Провадження №: 1-кп/755/514/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" липня 2025 р. колегія суддів Дніпровського районного суду м.Києва у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі: ОСОБА_4 ,

за участю прокурора: ОСОБА_5 ,

за участю захисника: ОСОБА_6 ,

за участю обвинуваченої: ОСОБА_7 ,

провівши судове засідання у кримінальному провадженні №0001452 від 25.04.2024 року по обвинуваченню ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, -

в с т а н о в и ла:

В провадженні Дніпровського районного суду м.Києва знаходиться обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001452 по обвинуваченню ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 21 травня 2025 року в судовому засіданні було продовжено запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_7 у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто по 19 липня 2025 року (включно).

Відповідно до вимог ст.331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

В судовому засіданні прокурор заявив письмове клопотання про продовження обвинуваченій ОСОБА_7 строку тримання під вартою, виходячи з тяжкості злочину у вчиненні якого вона обвинувачується та наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, що були враховані при обранні їй запобіжного заходу, наявність яких продовжує існувати.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні заявив клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_7 з тримання під вартою на більш м`який не пов`язаний з триманням під вартою, а саме у виді особистого зобов`язання із покладенням відповідних процесуальних обов`язів. Мотивуючи своє клопотання, адвокат посилається на те, що застосований запобіжний захід до його підзахисної ОСОБА_7 у виді тримання під вартою є надмірно суворим, разом з тим, наведені прокурором ризики, передбачені ст.177 КПК України, є необґрунтованими, прокурором не доведено, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченої ОСОБА_7 . Разом з тим, зазначив, що ОСОБА_7 одружена, має постійне місце реєстрації та проживання в м.Києві, хвору матір похилого віку. Поряд з цим, просив суд врахувати, що ОСОБА_7 є інвалідом 3 групи, 28.04.2024 року лікарем-відповідальним за ВІЛ поставлена на облік в Київській міській медичній частині з діагнозом: ВІЛ-інфекція, 4 клінічна стадія (легеневий туберкульоз), що вказує на погіршення стану здоров`я, та потребу спеціального лікування чи нагляду, яке не може бути повноцінно забезпечене в умовах СІЗО. Крім того, чоловік обвинуваченої ОСОБА_7 - ОСОБА_8 є старшим сержантом Збройних Сил України та 07.06.2025 року, був оголошений безвісті відсутнім під час ведення бойових дій (сповіщення сім`ї №553 за підписом ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ), а тому просив суд відмовити в задоволенні клопотання прокурора та змінити обвинуваченій ОСОБА_7 запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного.

Так, відповідно до положень ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Положеннями ст.177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Так, відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обгрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує, хоча б один з ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім того, згідно з положеннями ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд зобов`язані оцінити, в тому числі вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, розмір майнової шкоди, а також дані, що характеризують особу підозрюваного, обвинуваченого.

21.05.2025 року ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва було продовжено строк дії запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_7 у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 19.07.2025 року.

Крім того, вирішуючи дане клопотання, суд враховує, що відповідно до п. «с» ст.5 Конвенції законним є арешт або затримання, здійснені з метою до провадження особи до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

В той же час, Європейський суд зазначає, що національний суд, який вирішує питання про взяття особи під варту, повинен визначити, чи виправдовують інші підстави, наведені органом досудового розслідування, позбавлення особи свободи.

Суд у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» зазначив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Такий же обов`язок покладає Кримінальний процесуальний закон на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості обвинувачення та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Також, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Єлов проти України» №17283/02 від 06.11.2008 року наголосив, що після спливу певного проміжку часу судового розгляду навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання особи під вартою.

Крім того, відповідно до п.88 рішення Європейського суду з прав людини від 05 лютого 2013 року у справі «Мхітарян проти Російської Федерації» на національній владі лежить обов`язок встановити існування конкретних фактів, які можуть стати підставою для продовження строку тримання під вартою. Перекладання на затриману особу тягаря доведення цих аргументів рівносильно скасуванню скасуванню правила ст.5 Конвенції, яка оголошує взяття під варту винятком з права на свободу, яке допустимо тільки в суворо визначених обставинах.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування.

Враховуючи час перебування обвинуваченої ОСОБА_7 під вартою, дані про особу обвинуваченої, яка має постійне місце реєстрації та проживання в м.Києві, є інвалідом 3 групи, має незадовільний стан здоров`я, матір похилого віку, яка теж має незадовільний стан здоров`я, неофіційно працює, раніше не судима, тривалий час утримується під вартою, суд приходить до висновку, про необхідність у застосуванні виняткового запобіжного у виді тримання під вартою, що був застосований до обвинуваченої ОСОБА_7 , на даний час відпала.

У зв`язку з наведеним клопотання прокурора у кримінальному провадженні про продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченої ОСОБА_7 , у виді тримання під вартою, не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, з урахуванням рішення Конституційного Суду України за №7-р/2019 від 25 червня 2019 року, приймаючи до уваги рішення Європейського суду з прав людини у справі «Манчіні проти Італії» №44955/98 від 13 жовтня 2005 року у якому судом наголошено, що домашній арешт за своєю суворістю прирівнюється до запобіжного заходу у виді тримання під вартою і цілком може забезпечити виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків, суд приходить до висновку про можливість зміни обвинуваченій ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт в нічний час доби з покладенням відповідних обов`язків, визначених положеннями ч.5 ст.194 КПК України.

Покласти на обвинувачену ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 10 вересня 2025 року у відповідності до положень ч.5 ст.194 КПК України, наступні обов`язки:

-прибувати до суду за першою вимогою;

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст.2, 7-29,181, 183, 194, 201, 331, 369, 372, 376 КПК України, суд,

у х в а л и ла:

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні про продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченої ОСОБА_7 , у виді тримання під вартою - залишити без задоволення.

Клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_7 - ОСОБА_6 про зміну обвинуваченій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання - задовольнити частково.

Запобіжний захід застосований щодо обвинуваченої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді тримання під вартою у Державній установі Київському слідчому ізоляторі Міністерства юстиції змінити на домашній арешт з покладенням відповідних обов`язків.

Заборонити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до 10 вересня 2025 року залишати квартиру АДРЕСА_1 щодня з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин ранку наступної доби.

Покласти на обвинувачену ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 10 вересня 2025 року у відповідності до положень ч.5 ст.194 КПК України, наступні обов`язки:

-прибувати до суду за першою вимогою;

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Відповідно до ч.3 ст.534 КПК України судове рішення, що звільняє обвинувачену з-під варти, виконуються в цій частині негайно.

Звільнити обвинувачену ОСОБА_7 з-під варти в залі суду.

Роз`яснити, що працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою обвинуваченої, яка перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтись в її житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань пов`язаних із виконанням покладених на обвинувачену обов`язків.

Виконання даної ухвали покласти на орган Національної поліції за місцем проживання обвинуваченої, в порядку, встановленому положеннями ст.202 КПК України.

Ухвалу на виконання до органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченої передати через прокурора у кримінальному провадженні.

Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це суд.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у даному кримінальному провадженні.

Визначити строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту та строк дії обов`язків 2 місяці, тобто по 10 вересня 2025 року (включно).

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з моменту оголошення.

Повний текст ухвали буде проголошено 14.07.2025 року о 12 годині 15 хвилин.

Головуючий суддя:

Судді: 1. 2.