УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 рокуСправа № 495/2741/25
Номер провадження 1-кс/495/780/2025

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5

розглянувши заяву захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про відвід слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 у справі № 495/2741/25 за клопотанням слідчого про накладення арешту на майно , -

ВСТАНОВИЛА:

29.05.2025 захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 у справі №495/2741/25 за клопотанням слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно, яке було надано в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000564 від 20.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, подав до суду заяву про відвід слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , обґрунтовуючи свою заяву наступним.

Клопотання про накладення арешту на майно у цій справі надійшло до суду 21.04.2025 року. Станом на теперішній час, а саме 29.05.2025 року, тобто з проміжком часу у майже місяць, вказане клопотання не розглянуто, будь-яких рішень по ньому не прийнято. Незважаючи на завершення строків розгляду клопотання про арешт майна ще 23.04.2025 року та відсутність у судді ОСОБА_1 повноважень на його розгляд з пропуском строку, остання продовжує вчиняти дії, направленні на розгляд такого клопотання, шляхом виклику до суду представника власника майна адвоката ОСОБА_5 , призначення судового засідання тощо.

Вказані дії судді ОСОБА_1 свідчать про її упереджене ставлення до розгляду вказаного клопотання «за будь-якої ціни», незважаючи на пряму імперативну норму процесуального закону щодо строків розгляду, обвинувальний ухил її процесуальної діяльності, намагання вчинити дії на користь сторони обвинувачення всупереч положенням КПК України та прав сторони захисту. На підставі вищевикладеного просив відвести суддю Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 від розгляду кримінальної справи №495/2741/25 за клопотанням слідчого про накладення арешту на майно.

У судовому засіданні захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 підтримав дану заяву, та пояснив, що суддя ОСОБА_1 не є слідчим суддею Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області та, відповідно, не може розглядати вказане клопотання. А також вважає, що у судді ОСОБА_1 відсутні повноваження на розгляд клопотання про арешт майна у зв`язку із пропуском строку розгляду даного клопотання.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення заяви про відвід судді.

Розглянувши заяву представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про відвід судді, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Стаття 75 КПК України визначає обставини, що виключають участь слідчого судді, судді у кримінальному провадженні.

Кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (п. 10 ч. 1ст. 3 КПК України).

Частинами 1, 2, 3 ст. 81 КПК України передбачено, що у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому ч.3 ст.35 цього Кодексу. У разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду. При розгляді відводу має бути вислухана особа, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення, а також думка осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні. Питання про відвід вирішується в нарадчій кімнаті вмотивованою ухвалою слідчого судді, судді (суду). Заява про відвід, що розглядається судом колегіально, вирішується простою більшістю голосів.

Відповідно до ч. 4 ст. 81 КПК України, якщо повторно заявлений відвід має ознаки зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження, суд, який здійснює провадження, має право залишити таку заяву без розгляду.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частинами 1, 2 ст.28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.

В ухвалі Верховного Суду від 30.05.2018 в справі № 676/7346/15-к зазначено про те, що хоча в КПК України не передбачено загального положення про заборону зловживання процесуальними правами, однак заборона зловживання такими є загально-правовим принципом і поширюється на всі галузі права.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року в справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» вказував на недопустимість знівелювання ключового принципу верховенства права у випадках, коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом.

Встановлено, що 21.04.2025 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшло клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 про арешт майна, яке було надано в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄДРДР №0000564 від 20.04.2025 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Протоколом автоматизованого визначення слідчого судді від 21.04.2025 року визначено слідчого суддю Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 .

Адвокатом ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 22 квітня 2025 року, 02 травня 2025 року, 15 травня 2025 року, 20 травня 2025 року були заявлені заяви про відвід судді ОСОБА_1 у справі №495/2741/25 за клопотанням слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно, яке було надано в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000564 від 20.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України.

Усі заявлені відводи слідчому судді ОСОБА_1 містили індентичні підстави для відводу.

У кожному кримінальному провадженні незалежність і об`єктивність судді забезпечується, серед іншого, закріпленням загального переліку підстав для відводу від участі у цьому провадженні.

Згідно з частинами першою та другою статті 80 КПК за наявності підстав, передбачених статтею 75 цього Кодексу, судді може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Суддя не може брати участь у справі за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості (п. 4 ч. 1ст. 75 КПК).

Згідно з ч. 1ст. 21 КПК кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися згідно з суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах: «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Заявлений відвід слідчому судді ОСОБА_1 не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність підстав для відводу, що передбачені вказаними нормами КПК України.

