УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2025 Справа №607/18178/25 Провадження №1-кс/607/5164/2025

м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 , яке погоджено прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернопіль, українця, громадянина України, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , із вищою освітою, фізичної особи-підприємця, який має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України,

ВСТАНОВИВ:

02.09.2025 старший слідчий СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 за погодженням із прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів щодо підозрюваного ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0001546 від 24.06.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що СУ ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001546 від 24.06.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на початку 2022 року (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_8 , перебуваючи в м. Тернополі, познайомився з ОСОБА_9 . В ході спілкування ОСОБА_8 дізнався про те, що останній має на меті придбати будинок для своєї сім`ї неподалік від м. Тернополя, однак кошти на придбання будинку у нього відсутні. Під час розмови ОСОБА_9 повідомив ОСОБА_8 про те, що у його власності перебуває квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , яку він має намір продати та за отримані грошові кошти придбати будинок. В цей час у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману в особливо великих розмірах, а саме квартирою ОСОБА_9 . З цією метою ОСОБА_8 залучив свого знайомого ОСОБА_5 , якому повідомив про свій намір, на що останній погодився. У відповідності до злочинного наміру ОСОБА_8 , його роль полягала у введені в оману потерпілого ОСОБА_9 , а ОСОБА_5 зобов`язувався оформити за собою право власності на квартиру ОСОБА_9 та надалі її відчужити. В цей час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману в особливо великих розмірах, а саме квартирою ОСОБА_9 . Реалізуючи спільний злочинний умисел, в березні 2022 року (більш точної дати не встановлено) ОСОБА_8 під час розмови з ОСОБА_9 повідомив йому, що в якості оплати робіт та послуг щодо придбання та монтажу будинку ОСОБА_9 може передати квартиру, яка належить йому на праві приватної власності. Будучи введеним в оману, ОСОБА_9 погодився на вказану пропозицію ОСОБА_8 . Статтею 19 Земельного кодексу України передбачено категорії земель згідно цільового призначення, в тому числі, п.а ч.1 сюди віднесено землі сільськогосподарського призначення. Згідно ст. 21 Земельного кодексу України порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для притягнення до відповідальності. Відповідно до ст. 22 Земельного кодексу України визначено, що призначення земель сільськогосподарського призначення є виробництво сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції. Разом з тим, ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_9 про те, що монтаж будинку проводитиметься у с. Байківці Тернопільського району Тернопільської області на земельній ділянці з кадастровим номером - :02:001:4711, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_5 , усвідомлюючи при цьому, що цільовим призначенням вказаної земельної ділянки, на якій нібито мав монтуватись будинок, є ведення особистого селянського господарства, що згідно вищевказаних норм Земельного кодексу України унеможливлює монтаж житлового будинку. Продовжуючи свій злочинний умисел на заволодіння майном, з метою створення у потерпілого уяви про можливість придбання та монтажу будинку, ОСОБА_8 та ОСОБА_5 вирішили залучити до вчинення вказаного злочину представника ТОВ «Укртехногруп» - ОСОБА_10 , який не був обізнаний з їх злочинними намірами. З цією метою, 03.06.2022 ОСОБА_9 за вказівкою ОСОБА_8 разом з дружиною ОСОБА_11 прибув в нотаріальну контору, розташовану в м. Тернопіль по вул. Руська, 8, в якій окрім ОСОБА_8 також перебували ОСОБА_5 та ОСОБА_10 . Надалі, ОСОБА_9 , його дружині та іншим присутнім ОСОБА_8 надав проект завчасно підготовленого договору щодо придбання, монтажу та здачі в експлуатацію житлового будинку загальною площею 112,77 м.