Єдиний унікальний номер справи 531/1302/25
Номер провадження 1-кп/531/157/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2025 року Карлівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Карлівка кримінальне провадження №0000694 від 3 листопада 2024 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівка Донецької області, мешканця та зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, немаючого на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, не депутата, військовозобов`язаного, раніше судимого, а саме: 11.03.2015 Карлівським районним судом Полтавської області за ч.1 ст.186 КК України, до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.; 26.02.2018 Полтавським районним судом Полтавської області за ч.3 ст.186 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 років та 6 місяців. Звільнений 06.09.2019 у зв`язку з відбуттям строку покарання; 06.10.2023 Карлівським районним судом Полтавської області за ч.1 ст.125 КК України, до покарання у виді штрафу в розмірі 510 грн., ухвалою Карлівського районного суду Полтавської області від 14.12.2023 штраф змінено на громадські роботи на строк 30 годин, знятий з обліку 19.01.2024 в зв`язку з відбуттям покарання; 05.02.2024 Карлівським районним судом Полтавської області за ч.1 ст.125 та ст.126-1 КК України, до покарання у виді 240 годин громадських робіт, знятий з обліку 24.06.2024 в зв`язку з відбуттям покарання; 08.01.2025 Карлівський районним судом Полтавської області за ч.1 ст.309 КК України, до покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_5 в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності, а також вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», усвідомлюючи свою перевагу у віці та фізичному розвитку, маючи прямий умисел на заподіяння психологічних страждань, зумовлене певним дискримінаційним ставленням до потерпілої, з метою підтримання панівного становища по відношенню до неї, з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття в сім`ї, упродовж 2023 року, перебуваючи за місцем спільного проживання однією сім`єю, систематично вчиняв щодо своєї співмешканки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , домашнє насильство.

Так, упродовж 2023 року, ОСОБА_5 перебуваючи за місцем спільного проживання однією сім`єю, систематично вчиняв щодо своєї співмешканки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , психологічне насильство, що включало застосування насильства, що не спричиняло тілесних ушкоджень, словесні образи, погрози, залякування, та яке призвело до психологічних страждань останньої (на моральному рівні).

В період часу з 03.05.2023 по 05.10.2023 мали місце 4 документально підтверджені факти вчинення ОСОБА_5 психологічного насильства стосовно свої співмешканки ОСОБА_4 за 3 з яких він був протягом року підданий судом адміністративним стягненням за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Вироком Карлівського районного суду Полтавської області від 05.02.2024 ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1 та ч.1 ст.125 КК України.

Продовжуючи свої неправомірні дії, ОСОБА_5 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України та Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», умисно, систематично, упродовж 2023-2024 років вчиняє психологічне, економічне та фізичне насильство по відношенню до ОСОБА_4 , з якою спільно проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, за адресою: АДРЕСА_1 , що призвело до її психологічних страждань, погіршило якість життя та призвело до отримання нею легких тілесних ушкоджень.

Так, ОСОБА_5 маючи на меті єдиний злочинний умисел, вчинив домашнє насильство психологічного характеру по відношенню до ОСОБА_4 , з якою вони спільно проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, а саме 24.03.2024, близько 17:34 год. перебуваючи за місцем спільного проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно ОСОБА_4 , а саме ображав нецензурною лайкою, на зауваження не реагував.

За вказані дії постановою Карлівського районного суду від 29.04.2024 ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно ОСОБА_4 та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_5 08.09.2024, близько 11:40 перебуваючи за місцем спільного проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного, економічного та фізичного характеру по відношенню до ОСОБА_4 , з якою вони спільно проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, а саме ображав нецензурною лайкою, хапав за руки та пошкодив мобільний телефон належний останній.

