ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2025 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одеси кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000336 від 01.05.2024, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), уродженця міста Одеси, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , будучи двічі притягнутим до адміністративної відповідальності з обставин спричинення психологічного насильства стосовно особи, з якою він перебував у сімейних відносинах ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на шлях виправлення не став, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільні наслідки і бажаючи настання таких наслідків, продовжив вчиняти психологічне насильство відносно потерпілої ОСОБА_7 , яке виражалось у словесних образах, погрозах, приниженні, залякуванні фізичною розправою, що потягло за собою наслідки, у вигляді змін в її емоційному стані, індивідуально- психологічних проявів, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню потерпілої як особистості, а також психологічних страждань, які виразились у спричиненні останній психологічного болю, та погіршенні якості життя потерпілої.

Зокрема, 21.02.2024 приблизно о 14 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем проживання потерпілої ОСОБА_7 , а саме за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив сварку з ОСОБА_7 , та вчинив психологічне домашнє насильство, що проявилось у словесних образах потерпілої, висловлюванні на її адресу нецензурних слів, принижуванні честі та гідності, погроз та тим самим завдав шкоди психічному та психологічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_7 у зв`язку із чим, відносно ОСОБА_5 складено адміністративний протокол та в подальшому ОСОБА_5 притягнутий рішенням Малиновського районного суду м. Одеси, до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В подальшому, 01.04.2024 приблизно о 00 годині 10 хвилин, ОСОБА_5 перебуваючи за місцем проживання потерпілої ОСОБА_7 , а саме за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив сварку з ОСОБА_7 , та вчинив психологічне домашнє насильство, що проявилось у словесних образах потерпілої, висловлюванні на її адресу нецензурних слів, принижуванні честі та гідності, погроз та тим самим завдав шкоди психічному та психологічному здрров`ю потерпілої ОСОБА_7 у зв`язку із чим, відносно ОСОБА_5 складено адміністративний протокол та в подальшому ОСОБА_5 притягнутий рішенням Малиновського районного суду м. Одеси, до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Крім цього, 29.04.2024 приблизно о 21 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем проживання потерпілої ОСОБА_7 , а саме за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив психологічне насильство відносно своєї колишньої співмешканки, з якою він перебував у сімейних відносинах ОСОБА_7 , що проявилось у словесних образах потерпілої, висловлюванні в її адресу нецензурних слів, принижування честі та гідності, погроз, та тим самим завдав шкоди психічному та психологічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_7 .

Мотив ОСОБА_5 , щодо вчинення даного кримінального правопорушення відносно потерпілої ОСОБА_7 полягає у спричиненні останній психологічного болю та моральних страждань.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.126-1 КК України, невизнав повністю суду пояснив, що з потерпілою ОСОБА_7 проживають разом приблизно 7 років. Потерпіла веде себе неадекватно, постійно його провокує. Матеріали справи повністю сфабриковані. Рішення щодо притягнення його до адміністративної відповідальності не оскаржував. Три рази жінка його зраджувала. Крім цього ОСОБА_7 погано дивиться за дитиною ( їх спільною), зловживає алкоголем. Що стосується ситуації за 29.04.2024 заперечує, саме потерпіла ОСОБА_7 перша почала його ображати, а він це робив у відповідь, нецензурною лайкою виражався але потерпіла кричала голосніше за нього. Обвинувачений хотів. Щоб потерпіла вибачилась перед ним. Все це відбувалося на очах дитини. Все, що каже потерпіла вважає брехнею.

Незважаючи на не визнання вини обвинуваченим ОСОБА_5 за ст.126-1 КК України, його вина у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується показами потерпілої ОСОБА_7 , допитаної в судовому засіданні, яка показала наступне.