кв. між ним та ТОВ «Укртехногруп», в особі ОСОБА_10 . Будучи веденим в оману, ОСОБА_9 підписав договір від 03.06.2022 (без номеру) як замовник, а ОСОБА_10 як представник ТОВ «Укртехногруп». Відповідно до умов цього договору ТОВ «Укртехногруп» зобов`язується від власного імені та за власний рахунок забезпечити придбання, монтаж та здачу в експлуатацію житлового будинку загальною площею 112,77 м.кв. на земельній ділянці, яка знаходиться за адресою: с. Байківці Тернопільського району Тернопільської області, кадастровий номер - :02:001:471. При цьому строк виконання робіт та надання послуг відповідно до умов договору складав 6 місяців та міг бути продовжений за домовленістю сторін. Перелік робіт, що підлягали виконанню визначено в додатку № 2 до цього Договору, який разом з договором теж було підписано сторонами. Крім того, додатком №3 до Договору сторонами підписано Акт приймання-передачі майна, у відповідності до якого на виконання п. п. 3.2.2 п. 3.2. Договору в якості оплати робіт та послуг Замовник ( ОСОБА_9 ) передає майно, а саме квартиру АДРЕСА_3 , а виконавець приймає майно в рахунок оплати виконаних робіт та наданих послуг за даним договором. Разом з тим, згідно з п. 2 вказаного додатку №3 до Договору право власності на майно, а саме: квартиру АДРЕСА_3 , реєструється за ОСОБА_5 . В цей же час, перебуваючи в приміщенні нотаріальної контори, розташованої в АДРЕСА_4 , реалізовуючи спільний злочинний намір, спрямований на заволодіння майном ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 шляхом введення ОСОБА_9 в оману, переконали останнього в необхідності підписання договору купівлі продажу належної йому квартири, при цьому жодних коштів за квартиру ОСОБА_8 та ОСОБА_5 передавати не мали наміру. У зв`язку з чим, ОСОБА_9 , будучи введеним в оману, погодився відчужити належну йому на праві приватної власності житлову квартиру ОСОБА_5 без будь-яких яких коштів, як оплату за придбання та монтаж будинку на земельній ділянці, яка знаходиться за адресою: с. Байківці Тернопільського району Тернопільської області, кадастровий номер - :02:001:4711. Так, цього ж дня, ОСОБА_9 в присутності ОСОБА_8 та ОСОБА_5 підписав нотаріально завірений договір купівлі продажу №472 від 03.06.2022 як продавець, а ОСОБА_5 як покупець, у відповідності до якого ОСОБА_5 отримав право власності на вказану квартиру АДРЕСА_5 . Вартість об`єкту продажу (квартири) в договорі визначено в розмірі 937710 грн. При цьому, будь які кошти, пов`язані з купівлеюпродажем квартири ОСОБА_9 ОСОБА_8 та ОСОБА_5 передані не були. Надалі, ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , після того як шляхом обману заволоділи житловою квартирою ОСОБА_9 , як спосіб оплати за придбання, монтажу та здачі в експлуатацію будинку, жодні дії в інтересах ОСОБА_9 не вчиняли, на неодноразові законні вимоги останнього щодо здійснення придбання та монтажу будинку для нього не реагували, відтак взяті на себе зобов`язання не виконали. Таким чином, ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_8 незаконно, шляхом обману, заволоділи майном ОСОБА_9 , а саме квартирою АДРЕСА_5 , оціночною вартістю 1172726 гривень, що в шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, чим спричинили останньому майнову шкоду в особливо великих розмірах.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що у точно невстановлені дату та час, однак не пізніше жовтня 2023 року, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на вчинення правочину з майном, яке було одержано ним від ОСОБА_9 завідомо злочинним шляхом, а саме квартирою АДРЕСА_5 . Реалізовуючи свій злочинний умисел, 09.10.2023, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправний характер та значення своїх дій, діючи умисно, цілеспрямовано та з корисливих мотивів, шляхом укладення договору дарування розпорядився майном, а саме квартирою АДРЕСА_5 , одержаною внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало її легалізації, та відчужив її на користь ОСОБА_12 . Таким чином, ОСОБА_5 своїми діями вчинив кримінальне правопорушення, а саме легалізацію (відмивання) майна, одержаного злочинним шляхом, що супроводжувалося укладенням правочину та заподіянням шкоди законним правам власника.

