Провадження № 1-кс/638/1677/25
УХВАЛА

Іменем України

29 липня 2025 року м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим,

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду м. Харкова надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим.

Скарга обґрунтована тим, що постановою слідчого СВ ХРУП №3 ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 14 травня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про визнання його потерпілим, а також проведення допиту за участю останнього у якості потерпілого у кримінальному провадженні №0000654, внесеному до ЄРДР 04.04.2025 року за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 382 КК України.

Скаржник вважає, що підстави, з яких слідчим відмовлено у визнанні нього потерпілим, суперечать положенням КПК України. Слідчим не вказано, які саме дії проведено по встановленню факту не заподіяння шкоди, завданої ОСОБА_3 кримінальним правопорушенням. В постанові відсутні посилання на матеріали досудового розслідування, які б давали підстави прийти до висновку про існування очевидних та достатніх підстав вважати, що заява про вчинене кримінальне правопорушення або заява про залучення до кримінального провадження яка потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в частині першій статті 55 КПК.

Також вважає, що висновки, викладені у постанові від 14 травня 2025 року, не відповідають дійсності, є свідомо надуманими, не мотивованими та не заснованими на всебічному та повному дослідженні фактів, викладених у його заяві про кримінальне правопорушення.

У постанові від 14 травня 2025р. не відображено, чому визнано, що події, про які скаржник повідомляє у заяві, не мали місце, не наведено конкретних обставин, які виключають у визнанні його потерпілим.

Враховуючи викладене, скаржник просить вищевказану постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим від 14.05.2025 скасувати.

Скаржник та її представник у судове засідання не прибули, повідомлені належним чином.

Слідчий до суду не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду скарги, що відповідно до положень ст. 306 КПК України, не є перешкодою для розгляду скарги.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, враховуючи неприбуття у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що у провадженні Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження №0000654 від 04.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.2 ст. 382 КК України.

Постановою прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова від 11.06.2025 матеріали досудових розслідувань за № 0002000 від 27.09.2024, за ч.2 ст.382 КК України, № 0000654 від 04.04.2025 за ч.2 ст. 382 КК України, № 0000388 від 13.01.2025 за ч.2 ст.388, КК України - об?єднано в одне провадження за №0002000, про що внесено відомості до ЄРДР.

05 травня 2025 року скаржником було подано до ХРУП №3 ГУНП в Харківській області клопотання про визнання його потерпілим , а також проведення допиту за участю останнього у якості потерпілого у вказаному кримінальному провадженні.

Постановою слідчого ХРУП №3 ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 14.05.2025 у задоволенні клопотання про визнання ОСОБА_3 потерпілим було відмовлено.

Слідчий обґрунтував свою постанову тим, що, станом на момент проведення досудового розслідування, факту заподіяння ОСОБА_3 моральної, фізичної або майнової шкоди не встановлено.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до жодного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні, особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою може бути оскаржено рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим.

Згідно з ч. 1 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки» діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Відповідно до ч.2 ст. 55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Злочин, що передбачено ч.2 ст. 382 Кримінального кодексу України за конструкцією об`єктивної сторони належить до злочинів з формальним складом. Це випливає з того, що законодавець під час конструювання диспозиції статті обмежився вказівкою лише на суспільно небезпечне діяння як загальну обов`язкову ознаку об`єктивної сторони злочину без посилання на наслідки й причинний зв`язок. Тут наслідки прямо не вказуються у частині статті, але мається на увазі, що вони завжди або дуже часто виникають у разі скоєння відповідного діяння.

Основною конституційною засадою судочинства, серед іншого, є обов`язковість судового рішення (п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України), що є однією із важливих складових принципу правової визначеності, а також права на справедливий суд, закріпленого, зокрема, у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Довготривале невиконання рішення суду, яке набрало законної сили, спричиняє стягувачеві, в даному випадку скаржнику, конкретні наслідки у вигляді шкоди.

Суд вважає, що в постанові слідчого від 14.05.2025 року відсутні мотиви відмови визнання ОСОБА_3 потерпілим, з підстав встановлення відсутності заподіяної шкоди заявнику даним кримінальним діянням.

Слідчий постановляючи оскаржувану постанову, не обґрунтував мотиви свого рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_3 про визнання його потерпілим, з посиланням на докази, які містяться у матеріалах справи, обмежившись лише переліком норм законодавства.

Вимогами ч. 5 ст. 110 КПК України передбачено, що мотивувальна частина рішення слідчого, викладеного у формі постанови, повинна містити відомості про мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Аналізуючи на предмет законності та обґрунтованості прийняте процесуальне рішення, слід зазначити, що відповідно до змісту ст.110 КПК України, у постанові слідчого обов`язково повинні бути зазначені зміст обставин, які є підставою для прийняття постанови, мотиви прийняття рішення, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

У свою чергу, слідчий суддя, на якого кримінальним процесуальним законодавством України покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови.

За викладених обставин, в силу принципу змагальності сторін, стороною обвинувачення не надано належних та допустимих доказів, які б давали підстави слідчому судді дійти висновку про вмотивованість рішення слідчого.

Таким чином, оскаржувана постанова слідчого від 14.05.2025 не відповідає вимогам, встановленим ч. 5 ст. 110 КПК України, є невмотивованою, а відтак підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 2, 9, 55, 303-307, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим задовольнити.

Скасувати постанову слідчого СВ ХРУП №3 ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 14 травня 2025 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні №0000654, внесеному до ЄРДР 04.04.2025 року.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1