Справа № 497/1138/23
Провадження № 1-кп/497/18/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.25 року Болградський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

особи, щодо якої застосовуються заходи медичного характеру ОСОБА_5 ,

законного представника - представника органу опіки та піклування ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Болград, клопотання прокурора Болградської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування примусових заходів медичного характеру по кримінальному провадженню, яке внесене до ЄРДР за №0000106 від 18.02.2023 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Криничне, Болградського району, Одеської області, громадянина України, за національністю болгарина, з середньо-технічною освітою, який не працює, раніше не судимий, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

29 травня 2023 року до Болградського районного суду Одеської області надійшло клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, яке внесене 14 липня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000106 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

20 березня 2024 року справу, після перерозподілу у зв`язку з відстороненням головуючого судді ОСОБА_7 , передано на розгляд судді ОСОБА_1 .

Клопотання обґрунтовано тим, що відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 року затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 2102-ХІ, в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб.

В подальшому строк дії воєнного стану в Україні продовжувався, у тому числі згідно з Указом Президента України №757/2022 від 07.11.2022 року, який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 16.11.2022 № 2738-ІХ, з 21.11.2022 строком на 90 діб.

У січні 2023 року, більш точну дату та час не встановлено, ОСОБА_5 , перебуваючи на території свого домоволодіння АДРЕСА_1 , маючи вільний доступ до усіх приміщень вказаного домоволодіння, діючи в умовах воєнного стану, з умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи, що його дії носять незаконний та протиправний характер, достовірно знаючи та розуміючи, що за його діями ніхто зі сторонніх не спостерігає, пройшов до горища домоволодіння де за домовленістю з його односельцем ОСОБА_8 зберігалась цибуля-сіянка сорту Штутгарт» у кількості 4000 кг, що належала останньому.

Перебуваючи у зазначеному приміщенні ОСОБА_5 таємно викрав належну ОСОБА_8 цибулю-сіянку сорту «Штутгарт» у кількості 300 кг, вартістю 123,33 грн. за 1 кг, яку наповнив у принесені з собою мішки та таємно від власника розпорядився на свій розсуд, спричинивши потерпілому майнову шкоду на суму 36 999,00 грн.

Прокурор просить застосувати до ОСОБА_5 примусовий захід медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом, посилаючись на те, що ОСОБА_5 в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, за своїм психічним станом не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, оскільки страждає на хронічне психічне захворювання у вигляді «Органічного маячного (шизофреноподібного) розладу».

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав з підстав зазначених у ньому, просив задовольнити та застосувати примусові заходи медичного характеру до ОСОБА_5 .

Особа, стосовно якої розглядається клопотання ОСОБА_5 в судовому засіданні визнав обставини зазначені прокурором в клопотанні та вказав, що дійсно вчинив суспільно небезпечне діяння щодо викрадання чужого майна. Щодо застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру не заперечує.

Законний представник особи, стосовно якої розглядається клопотання - ОСОБА_6 в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 у вигляді госпіталізації.

Захисник особи, стосовно якої розглядається клопотання - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 .

Потерпілий ОСОБА_8 в заяві від 21.10.2024 року зазначив, що претензій до підозрюваного немає. Не заперечує проти задоволення клопотання та просив застосувати до ОСОБА_5 заходи медичного характеру.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що підозрюваний та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №137 від 25.04.2023 встановлено, що ОСОБА_5 у період часу, що відноситься до інкримінованого йому діянь, страждав на хронічне психічне захворювання у вигляді органічного маячного (шизофреноподібного) розладу (F06.2). Він у період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, за своїм психічним станом не міг усвідомлювати свої дії або керувати ними. У теперішній час ОСОБА_5 страждає на хронічне психічне захворювання у вигляді органічного маячного (шизофреноподібного) розладу. ОСОБА_5 у теперішній час за своїм психічним станом не здатний усвідомлювати значення своїх дій або керувати ними, потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді поміщення в спеціалізований заклад для надання стаціонарної психіатричної допомоги.