Також, досудовим розслідуванням встановлено, що в кінці липня 2022 року у власника ТзОВ «АндрійБуд» ОСОБА_13 виникла необхідність у придбанні вантажного автомобіля для потреб вказаного товариства. ОСОБА_13 , розуміючи, що для придбання транспортного засобу у нього недостатньо коштів, звернувся із проханням про позику грошових коштів до свого знайомого ОСОБА_14 . На прохання ОСОБА_13 ОСОБА_14 вказав, що допомогти у вирішенні вказаного питання зможе його син ОСОБА_8 . У зв`язку із чим, 15.07.2022 ОСОБА_13 , перебуваючи в м. Тернопіль, звернувся до ОСОБА_8 , якому висловив прохання позичити грошові кошти в розмірі 6800 євро для купівлі вантажного автомобіля. Під час розмови ОСОБА_8 стало відомо про те, що дружині ОСОБА_13 ОСОБА_15 на праві приватної власності належить автомобіль «Toyota Avensis». В цей час у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, а саме вказаним транспортним засобом ОСОБА_15 . У зв`язку із чим ОСОБА_8 погодився посприяти ОСОБА_13 у вирішенні його питання. З метою реалізації злочинного умислу ОСОБА_8 залучив свого знайомого ОСОБА_5 , якому повідомив про свій намір, на що останній погодився. У відповідності до злочинного наміру ОСОБА_8 , його роль полягала у введені в оману потерпілої ОСОБА_15 , а ОСОБА_5 зобов`язувався оформити за собою право власності на автомобіль «Toyota Avensis», державний номерний знак НОМЕР_1 . В цей час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, а саме вказаним транспортним засобом ОСОБА_15 22-23.09.2022 року при зустрічі ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_13 , що необхідну суму коштів йому зможе позичити його знайомий ОСОБА_5 , однак за умови передачі в заставу належного його дружині автомобіля «Toyota Avensis», як гарантії повернення позики, на що ОСОБА_13 погодився та повідомив про це своїй дружині. 12.10.2022 ОСОБА_8 зателефонував ОСОБА_15 та вказав, що всі питання щодо позики коштів з ОСОБА_5 він узгодив. З метою введення в оману ОСОБА_16 та його дружини ОСОБА_15 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 вирішили заволодіти транспортним засобом «Toyota Avensis» шляхом підписання спочатку договору комісії між ОСОБА_17 та ПП «Хмельницькі інформаційні ресурси», а в подальшому укладення договору купівлі продажу між ПП «Хмельницькі інформаційні ресурси» та ОСОБА_5 , при цьому не маючи будь-якого наміру здійснювати перерахунок коштів ОСОБА_17 за відчужений нею автомобіль. 13.10.2022 близько 10 год. 00 хв. ОСОБА_15 за вказівкою ОСОБА_8 , перебуваючи поблизу РСЦ МВС в Тернопільській області, що знаходиться за адресою: вул. Стрийська, 5, с. Підгородне Тернопільського району Тернопільської області, у присутності ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та ОСОБА_13 , будучи введена в оману ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , підписала надані ним документи, а саме договір комісії № 2611 від 13.10.2022, згідно з яким уповноважувала комісіонера ПП «Хмельницькі інформаційні ресурси» здійснити продаж належного їй автомобіля «Toyota Avensis» державний номерний знак НОМЕР_1 , а також акт приймання передачі транспортних засобів та їх складових частин від 13.10.2022, згідно з яким ПП «Хмельницькі інформаційні ресурси» отримало вищевказаний транспортний засіб. Окрім того, ОСОБА_15 за вказівкою ОСОБА_8 власноруч написала та передала йому розписку, у якій зобов`язувалась зберігати автомобіль «Toyota Avensis» у справному стані, а також на першу вимогу ОСОБА_5 передати йому вказаний автомобіль. Після підписання документів та написання розписки, ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_13 та ОСОБА_15 , що на наступний день, тобто 14.10.2022, привезе їхній примірник договору та обумовлену суму коштів. На наступний день, 14.10.2022 ОСОБА_5 , діючи узгоджено з ОСОБА_8 , продовжуючи реалізовувати злочинний намір щодо заволодіння майном потерпілої, без відома та згоди ОСОБА_15 уклав договір купівлі продажу транспортного засобу №2611 з ПП «Хмельницькі інформаційні ресурси». У відповідності до вказаного договору ПП «Хмельницькі інформаційні ресурси» зобов`язуються передати ОСОБА_18 автомобіль «Toyota Avensis», державний номерний знак НОМЕР_1 , після здійснення ним оплати в розмірі 250 000 грн. ОСОБА_15 , не маючи наміру таку оплату здійснювати. Надалі, 15.10.2022 ОСОБА_8 зателефонував до ОСОБА_13 та повідомив, що ОСОБА_18 відмовився надавати позику, при цьому повідомив, що документи, які підписала ОСОБА_15 не мають жодного юридичного значення. Також ОСОБА_8 зазначив, що усі підписані документи «знищені», вводячи в оману ОСОБА_15 , чим позбавив її можливості у подальшому повернути свої права на зазначене майно. 23.05.2024 ОСОБА_18 разом з ОСОБА_8 , перебуваючи в Регіональному сервісному центрі ГСЦ МВС в Тернопільській області 6141, що розташований по вул. Стрийська, 5 в с. Підгороднє Тернопільської області, на підставі заяви ОСОБА_18 за № від 23.05.2024 та договору купівлі-продажу транспортного засобу №2611 з ПП «Хмельницькі інформаційні ресурси», здійснили реєстрацію транспортного засобу на ОСОБА_18 , таким чином незаконно заволодівши правом на вказаний транспортний засіб, на підставі чого позбавили ОСОБА_19 права вільно розпоряджатися своїм майном. Таким чином, ОСОБА_8 , за попередньою змовою із ОСОБА_5 , незаконно, шляхом обману, придбали право на майно, а саме автомобіль «Toyota Avensis», державний номерний знак НОМЕР_1 , вартість якого становить 335 700 гривень, чим спричинили ОСОБА_15 значну майнову шкоду на вищевказану суму, що становить від 100 до 250 неоподатковуваних мінімум доходів громадян.