Перший конфлікт, який відбувся, був за адресою проживання потерпілої. Вони з обвинуваченим розходились, конфлікти наростали, ОСОБА_8 почав тягнути руки. В один з разів вона вже викликала поліцію, був суд з цього приводу, було рішення щодо їх обох, притягли до адміністративної відповідальності. Це про події в лютому. В той час ми вже не жили разом. Конфлікт був на тому грунті, що вони вже не жили разом, мабуть він хотів разом знову жити. Ревнощі були завжди, образи, що вона не хочу сім`ю та жити разом. Наступний конфлікт був десь в березні, всі конфлікти були у потерпілої вдома на вул. Миколи Боровського. 30 березня потерпіла приїхала до Одеси, вони тоді помирились, вона поїхала до батьків на декілька днів, а 1 квітня, вони вже знов посварились та викликали поліцію. З цього приводу також було рішення суду про притягнення до адміністративної відповідальності. Домашнє насильство полягало в прояві в агресії, він оскорбляв, сварився, називав її образливими словами. Він в сварках не дуже голосно говорить. Конфлікт виник, бо потерпіла для нього не така, як треба. Бо вона непокірна, не така як жінка, бо має його слухати як чоловіка. Ревнощі були, але безпідставні. Він її ні з ким не ловив, зради не було. В квітні 2024 року ввечері, біля 9 години, десь в 20 числах, він втретє її побив. Він завжди тягнув руки, але він бив так, що не було синців. Таскав за волосся, штовхав, крутив руки. Це не завдавало тілесних ушкоджень, лише біль. Всі сусіди все чують, потерпілій було це не приємно. В такі моменти вона намагалась його вигнати, адже це її квартира, її власність. Вона не завдавала обвинуваченому ударів. Потерпіла викликала поліцію, поліція завжди приходила та зупиняла його дії. Після приїзду поліції він уходив. Потерпіла не знає, що спіткало його це робити. Іноді вони можуть сидіти і розмовляти, а на рівному місці він починає сваритися, ніби сплеск агресії. Це спонтанно, може сидіти, їсти, часом встати і сказати "Ви мене всі за***ли, і ти, і дитина". Але вона не похиляє голову і не дозволяє на себе кричати. Майновий стан у них був нормальний, вистачало на все грошей. Потерпіла працює майстром манікюру, грошей їй вистачає. Кліщенков будівельник, ремонти квартир робить, працює постійно. Гроші у них були не спільні. Потерпіла зверталась для психологів особисто для себе. Разом вони не ходили. У неї була нервозність, безсоння, поганий апетит, боязливість, стресовий стан. Вона боялась вийти на вулицю, щоб там його побачити. Все літо минуло, ходила з боді камерою на грудях, в квартирі поставила камеру. Коли вона його бачила, ще й телефон включала, але його це не зупиняло. У неї була тривожність. Якби він перестав приходити, то вже й кожного була б своя сім`я, бо і в нього вже була інша дівчина. Але він намагається повернутися в сім`ю. Протягом року, через суди, він вже не тягне руки. Є шанс, що він зрозумів свою помилку та більше не буде цього робити. Мабуть він хоче повернутися і до потерпілої назад. Останні декілька місяців агресія спала. ОСОБА_8 намагається щось робити для сім`ї. В цьому році після нового року він почав допомагати. Потерпіла думає, що він обвинувачений все ж кохає її, проте у неї є дуже велика образа. Наразі почали жити разом.

Свідок ОСОБА_9 від дачі показань в судовому засіданні відмовилась, на підставі ст.63 Конституції України.

Свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 у судовому засіданні не були безпосередньо допитані, так як прокурор, який підтримував державне обвинувачення, відмовився від дослідження вказаного доказу, як допит даних свідків.

Інших свідків як сторона обвинувачення, так і сторона захисту не заявляли.

Крім того, вина ОСОБА_5 підтверджується іншими письмовими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, а саме:

заявою ОСОБА_7 від 30.04.2024 про вчинення відносно неї домашнього насильства її колишнім співмешканцем ОСОБА_5 ;

висновком експерта № 399 від 27.05.2024 за результатами проведення судово-психологічної експертизи у потерпілої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рівень інтелектуального розвитку відповідає середній нормі для її вікової групи. З особистісних особливостей слід зазначити прагнення слідувати нормам, прийнятим в суспільстві, високий ступінь ідентифікації з традиційною культурною та соціальною роллю жінки в суспільстві, низьку здатність до витіснення і підвищену увагу до негативних сигналів, підвищену тривожність, застрягаємість, фіксованість на негативних переживаннях. ОСОБА_7 має зміни в емоційному стані, індивідуально-психологічних проявах, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню її як особистості і виникли внаслідок вчиненого відносно неї систематичного домашнього насильства, яке мало місце в період з 2023 по 2024 роки. У неї погіршився стан життя. Ситуація, що досліджується за справою, є психотравмувальною для потерпілої ОСОБА_7 . Потерпілій ОСОБА_7 завдані психологічні страждання

-копією постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 10.04.2024 у справі № 521/3927/24 відповідно до якої ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні 21.02.2024 по відношенню до колишньої цивільної дружина ОСОБА_7 домашнього насильства, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 170 гривень;

-копією постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 10.04.2024 у справі № 521/5545/24 відповідно до якої ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні 01.04.2024 по відношенню до колишньої цивільної дружина ОСОБА_7 домашнього насильства, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 170 гривень.

Відповідно до ст.28 Конституції України - кожен має право на повагу до його гідності. Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Відповідно до ст.2 КПК України - завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 6 ч. 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, незалежним і безстороннім судом, встановленим законом який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права - ст. 8 Конституції України.

Відповідно до ст.ст. 8, 9 КПК України - кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, суд вважає, що всі докази є належними, допустимими, достовірними, а в сукупності та їх взаємозв`язку достатніми для прийняття рішення про визнання обвинуваченого ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

Надаючи оцінку показам ОСОБА_5 в судовому засіданні, щодо його не визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, суд виходить з того, що покази обвинуваченого спростовані показами допитаної в суді потерпілої ОСОБА_7 , а також висновком експертизи щодо її психологічного стану внаслідок завданих психологічних страждань.

Крім того, факти вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 домашнього насильства у відношенні ОСОБА_7 встановлені вищевказаними постановами суддів, постановленими за наслідками судового розгляду справ за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, які обвинуваченим ОСОБА_5 оскаржені в апеляційному порядку не були та набрали законної сили.