Водночас, якщо повторно заявлений відвід має ознаки зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження, суд, який здійснює провадження, має право залишити таку заяву без розгляду (ч. 4 ст. 81 КПК).

Отже, відвід слідчому судді ОСОБА_1 вже неодноразово, а саме вчетверте, розглядався суддями Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області у справі №495/2741/25 за клопотанням слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно, яке було надано в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000564 від 20.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України.

Отже, заявлений 29.05.2025 року відвід слідчому судді ОСОБА_1 , захисником підозрюваного ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_5 , слідчий суддя оцінює як повторно заявлений відвід.

Відповідно до ч. 4 ст. 81 КПК України, якщо повторно заявлений відвід має ознаки зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження, суд, який здійснює провадження, має право залишити таку заяву без розгляду.

Положення ч. 4 ст. 81 КПК України не пов`язують наявність зловживання правом на відвід із особою заявника відводу. Зловживання наявне, якщо відвід заявлений з метою затягування кримінального провадження будь-ким з учасників повторно у межах одного кримінального провадження.

Кримінальний процесуальний кодекс України не містить окремого положення, яке б містило визначення зловживання процесуальними правами. Водночас, як неодноразово наголошував у своїх рішеннях Верховний Суд, заборона зловживання процесуальними правами є загальноправовим принципом і поширюється на всі види судочинства (ухвала від 07.02.2022 у справі № 266/108/22, від 07.11.2022 у справі № 757/9655/22-к, та ін.).

У постанові Вищого спеціалізованого суду України від 17.10.2014 № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» зазначається, що оцінюючи поведінку учасників кримінального провадження, слід враховувати існування випадків зловживання процесуальними правами. Водночас слід враховувати, що використання процесуальних прав, зокрема, заявлення клопотань, скарг, не може розцінюватися як перешкоджання здійсненню провадження, за винятком випадків, коли йдеться про зловживання правом.

Заборона зловживання правами закріплена у ст. 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція). У розвиток цієї загальної заборони у ст. 35 Конвенції наводяться критерії прийнятності, серед яких зловживання правом на подання заяви до ЄСПЛ є самостійною підставою для визнання неприйнятною індивідуальної заяви. Як наслідок позбавлення суб`єктивного права на звернення до ЄСПЛ, що певним чином є заходом відповідальності заявника. У свою чергу, критерії зловживання правом визначаються не в Конвенції, а в рішеннях ЄСПЛ. Встановлення наявності зловживання правом ЄСПЛ в кожному конкретному випадку вирішує виходячи із прецедентів, які загалом сформували систему випадків зловживання правом.

Як свідчить відповідна судова практика, серед найпоширеніших видів зловживань учасниками кримінального провадження своїми процесуальними правами є дії, що полягають у повторному поданні заяви про відвід за відсутності інших підстав або нових обставин чи доказів щодо упередженості судді (рішення Верховного Суду: від 06.12.2021 у справі № 756/4855/17; від 14.12.2022 у справі № 127/9564/17; від 24.11.2020 у справі № 127/2318/18; від 06.11.2019 у справі № 300/474/17).

На переконання слідчого судді, заявлені стороною захисту підстави для відводу є тотожними з попередніми заявами про відвід слідчому судді ОСОБА_1 . Усі заявлені відводи зводяться до того, що захисник ОСОБА_5 вважає, що суддя ОСОБА_1 не є слідчим суддею Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області та, відповідно, не може розглядати вказане клопотання. А також, на його думку у судді ОСОБА_1 відсутні повноваження на розгляд клопотання про арешт майна з пропуском строку, однак суддя ОСОБА_1 продовжує вчиняти дії, направленні на розгляд такого клопотання, шляхом виклику до суду представника власника майна адвоката ОСОБА_5 , призначення судового засідання тощо.

Оскільки у даному кримінальному провадженні захисником підозрюваного ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_5 неодноразово (вчетверте) заявлялись відводи слідчому судді ОСОБА_1 в рамках справи №495/2741/25, отже наявні ознаки зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження.

Зловживання правом не становить собою правопорушення, його наслідком повинно бути переважно не застосування відповідних санкцій судом, а відмова у захисті права, яке спрямоване на зловживання.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 7, 75, 76, 80-82, 369-372, 376 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИЛА:

Заяву захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про відвід слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 у справі № 495/2741/25 за клопотанням слідчого про накладення арешту на майно - залишити без розгляду.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Заперечення проти ухвали може бути включено до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Повна ухвала складена 30.05.2025 року о 13 годині 10 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_7