Окрім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що 23.05.2024 набули право власності на автомобіль «Toyota Avensis», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належав ОСОБА_15 , продовжили свої злочинні дії, спрямованні на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом. Зокрема, 08.02.2024 ОСОБА_5 діючи за попередньою домовленістю із ОСОБА_8 , звернувся до Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області із повідомленням про вчинення ОСОБА_15 14.10.2022 кримінального правопорушення, а саме протиправного заволодіння належного йому автомобіля «Toyota Avensis», державний номерний знак НОМЕР_1 , на підставі якої якого працівниками поліції внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом протиправного заволодіння ОСОБА_15 14.10.2022 його майном, а саме автомобілем «Toyota Avensis», державний номерний знак НОМЕР_1 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України. У ході проведення досудового розслідування вказаного кримінального провадження даних, які б підтверджували факт заволодіння ОСОБА_15 чужим майном шляхом обману чи заподіяння будь-якої майнової шкоди ОСОБА_5 , органом досудового розслідування не встановлено, тому 22.11.2024 прийнято рішення про його закриття. Надалі, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на заволодіння транспортним засобом шляхом обману (шахрайством), ОСОБА_5 , діючи спільно та за попередньою змовою із ОСОБА_8 , звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовною заявою про витребування майна з незаконного володіння ОСОБА_15 та відшкодування шкоди. За результатами розгляду позовної заяви 02.05.2025 судом прийнято рішення про витребування від ОСОБА_15 та передачу ОСОБА_5 автомобіля «Toyota Avensis», державний номерний знак НОМЕР_1 , яке на даний час не виконане. У зв`язку з чим, ОСОБА_8 та ОСОБА_5 виконали всі необхідні на їх думку дії для доведення злочину до кінця, а саме заволодінням автомобілем «Toyota Avensis», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належав ОСОБА_15 , тобто майном останньої на суму від 100 до 250 неоподатковуваних мінімум доходів громадян, однак злочин не завершили через обставини, що не залежали від їх волі, оскільки 15.08.2024 ОСОБА_15 звернулась до правоохоронних органів з заявою про вчинення щодо неї ОСОБА_8 та ОСОБА_5 шахрайських дій, за наслідками чого до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відповідні відомості за ст. 190 КК України та розпочато досудове розслідування. В межах зазначеного кримінального провадження 15.04.2025 рішенням суду на автомобіль «Toyota Avensis», державний номерний знак НОМЕР_1 , накладено арешт. Відтак ОСОБА_15 автомобіль не передано та такий надалі перебуває в її користуванні.