Досліджені та проаналізовані зібрані по справі докази, тобто фактичні дані, які містяться в показаннях підозрюваного, їх об`єктивна оцінка з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для вирішення питань, передбачених ст. 368 КПК України, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_5 вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне правопорушення у стані неосудності.

Так, у ч.4 ст. 503 КПК України визначено, що примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним, Кримінальним процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами.

Частиною 2 ст. 19 КК України визначено, що не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно зі ст. 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Відповідно до ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб: 1) які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння; 2) які вчинили у стані обмеженої осудності кримінальні правопорушення; 3) які вчинили кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.

Частиною 1 ст. 94 КК України, передбачено, що залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини у справі «G.v.France», п. 39 «Halilovic v.Bosnia and Herzegovina» п.18 почуття неповноцінності й безсилля, яке є типовим для особи, що страждає на психічні розлади, вимагає підвищеної уваги в контексті питання щодо дотримання вимог Конвенції.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 513 КПК України під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; 2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; 3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; 4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; 5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

За приписами, викладеними у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» №7 від 03.06.2005, примусові заходи медичного характеру мають застосовуватись лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність і викликають потребу у застосуванні до неї таких заходів. Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності хворого для себе або інших осіб суд має спочатку з`ясувати думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру. Застосування заходів примусового заходу медичного характеру за рішенням суду може полягати лише в їх застосуванні, при цьому, суд не визначає лікувальну установу, в якій до особи будуть застосовані примусові заходи медичного характеру та не визначає строк, на який ці заходи призначені.

Згідно з п.3 наказу МОЗ України №397 від 08.10.2001 «Про затвердження нормативно-правових документів з окремих питань щодо застосування примусових заходів медичного характеру до осіб, які страждають на психічні розлади» вид примусового заходу медичного характеру залежить від характеру та тяжкості психічного захворювання в особи, тяжкості вчинення нею діяння з урахуванням її ступеня суспільної небезпечності.

При визначенні міри медичного характеру суд враховує не тільки характер психічного захворювання, а також тяжкість вчиненого злочину.

Обираючи вид примусових заходів медичного характеру, які необхідно застосувати до ОСОБА_5 , суд керується рекомендаціями комісії лікарів-експертів у галузі судової психіатрії (поміщення в спеціалізований заклад для надання стаціонарної психіатричної допомоги), а також враховує характер і тяжкість захворювання, тяжкість вчиненого діяння, ступінь небезпечності ОСОБА_5 для себе та інших осіб.

З урахуванням вищевикладеного та думки учасників судового розгляду, суд дійшов висновку, що вчинене ОСОБА_5 суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, вчинене в стані неосудності, в момент скоєння правопорушення він страждав на хронічне психічне захворювання у вигляді органічного маячного (шизофреноподібного) розладу.

Тому, суд вважає, що клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 підлягає задоволенню, а саме застосувати до нього примусовий захід медичного характеру у вигляді поміщення в спеціалізований заклад для надання стаціонарної психіатричної допомоги.

Речові докази у справі відсутні.

Процесуальні витрати у вигляді витрат на проведення судової експертизи № СЕ-19/116-23/3507-ТВ від 07.03.2023 року у вказаному кримінальному провадженні в розмірі 755,12 грн. віднести за рахунок держави.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Керуючись ст.ст.19,92-94 КК України, ст.ст.349,370,372,376,505,513,516 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000106 від 18.02.2023 стосовно ОСОБА_5 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Криничне, Болградського району, Одеської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з вчиненням у стані неосудності діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, примусовий захід медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом.

Процесуальні витрати на проведення судової товарознавчої експертизи від 07.03.2023 №СЕ-19/116-23/3507-ТВ у сумі 755 (сімсот п`ятдесят п`ять) гривень 12 копійок віднести за рахунок держави.

Ухвала може бути оскаржена згідно із ст. 395 КПК України до Одеського апеляційного суду через Болградський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1