таємно вчинив крадіжку майна потерпілого ОСОБА_13 та заподіяв йому матеріальний збиток на загальну суму 2 117,49 грн.

Дії ОСОБА_8 за цим епізодом кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України.

Згідно з п.3 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Звільнення від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 49 КК (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від згоди потерпілого на таке звільнення.

ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні 10.11.2017 року кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України , отже п`ятирічний строк притягнення до кримінальної відповідальності спливає 10.11.2023 року, а відтак апеляційний суд має вирішити питання про застосування ст. 49 КК України.

Положеннями ст. 285 КПК України визначено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. Особі, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення. У разі якщо обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі № 521/8873/18 за змістом п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, частин 1, 4 ст. 286, ч. 3ст. 288 КПК України суди першої та апеляційної інстанцій мають обов`язок роз`яснити особі, яка притягується до кримінальної відповідальності, те, що на момент судового розгляду чи апеляційного перегляду закінчилися строки давності притягнення цієї особи до кримінальної відповідальності, що є правовою підставою, передбаченою ст. 49 КК України, для звільнення особи від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому КПК України, і таке звільнення є підставою для закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, а також право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави та наслідки такого заперечення.

Не роз`яснення судом першої інстанції відповідно до вимог ст. 285 КПК України зазначених обставин є порушенням вимог кримінального процесуального закону, що спричинило неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Строк давності - це передбачений ст. 49 КК певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення, що визначено в обвинувальному акті та встановлено судом, і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Вказаною нормою встановлено строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення відповідно до класифікації, визначеної положеннями ст. 12 КК, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення; правила обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення і переривання.

Згідно з ч. 3 ст. 49 КК перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

З наявної довідки з інформаційної аналітичної системи « Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимостей» від 10.12.2024 року ( т. 5 а.п. 185) не вбачається наявність обставин , які б давали підстави для зупинення чи переривання перебігу строків давності притягнення до кримінальної відповідальності в період з 10.11.2017 року по 10.11.2023 року. Кримінальне провадження за ч. 2 ст. 190 КК за епізодом заволодіння майном потерпілого ОСОБА_17 25.04.2021 року ухвалою суду від 14.03.2025 року закрито на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК у зв`язку зі втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна відповідальність, тому цим епізодом строк давності не перервано.

За умови встановлення обставин, які дають суду правові підстави для прийняття рішення про закриття кримінального провадження, суд зобов`язаний їх дослідити та перевірити, а також у разі згоди обвинуваченої особи прийняти рішення її звільнення від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст.417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок і закриває кримінальне провадження.

ОСОБА_8 під час апеляційного розгляду просив звільнити його від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 185 КК на підставі ст. 49 КК.

Зважаючи на те, що з часу скоєння інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК за епізодом від 10.11.2017 року пройшло більше 5-ти років, відомостей про те, що протягом цього часу ОСОБА_8 засуджувався за вчинення нового тяжкого чи особливо тяжкого злочину, ухилявся від слідства та суду матеріали провадження не містять, ОСОБА_8 в судовому засіданні надав згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності а тому колегія суддів вбачає підстави для звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчиненні крадіжки майна ОСОБА_18 10.11.2017 року.

За наведеного вирок суду щодо ОСОБА_8 необхідно змінити на підставі п. 3, 4 ч.1 ст. 409 КПК , скасувати в частині засудження ОСОБА_19 за ч. 12ст. 185 КК України за епізодом від 10.11.2017 року та звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності за вчинення вказаного кримінального правопорушення на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження в цій частині закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України. ( узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у справі № 185/3129/21 від 14 лютого 2024 року.)

Колегія суддів не погоджується із доводами апеляційної скарги щодо неправильної кваліфікації дій ОСОБА_8 за епізодом від 02.06.2024 року за кваліфікуючою ознакою- повторність.

Із вироку вбачається, що ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення 10.11.2017 року , яке кваліфіковано судом за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло особою, яка виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі. Зазначене кримінальне правопорушення вчинене в період непогашеної судимості ОСОБА_8 за попереднім вироком Херсонського міського суду від 02.02.2017 року, частково скасованим вироком Апеляційного суду херсонської області від 18.04.2017 року, яким його було засуджено за ч.1,2,3 ст. 185 КК, ч.1,4 ст. 70, ст. 71 КК України.

Відповідно до правового висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 14 вересня 2020 року у справі № 591/4366/18 у ситуації, коли в одному кримінальному провадженні розглядається два і більше епізоди вчинення тотожних чи однорідних злочинів, для повторності злочинів не має значення, була чи не була особа засуджена за раніше вчинений злочин. Проте у випадку розгляду різних кримінальних проваджень стосовно однієї особи, така обставина має значення, а тому повторність має місце лише у разі постановлення щодо особи обвинувального вироку за тотожний чи однорідний злочині в іншому кримінальному провадженні.

На підставі ст. 49 КК ОСОБА_8 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за епізодом від 10.11.2017 року за ч. 2 ст. 185 КК України .

Разом із тим, ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення 10.11.2017 року за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК, зазначений епізод розглядається в одному провадженні із епізодом від 02.06.2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України , а відтак є безпідставними доводи апеляційної скарги прокурора про те, що за епізодом від 02.06.2024 року суд неправильно кваліфікував дії обвинуваченого за ч. 4 ст. 185 КК за кваліфікуючою ознакою повторно.

Враховуючи викладене, апеляційну скаргу прокурора належить задовольнити частково.

Звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 185 КК тягне за собою підстави для зміни вироку в частині вирішення питання про витрати на експертизу. За епізодом крадіжка майна ОСОБА_13 10.11.2017 року було проведено судова товарознавча експертиза № 3354- МТ від 21.11.2017 року ( т 4 а.п. 102) ( прокурором в апеляційній скарзі помилкового зазначено висновок експерта № 3409-МТ) , вартість якої склала 197,74 грн. ( т. 5 а.п.202), ці витрати підлягають віднесенню на рахунок держави.

Подане обвинуваченим письмове клопотання про зарахування періоду попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі задоволенню не підлягає, оскільки положення ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII можуть бути застосовані лише до осіб, які вчинили злочин до 20 червня 2017 року включно . Натомість згідно з вироком, ОСОБА_8 засуджено за вчинення кримінальних правопорушень після 20.06.2017 року.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 ,409, 417, 419, 376 ч.2, п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, ст. 49 КК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 22.05.2025 року щодо ОСОБА_8 змінити, скасувати в частині засудження ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 185 КК України за епізодом від 10.11.2017 року та звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 за його обвинуваченням за ч. 2 ст. 185 КК України за епізодом від 10.11.2017 року закрити на підставі п.1ч. 2 ст. 284 КПК України.

Вважати ОСОБА_8 засудженим до покарання:

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців;

- за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки;

- за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим вважати ОСОБА_8 засудженим до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

Зменшити суму витрат на залучення експерта , які підлягають стягненню на користь Держави , стягнути з ОСОБА_8 на користь Держави витрати на залучення експерта у розмірі 19963,07 грн.

Витрати на проведення експертизи № 3354-МТ від 21.11.2017 року у розмірі 197, 74 грн. віднести на рахунок держави.

В іншій частині вирок суду щодо ОСОБА_8 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і з цього часу протягом 3-х місяців, а обвинуваченим у той же строк з дня отримання копії ухвали , може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4