Слідчий у клопотанні зазначає, що 01.09.2025 о 19 год. 15 хв. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України.

01.09.2025 ОСОБА_5 у вказаному кримінальному провадженні повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України.

Мотивуючи клопотання, слідчий посилається на обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України, та існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_5 може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України); знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України); незаконно впливати на потерпілих, свідків та іншого підозрюваного у цьому кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України); перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України); вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України). З урахуванням викладеного та даних про особу підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий у клопотанні зазначає, що є підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, тому щодо нього необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Одночасно, посилаючись на положення ч. 5 ст. 182 КПК України, з урахуванням наведених ризиків, тяжкості злочинів, покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним, даних про особу підозрюваного, його майновий стан, особливо великий розмір шкоди, завданої внаслідок вчинення інкримінованих підозрюваному ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, слідчий вважає, що застава у межах, визначених п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні, в тому числі, особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, тому в разі задоволення цього клопотання, просить визначити підозрюваному ОСОБА_5 заставу в розмірі 1321 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 2 000 000 гривень.

В судовому засіданні прокурори ОСОБА_3 та ОСОБА_4 клопотання підтримали, вважаючи мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими та такими, що дають право на застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 найбільш суворого заходу, посилаючись на обґрунтованість повідомленої останньому підозри у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень та наявність у даному кримінальному провадженні ризиків, визначених пунктами 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 заперечив щодо задоволення клопотання сторони обвинувачення, посилаючись на необґрунтованість повідомленої йому підозри та недоведеність зазначених стороною обвинувачення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Просив застосувати щодо нього інший запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, посилаючись на наявність в нього на утриманні трьох неповнолітніх дітей, вихованням яких він займається одноособово, або визначити менший розмір застави.

В судовому засіданні захисник підозрюваного ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 , подавши відповідне письмове заперечення, також просила відмовити у задоволенні клопотання сторони обвинувачення, посилаючись на необґрунтованість пред`явленої ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні підозри та недоведеність зазначених слідчим у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. За наведеного та посилаючись на міцність соціальних зв`язків підозрюваного ОСОБА_5 в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього на утриманні та вихованні трьох неповнолітніх дітей, працевлаштованість підозрюваного, який є фізичною особою-підприємцем та його майновий стан, просила застосувати щодо нього запобіжний захід, не пов`язаний з тримання під вартою, який вважає достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки останнього та виконання ним процесуальних обов`язків або визначити заставу в розмірі, передбаченому ч. 5 ст. 182 КПК України, який вважає достатнім для гарантування виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків та таким, що не буде завідомо непомірним для нього.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження та дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя доходить таких висновків.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст.177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно зі ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, зокрема, слідчий суддя зобов`язаний оцінити, в тому числі вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, розмір майнової шкоди, а також дані, що характеризують особу підозрюваного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею встановлено, що СУ ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001546 від 24.06.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України.

01.09.2025 ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України (фактичний час затримання - 19 год. 15 хв. 01.09.2025) за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України.

01.09.2025 ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні повідомлено про підозру у: заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), в особливо великих розмірах, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України (стаття 190 із змінами, внесеними згідно із Законом № 270-VI від 15.04.2008, № 2617-VIII від 22.11.2018); у вчиненні правочину з майном, одержаним внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, особою, яка знала, що таке майно прямо, повністю одержано злочинним шляхом, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 209 КК України (стаття 190 із змінами, внесеними згідно із Законом № 361-IX від 06.12.2019); у придбанні права на майно шляхом обману (шахрайстві), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, вчинене в умовах воєнного стану, що завдало значної шкоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України (стаття 190 із змінами, внесеними згідно із Законом № 3342-IХ від 23.08.2023); у закінченому замаху на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайстві) у значній шкоді, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190 КК України (стаття 190 із змінами, внесеними згідно із Законом № 3342-IХ від 23.08.2023).

На думку слідчого судді, наведені в клопотанні обставини та додані до нього документи, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України. Зокрема такими є: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001546 від 24.06.2020; письмова заява (повідомлення) ОСОБА_9 від 08.03.2024 про вчинення кримінального правопорушення; копія договору №б/н від 03.06.2022, укладеного між ОСОБА_9 та ТзОВ «Укртехногруп» в особі представника ОСОБА_10 ; копія акту приймання-передачі майна за Договором №б/н від 03.06.2022; копія договору від 03.06.2022, укладеного між ОСОБА_9 та ТзОВ «Укртехногруп» в особі директора ОСОБА_20 ; копія акту приймання-передачі майна за Договором від 03.06.2022; копія договору купівлі-продажу квартири від 03.06.2022, укладеного між ОСОБА_9 та ОСОБА_5 ; протокол допиту потерпілого ОСОБА_9 від 19.03.2024; протокол огляду відеозапису від 18.03.2024; протоколи допиту свідка ОСОБА_11 від 26.04.2024 та 06.11.2024; протокол огляду місця події від 10.06.2024; копія висновку експерта від 31.12.2024 за результатами проведення судової будівельно-оціночної експертизи; протоколи допиту свідка ОСОБА_13 від 06.11.2024 та 29.01.2025; протокол допиту свідка ОСОБА_21 від 30.01.2025; письмова заява ОСОБА_15 від 15.08.2024 про вчинення кримінального правопорушення; розписка ОСОБА_15 від 14.10.2022; протокол допиту потерпілого ОСОБА_15 від 02.10.2024; протокол огляду документу від 12.11.2024; копія висновку експерта від 29.11.2024 за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи; протокол допиту свідка ОСОБА_22 від 13.11.2024 з долученою до нього стенограмою; копія договору купівлі-продажу транспортного засобу №2611 від 14.10.2022; копія акту огляду реалізованого транспортного засобу №7818/22/000939 від 14.10.2022; копія акту технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер №7818/22/1/004776 від 13.10.2022; копія договору комісії №2611 від 13.10.2022; копія акту приймання-передачі транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, між суб`єктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером №2611 від 13.10.2022; копія письмової заяви ОСОБА_15 від 13.10.2022; копія протоколу огляду від 05.05.2025; копія листа начальника РСЦ ГСЦ МВС в Тернопільській області ОСОБА_23 №31/19-267 від 23.01.2025; копія листа начальника ТСЦ МВС №6141 ОСОБА_24 №31/19/1-1646 від 09.10.2024; копія реєстраційної картки транспортного засобу марки та моделі «Toyota Avensis», реєстраційний номер НОМЕР_2 ; копія протоколу допиту свідка ОСОБА_25 від 02.05.2025 з долученою до нього стенограмою; копія протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02.05.2025; копії рапортів старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 від 19.08.2025 та 01.09.2025; копія рапорту старшого оперуповноваженого УКР ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_26 від 01.09.2025, інші матеріали досудового розслідування в їх сукупності.