За вказані дії постановою Карлівського районного суду від 17.10.2024 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП, за фактом вчинення домашнього насильства відносно ОСОБА_4 та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_5 , 26.10.2024 близько 23:50 за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство по відношенню до ОСОБА_4 , з якою вони спільно проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, умисно, з метою заподіяння тілесного ушкодження, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, наніс один удар долонею правої руки по обличчю потерпілої, в наслідок чого остання впала на підлогу та ОСОБА_5 , продовжуючи свої дії, взяв до рук дерев`яний табурет, дерев`яним сидінням наніс декілька ударів, але не більше трьох, у нижню частину тулуба потерпілої, в результаті чого остання відповідно до висновку експерта від 12.11.2024 отримала наступні тілесні ушкодження: а) забита рана на лівій гомілці, яка утворилась від дії тупого предмета з обмеженою діючою травмуючою поверхнею, можливо в час та при обставинах викладених в постанові та на які посилається підекспертна і згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я (пункт 2.3.3. Наказу №6 МОЗ України від 17.01.2995); б) по синцю побіля правого та лівого ока, синець на лівій сідниці, які утворилися від дії тупого (тупих) предмета (предметів), можливо в час та при обставинах викладених в постанові та на які посилається підекспертна і згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» кваліфікується як легкі тілесні ушкодження (пункт 2.3.5. Наказу №6 МОЗ України від 17.01.1995).

Згідно судово-психологічної експертизи від 29.04.2025, ОСОБА_4 має негативні зміни в емоційному стані, індивідуально-психологічних проявах, які виявляються в емоційній залежності від ОСОБА_5 , постійній тривозі, страху за власне життя, порушенні психологічного благополуччя та соціального функціонування. Наявні прояви психологічного виснаження, підвищеної вразливості до стресових факторів. Описані негативні зміни у структурі особистості ОСОБА_4 виникли внаслідок обставин, визначених у матеріалах кримінального провадження.

Ситуація, яка досліджується у цьому кримінальному провадженні, порушує психічну недоторканість ОСОБА_4 , є для неї психотравмувальною. Унаслідок описаних подій у ОСОБА_4 виникли і підтримуються негативні емоційні стани, їй завдані психологічні страждання.

Отже, в порушення вимог ст. 28 Конституції України та Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», ОСОБА_5 , умисно, систематично вчиняє фізичне, економічне та психологічне насильство по відношенню до ОСОБА_4 , з якою вони спільно проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, що призвело до фізичних та психологічних страждань останньої, є для неї психотравмувальною ситуацією та призводить до існування психологічних страждань.

Органами досудового розслідування дії обвинуваченого кваліфіковані за статтею 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного, економічного та психологічного насильства щодо особи, з якою перебуває у сімейних стосунках, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

29 травня 2025 року потерпіла ОСОБА_4 та підозрюваний ОСОБА_5 уклали письмову угоду про примирення між собою, яка містить повне формулювання обвинувачення, його правову кваліфікацію за статтею 126-1 КК України.

У цій угоді про примиренняпотерпіла та підозрюваний дійшли згоди на призначення ОСОБА_5 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України покарання в межах санкції вказаної статті у виді 4 років обмеження волі.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного вироком Карлівського районного суду Полтавської області від 08.01.2025, більш суворим за даним вироком, остаточно призначити покарання у виді 4 років обмеження волі, із застосуванням ст.75 КК України, звільнити останнього від відбування покарання з випробуванням.

Окрім цього, в інтересах потерпілої від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 обмежувальний захід, передбачений п.5 ч. 1 ст.91-1 КПК України, а саме направити останнього для проходження програми для кривдників, на строк три місяці

Прокурор вважає, що угоду укладено відповідно до вимог закону, а тому просить затвердити її та призначити ОСОБА_5 узгоджену в ній міру покарання.

Потерпіла ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні просила затвердити угоду про примирення. Вказала, що укладення угоди було за її ініціативою,наслідки укладення та затвердження угоди їй зрозумілі.

Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю за обставин, що викладені в обвинувальному акті та угоді про примирення. Просив суд затвердити угоду про примирення між ним та потерпілою і призначити узгоджене покарання. Вказав, що щиро розкаюється у вчиненому, цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди про примирення, що передбачені статтею 473 КПК України, а також наслідки її невиконання, які йому були роз`яснені судом в ході підготовчого судового засідання та вид покарання, який буде до нього застосовано.

Розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні угоду про примирення, вислухавши з приводу її затвердження думку обвинуваченого, потерпілої та прокурора, перевіривши угоду на відповідність вимогам діючого кримінального процесуального законодавства та роз`яснивши сторонам угоди про примирення наслідки її затвердження, суд дійшов висновку, що угода про примирення повинна бути затверджена, а обвинуваченому мають бути призначені узгоджені вид та міра покарання за наступних підстав.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до частини 3 статті 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене статтею 126-1 КК України, яке згідно зі статтею 12 КК України є нетяжким злочином.

Суд, переконався, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Угода відповідає вимогам КПК України, в тому числі щодо змісту та порядку укладення угоди, її умови не суперечать закону України про кримінальну відповідальність, зокрема, щодо узгодженої міри покарання. Правова кваліфікація кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_5 , за статтею 126-1 КК України є правильною. Умови угоди не суперечать інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, а обвинувачений ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні підтвердив, що має можливість виконання взятих на себе за угодою зобов`язань. Підстави для відмови в затвердженні угоди про примирення, передбачені частиною 7 статті 474 КПК України, відсутні.

Згідно з частиною 1 статті 475 КПК України, якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання суд, враховує дані про особу, який до лікарів психіатра чи нарколога не звертався, не має на утриманні малолітніх неповнолітніх дітей, військовозобов`язаний, не депутат.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, що обтяжують покарання, є вчинення кримінального повторно.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про примирення та призначення обвинуваченому визначеної в угоді міри покарання.

Окрім того, згідно положень п.10 ч.1 ст.1, п.4 ч.1 ст. 24, ч.1,2, 6 ст. 28 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», направлення кривдника на проходження програми для кривдників є спеціальним заходом щодо протидії домашньому насильству терміном від 3 до 12 місяців, суд має право направити на таку програму, а відповідальним суб`єктом за її виконання, організацію і забезпечення проходження кривдником такої програми є, зокрема, орган місцевого самоврядування.

Оскільки суд призначає обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, не пов`язане з позбавленням волі, то в інтересах потерпілої від цього злочину одночасно застосовує до обвинуваченого обмежувальні заходи згідно ст.91-1 КК України терміном на 3 місяці та направляє останнього на проходження програми для кривдників, організацію виконання якої покладає на орган місцевого самоврядування за місцем проживання кривдника.

Цивільний позов по матеріалах кримінального провадження не заявлений.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_5 залишити до набрання вироком законної сили.

Процесуальні витрати суд розподіляє на підставі ст. 124 КПК України.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 376, 395, 471, 473, 474, 475 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

затвердити угоду про примирення від 29 травня 2025 року, укладену між потерпілою ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000694 від 3 листопада 2024 року, за статтею 126-1 КК України.

Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 126-1 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді обмеження волі строком на 4 (чотири) роки.

Відповідно до частини 4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного вироком Карлівського районного суду Полтавської області від 08 січня 2025 року, більш суворим за даним вироком, остаточно призначити покарання у виді 4 років обмеження волі.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю3 (три) роки.

Відповідно до частини 1 статті 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки протягом іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Застосувати до засудженого ОСОБА_5 , 27 вересня 1977 року обмежувальний захід, згідно пункту 5 частини 1 ст. 91-1 КК України, а саме: проходження програми для кривдників, терміном на 3 (три місяці), виконання якої покласти на Карлівську міську раду.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у вигляді особистого зобов`язання залишити до набрання вироком законної сили.

Процесуальні витрати, пов`язані з залученням експертів на суму 16963,20 (шістнадцять тисяч дев`ятсот шістдесят три гривні 20 копійок) гривень стягнути з ОСОБА_5 на користь держави.

Згідно з частиною 6 статті 376 КПК України, копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Карлівський районний суд Полтавської області обвинуваченим, потерпілим, з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини 3 статті 394 КПК України, або прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною 3 статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок суду набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками судового провадження. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1