Незважаючи на неодноразове складання адміністративних протоколів та притягнення до адміністративної відповідальності, ОСОБА_5 належних висновків для себе не зробив та продовжив застосовувати домашнє насильство щодо потерпілої, виражаючись в бік останньої словами грубої нецензурної лайки, погрожуючи фізичною розправою.

Систематичні протиправні дії ОСОБА_5 призвели до психологічних страждань потерпілої та погіршення якості її життя.

При вирішенні питання про наявність в діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого 126-1КК України, суд виходить із того, що статтею 126-1 КК України передбачено кримінальну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи.

Так, за висновком ВС систематичність як ознака складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК, може бути підтверджена попереднім притягненням особи до адміністративної відповідальності не менше двох разів за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП. Попереднє притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за умови подальшої повторюваності протиправних дій щодо певної потерпілої особи чи осіб і настання конкретних наслідків, визначених законодавцем як більш тяжкі, ніж ті, що зазначені в КУпАП, не свідчить про подвійне притягнення особи до юридичної відповідальності одного виду за те саме правопорушення. Адміністративним проступком, відповідальність за який наступає за ст. 173-2 КУпАП, може визнаватися вчинення домашнього насильства, яке не є тривалим чи систематичним. Натомість систематичність як ознака кримінально-караного діяння означає повторюваність тотожних чи схожих дій чи бездіяльності, кожне з яких само по собі може створювати враження незначного, але їх вчинення у своїй сукупності досягають того рівня якості, коли у цілому діяння набувають ознак кримінального правопорушення, призводячи до наслідків, визначених диспозицією ст. 126-1 КК (фізичні або психологічні страждання, розлади здоров`я, втрата працездатності, емоційна залежність або погіршення якості життя). Тобто для кваліфікації дій винуватої особи важливо, що насильницькі дії вчиняються систематично, а систему може становити як неодноразово застосована одна із трьох форм насильства, зазначена у ст. 126-1 КК, так і різна варіативність поєднання як фізичного, так і психологічного та економічного насильства щодо однієї і тієї самої потерпілої особи чи осіб. При цьому кількісний критерій систематичності як ознака домашнього насильства полягає в учиненні трьох і більше актів насильства.

Розгляд провадження провадився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення. При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Беручи до уваги вище вказане, суд вважає, що винність ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, повністю доведена та його дії правильно кваліфіковані стороною обвинувачення.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ст. 126-1 КК України як: домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебував у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, т а погіршення якості життя потерпілої особи.

Відповідно до ст. 65 КК України, п.1постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року, під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості й індивідуалізації покарання, враховуючи характер суспільної небезпечності і ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у відповідності до вимогст.66, 67 КК України, судом не встановлено.

Обговорюючи питання про вид і міру покарання ОСОБА_5 , суд враховує вимоги ст. 65 КК України, характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, що у відповідності до ст. 12 КК України класифікується як нетяжкий злочин, думку потерпілої, яка просила призначити покарання на розсуд суду, данні про особу обвинуваченого, який судимості не має, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться, офіційно не працевлаштований, неодружений, є батьком малолітньої дитини, непрацездатних осіб на утриманні не має, який вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав, не розкаявся, відтак не усвідомив протиправність своєї поведінки.

Таким чином, виходячи із суспільної небезпеки вчиненого, беручи до уваги особу обвинуваченого, з урахуванням відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, а саме, а також з врахуванням сукупності всіх обставин, які характеризують особу винного, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання в межах санкції ст.126-1 КК Україниу виді обмеження волі.

При цьому, враховуючи дані про особу обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований; систематично вчиняє домашнє насильство по відношенню до своєї цивільної дружини, то підстав для застосування ст.69 чи 75КК України, суд не вбачає.

Менш суворі види покарання у виді громадських робіт, пробаційного нагляду будуть недостатні для виправлення обвинуваченого, оскільки ОСОБА_5 не висловлює каяття у вчиненому, продовжував протиправну поведінку щодо дружини ОСОБА_7 , покарання, які призначалися ОСОБА_5 судом при неодноразовому притягненні останнього до адміністративної відповідальності за 173-2 КУпАП, не досягли своєї мети, не вплинули на його виправлення.

Призначене покарання, на думку суду, забезпечить виправлення ОСОБА_5 та попередить вчинення ним нових кримінальних правопорушень та буде цілком відповідати тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі винного.

У відповідності до ч.1, 4ст.57 КВК України обвинувачений ОСОБА_5 підлягає направленню до місця відбуття покарання - виправного центру, самостійно за рахунок держави.

У разі невиїзду засудженого ОСОБА_5 до місця відбування покарання без поважних причин або ухилення засудженого від отримання припису суд за поданням уповноваженого органу з питань пробації направляє засудженого до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі.

Згідно до ч.1, 2ст.58 КВК України строк покарання ОСОБА_5 обчислювати з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі.

Строк дії запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання сплинув, інший запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не було заявлено.

Речові докази та процесуальні витрати по кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.369-371,373,374КПК України суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126 - 1 КК України та призначити йому покарання у виді 2 років обмеження волі.

Строк покарання засудженому ОСОБА_5 обчислювати з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Хаджибейський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Роз`яснити учасникам судового провадження, що вони мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1