Зазначені відомості у сукупності з інформацією, викладеною у дослідженому слідчим суддею повідомленні про підозру, вважаються переконливими для слідчого судді в тому, що відповідні кримінальні правопорушення могли бути вчинені, а надані слідчим до клопотання відомості в достатній мірі вказують на можливість вчинення підозрюваним ОСОБА_5 вказаних кримінальних правопорушень.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які наведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.

Водночас слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочинів, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (рішення № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року) суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

В свою чергу, стороною захисту не наведено достатніх обставин, які б очевидно та беззаперечно вказували на непричетність ОСОБА_5 до злочинів, у вчиненні яких йому повідомлено про підозру, або необґрунтованість повідомленої підозри, а за такого на цій стадії досудового розслідування відсутні підстави вважати, що повідомлення про підозру є вочевидь необґрунтованим.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у:

- заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), в особливо великих розмірах, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України (стаття 190 із змінами, внесеними згідно із Законом № 270-VI від 15.04.2008, № 2617-VIII від 22.11.2018), який відповідно до ч. 6 ст. 12 КК України (Стаття 12 в редакції Законів № 4025-VI від 15.11.2011, № 2617-VIII від 22.11.2018) класифікується як особливо тяжкий злочин;

- вчиненні правочину з майном, одержаним внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, особою, яка знала, що таке майно прямо, повністю одержано злочинним шляхом, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 209 КК України (стаття 190 із змінами, внесеними згідно із Законом № 361-IX від 06.12.2019), який відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України, класифікується як тяжкий злочин;

- придбанні права на майно шляхом обману (шахрайстві), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, вчинене в умовах воєнного стану, що завдало значної шкоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України (стаття 190 із змінами, внесеними згідно із Законом № 3342-IХ від 23.08.2023), який відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України, класифікується як тяжкий злочин;

- закінченому замаху на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайстві) у значній шкоді, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190 КК України (стаття 190 із змінами, внесеними згідно із Законом № 3342-IХ від 23.08.2023), який відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України, класифікується як тяжкий злочин.

Оцінюючи наявність ризиків, на існування яких посилається сторона обвинувачення, обґрунтовуючи подане щодо ОСОБА_5 клопотання, слідчий суддя виходить із такого.

Як зазначено у клопотанні слідчого, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України); знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України); незаконно впливати на потерпілих, свідків та іншого підозрюваного у цьому кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України); перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України); вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Оцінивши доводи, наведені у клопотанні, слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що існують ризики того, що підозрюваний ОСОБА_5 може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих, свідків та іншого підозрюваного у цьому кримінальному провадженні.

Так, про наявність ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду, а також знищення, схову або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, свідчить те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні, в тому числі, особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України (стаття 190 із змінами, внесеними згідно із Законом № 270-VI від 15.04.2008, № 2617-VIII від 22.11.2018), за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, а тому, усвідомлюючи тяжкість інкримінованих злочинів та розмір покарання, яке йому загрожує, підозрюваний може умисно переховуватись від органів досудового розслідування та суду як на території України, так і закордоном, а також знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, з метою уникнення передбаченої законом відповідальності.

При встановленні наявності ризику незаконного впливу на потерпілих, свідків та іншого підозрюваного у цьому кримінальному провадженні слідчий суддя виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є потерпілими, свідками та підозрюваними у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. За таких обставин, ризик незаконного впливу на потерпілих, свідків та іншого підозрюваного існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від вказаних осіб та дослідження їх судом.

Поряд з цим, слідчий суддя враховує, що відомостей про те, що підозрюваний ОСОБА_5 у будь-який спосіб протягом досудового розслідування даного кримінального провадження перешкоджав досудовому розслідуванню чи перешкоджає йому в даний час у матеріалах провадження немає, і слідчому судді таких даних не надано, а тому під час розгляду даного клопотання заявлений стороною обвинувачення ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, свого підтвердження не знайшов.

Крім того, враховуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_5 , за обвинуваченням якого хоча і перебуває інше кримінальне провадження у провадженні суду, однак, останній раніше до кримінальної відповідальності не притягався, є фізичною особою-підприємцем, а відтак має законне джерело доходу (прибутку), наявність у підозрюваного стійких соціальних зв`язків, та беручи до уваги відсутність у клопотанні та долучених до нього матеріалах відомостей, які б вказували на те, що ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий суддя вважає недоведеним зазначений у клопотанні слідчим ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також слідчий суддя вважає недоведеною стороною обвинувачення можливості продовження ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, у яких він підозрюється, оскільки інкриміновані йому кримінальні правопорушення кваліфіковані стороною обвинувачення як закінчені злочини.

За таких обставин, слідчим у поданому клопотанні та прокурорами у судовому засіданні не доведено наявність ризиків, передбачених пунктами 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Водночас, під час розгляду клопотання сторона обвинувачення довела існування ризиків: переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду; знищення, схову або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілих, свідків та іншого підозрюваного у цьому кримінальному провадженні, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України слугує підставою для застосування запобіжного заходу.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя доходить висновку про те, що підстави і обставини, які зазначені в клопотанні слідчого, є достатньо обґрунтованими, вони вказують на те, що слідчий та прокурори в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права підозрюваного ОСОБА_5 на свободу. За встановлених обставин слідчий суддя доходить висновку про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, і що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Надаючи оцінку наведеним в судовому засіданні захисником доводам на захист підозрюваного ОСОБА_5 про можливість застосування щодо останнього більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, слідчий суддя враховує, що за встановлених в судовому засіданні обставин та ризиків більш м`які запобіжні заходи ніж зазначений стороною обвинувачення у клопотанні, не зможуть запобігти вказаним ризикам та дисциплінувати процесуальну поведінку підозрюваного.

Крім того, слідчим суддею взято до уваги посилання сторони захисту на дані про особу підозрюваного ОСОБА_5 , який є фізичною особою-підприємцем та міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність в нього на утриманні та одноосібному вихованні трьох неповнолітніх дітей, втім, за наявності прямо передбачених ст. 177 КПК України ризиків у даному кримінальному провадженні, на думку слідчого судді, саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є найбільш прийнятним за вказаних умов, і навіть з урахуванням виключності такого заходу забезпечення кримінального провадження, він повністю відповідає як вимогам КПК України, так і обставинам даного кримінального провадження.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя у відповідності до вимог ст. 178 КПК України та на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінив в сукупності всі обставини, зокрема: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; майновий стан підозрюваного; відсутність судимостей у підозрюваного.

Будь-яких доказів того, що стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_5 виключає його утримання під вартою, слідчому судді не надано.

Слідчий суддя враховує, що застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , слідчий суддя своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. У зв`язку з цим, слідчий суддя враховує мотив та спосіб вчинення інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, в тому числі, проти власності, які мають високий ступінь суспільної небезпеки, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості.

Таким чином, в судовому засіданні стороною обвинувачення доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти встановленим під час розгляду ризикам, оскільки у кримінальному провадженні зібрані докази, які у своїй сукупності вказують на обґрунтованість підозри про вчинення ОСОБА_5 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, наявні обґрунтовані ризики, передбачені пунктами 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Слідчий суддя вважає, що слідчим та прокурорами доведено наявність усіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, що свідчить про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

За змістом ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, з урахуванням встановлених в ході розгляду клопотання обставин та характеризуючих даних про особу підозрюваного, вважає за необхідне визначити підозрюваному ОСОБА_5 розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним передбачених КПК України обов`язків, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, необхідність покладення яких вбачається з наведеного в обґрунтування даного клопотання.

Згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається в межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ч. 5 ст. 182 КПК України у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Як видно, слідчий за погодженням прокурора у клопотанні просить визначити підозрюваному ОСОБА_5 заставу у розмірі, що перевищує 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме у розмірі 1321 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 2 000 000 гривень, посилаючись на дані про особу підозрюваного, його майновий стан та особливо великий розмір шкоди, завданої внаслідок вчинення інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, а тому вказує на нездатність застави у межах, визначених п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків.

Надаючи оцінку доводам клопотання в цій частині слідчий суддя враховує, що сума застави повинна бути оцінена враховуючи самого підозрюваного, його активи та взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у підозрюваного. Водночас слід не допускати встановлення такого розміру застави, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави.

Таким чином, з одного боку розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Крім того, виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави не може бути прив`язаний виключно до суми завданої шкоди, оскільки застава має забезпечити сумлінне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків у кримінальному провадженні, а не слугувати інструментом відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди.

При оцінці майнового стану підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує відомості податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи підприємця за 2024 рік, згідно з якою ОСОБА_5 у 2024 році отримав дохід у розмірі 2 394 795 гривень, перебування на його одноосібному утриманні трьох неповнолітніх дітей та відсутність в матеріалах провадження будь-яких відомостей про наявність у власності підозрюваного ОСОБА_5 цінного майна, грошових заощаджень чи інших активів. При цьому під час розгляду клопотання, стороною обвинувачення інших належних доводів, чи нових відомостей щодо зазначеної вище інформації - не надано.

За таких обставин, слідчий суддя вважає необґрунтованим висновок сторони обвинувачення про те, що існує виключний випадок і застава в максимальному розмірі, визначеному п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, не зможе в повній мірі забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків. Жодних відомостей з приводу цього до клопотання не додано і в судовому засіданні таких обставин не встановлено.

За наведеного та зважаючи на відсутність у матеріалах клопотання доказів на підтвердження обставин, які б у відповідності до ч. 5 ст. 182 КПК України, давали підстави для визначення застави у розмірі, що перевищує триста прожиткових мінімумів для працездатних осіб, доказів на підтвердження виключності даного випадку не наведено, розмір застави, про який ставиться питання у клопотанні слідчого, на переконання слідчого судді, є завідомо непомірним для підозрюваного ОСОБА_5 , що порушує права особи на свободу та особисту недоторканість, які гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

При визначенні ОСОБА_5 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, слідчий суддя наряду з положеннями ст. ст. 182, 183 КПК України враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

Відтак, враховуючи обставини вчинення інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, матеріальне становище підозрюваного, тяжкість правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , слідчий суддя вважає, що застава у розмірі 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, зможе забезпечити виконання ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків.

Слідчий суддя також враховує, що метою застави має бути забезпечення процесуальних обов`язків і попередження ризиків, а не штрафну чи каральну функцію, що вплине на підозрюваного.

Крім того, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного, в разі внесення ним застави, обов`язки, що визначені ч. 5 ст. 194 КПК України, необхідність покладення яких доведена стороною обвинувачення у судовому засіданні.

За таких обставин, клопотання слідчого, яке погоджене прокурором, підлягає задоволенню.

Також, у зв`язку із встановленням слідчим суддею під час розгляду клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що у зв`язку із застосуванням зазначеного запобіжного заходу діти, які перебувають на утриманні підозрюваного, залишиться без батьківського піклування, слідчий суддя вважає за необхідне зобов`язати прокурора відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 повідомити уповноважений підрозділ органів Національної поліції та орган опіки та піклування за місцем перебування дітей: ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про факт залишення їх без батьківського піклування для вжиття невідкладних заходів щодо тимчасового влаштування дітей.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 , яке погоджено прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 строком на 60 днів задовольнити.

Застосувати щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 19 год. 15 хв. 30.10.2025.

Одночасно для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 обов`язків, визначених КПК України, визначити заставу в розмірі двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 757 000 (сімсот п`ятдесят сім тисяч) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок: код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26198838; Банк отримувача ДКСУ м. Київ; код банку отримувача (МФО) 820172; рахунок отримувача UА0003454; призначення платежу: застава за ОСОБА_5 у справі №607/18178/25; провадження №1-кс/607/5164/2025 згідно з ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.09.2025.

Роз`яснити, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1) прибувати до слідчого, прокурора та суду за кожною вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування із потерпілими ОСОБА_9 та ОСОБА_15 , свідками ОСОБА_11 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_29 , ОСОБА_25 та ОСОБА_13 , іншим підозрюваним ОСОБА_8 у даному кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до УДМС України в Тернопільській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити по 30.10.2025.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного ОСОБА_5 з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Зобов`язати прокурора відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 повідомити уповноважений підрозділ органів Національної поліції та орган опіки та піклування за місцем перебування дітей ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про факт залишення їх без батьківського піклування для вжиття невідкладних заходів щодо тимчасового влаштування дітей.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1