У Х В А Л А

Справа № 183/8970/25

№ 1-кс/183/1597/25

02 вересня 2025 року м.Самар

Слідчий суддя Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000939 від 06.08.2025, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Першотравенська Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, який неповнолітніх дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України

В С Т А Н О В И В:

До Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло вищезазначене клопотання, у якому слідчий за погодженням з прокурором просять застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів.

В обґрунтування клопотання зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України « Про введення воєнного стану в Україні» з 24.02.2022 на всій території України введено воєнний стан, який в подальшому неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.

Так, 12 липня 2025 року, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 перебував поблизу домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , де вирішив зайти до свого знайомого ОСОБА_7 , з метою попрохати у останнього тютюнові вироби, де виявив незачинені двері до будинку. Після чого, зайшов до будинку через незачинені двері, погукав ОСОБА_7 , пройшов до спальної кімнати вищевказаного будинку, де на ліжку виявив мобільний телефон марки MotorolaG24 Power 8/256 гб Imei1: НОМЕР_1 ; Imei2: НОМЕР_2 , у цей момент у останнього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, в умовах воєнного стану, а саме: мобільного телефону марки MotorolaG24 Power 8/256 гб Imei1: НОМЕР_1 ; Imei2: НОМЕР_2 , який належать ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій прямий умисел, у вказаний час ОСОБА_5 знаходячись за вищевказаною адресою, розуміючи, що ОСОБА_7 немає вдома, діючи таємно, умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, розуміючи, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, викрав з ліжку у спальній кімнаті домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , мобільний телефон марки Motorola G24 Power 8/256 гб Imei1: НОМЕР_1 ; Imei2: НОМЕР_2 , вартістю 5399 гривень 10 копійок та утримуючи вказаний мобільний телефон при собі залишив місце скоєння злочину розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_7 спричинено матеріальну шкоду на суму 5399 гривень 10 копійки.

Умисні дії ОСОБА_5 , кваліфіковано за ч.4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

06серпня 2025 року за вказаним фактом внесено відомості до ЄРДР за №0000939за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та розпочато досудове розслідування.

30серпня 2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченогоч.4 ст.185 КК України.

Крім того,14 липня 2025 року, у першій половині дня, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 перебував поблизу домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , де вирішив зайти до свого знайомого ОСОБА_7 , з метою попрохати у останнього тютюнові вироби, де виявив незачинені двері до будинку. Після чого зайшов до будинку через незачинені двері, погукав ОСОБА_8 та пройшовши до спальної кімнати вищевказаного будинку, побачив на ліжку сплячого ОСОБА_7 , поряд з яким підключеним до зарядного пристрою на тумбочці побачив мобільний телефон марки Xiaomi Redmi 13C 4/128 гб, Imei: НОМЕР_3 , у цей момент у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, в умовах воєнного стану, а саме: мобільного телефону марки Xiaom iRedmi 13C 4/128 гб, Imei: НОМЕР_3 , який належать ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій прямий умисел, у вказаний час ОСОБА_5 знаходячись за вищевказаною адресою, розуміючи, що ОСОБА_7 спить, діючи таємно, умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, розуміючи, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, викрав з тумбочки мобільний телефон марки Xiaomi Redmi 13C 4/128 гб, Imei: НОМЕР_3 , вартістю4494 гривень 30 копійок, який знаходився на тумбочці у спальній кімнаті домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , та утримуючи вказаний мобільний телефон при собі залишив місце скоєння злочину розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_7 спричинено матеріальну шкоду на суму 4494 гривень 30 копійки.

Умисні дії ОСОБА_5 , кваліфіковано за ч.4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

01 вересня 2025 року за вказаним фактом внесено відомості до ЄРДР за №00001034 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та розпочато досудове розслідування.

02 вересня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

02 вересня 2025 кримінальні провадження №0000939 від 06.08.2025 та №00001034 від 01.09.2025 об`єднані в одне кримінальне провадження та присвоєно єдиний № 0000939 та ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчинені злочинів передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

Слідчий та прокурор, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України просять застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити мотивуючи його обставинами, в ньому викладеними.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні просив застосувати щодо нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник у судовому засіданні заперечував проти клопотання. Вказав, що запобігти ризикам можливо шляхом застосування менш суворих запобіжних заходів. Також зазначив, що підозрюваному здійснено хірургічне втручання, він потребує лікування та перев`язок.

Вислухавши прокурора, підозрюваного, захисника, дослідивши клопотання та надані письмові докази, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

У провадженні СВ Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000939 від 06.08.2025за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

02 вересня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

02 вересня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчинені злочинів передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

Згідно з ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам визначеним положенням цієї статті.

Статтею 178 КПК України визначено обов`язок суду, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінити в сукупності всі обставини вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та особу підозрюваного.

Ураховуючи зібрані органом досудового слідства докази та встановлені під час розгляду клопотання обставини, слідчий суддя вважає обґрунтованою повідомлену громадянину ОСОБА_5 підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

При розгляді письмових доказів, наданих слідчим в підтвердження клопотання, слідчий суддя вважає на підставі ст. 178 КПК України їх вагомими та обґрунтованими. У відповідності до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Фокс, Камбел і Харлі проти Сполученого Королівства», вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. Тому слідчий суддя вважає, що існують всі підстави вважати підозру у скоєнні кримінальних правопорушень обґрунтованою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України - тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_5 слідчий суддя ураховує, що вказаний у клопотанні слідчого ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, є доведеним.

Так, про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, який у відповідності до ст. 12 КК України, є тяжким, за вчинення якого передбачено покарання позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, що є значним. Отже, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує у разі визнання винуватим, існує реальний ризик того, що обвинувачений може переховуватися від суду.

Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі Ilijkov v. Bulgaria від 26.06.2001 (§ 80, заява № 33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника давав уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був установлений.

Крім того, ОСОБА_5 є особою, раніше судимою, офіційно не працевлаштований, не має законного джерела доходів, не одружений, неповнолітніх дітей не має. Наведені обставини що свідчать про відсутність міцних соціальних зв`язків у підозрюваного.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, суд вважає, що існує достатньо висока ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.

З приводу ризику вчинити інше кримінальне правопорушення установлено, що ОСОБА_9 раніше судимий, з 02.04.2025 року по теперішній час перебуває на обліку в Новомосковському районному відділі філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області на підставі вироку Новомосковського міськрайоного суду Дніпропетровської області від 20.02.2025, відповідно до якого ОСОБА_5 визнано винним та призначено покарання у виді позбавлення волі строком 5 років, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням на 1 рік. Проте ОСОБА_5 знову обґрунтовано підозрюється у вчинені тяжкого, умисного, корисливого злочину. Наведене свідчить про існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Таким чином, слідчий суддя вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», слідчий суддя вважає необхідним застосувати підозрюваному найбільш тяжкий вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначених раніше ризиків.

З урахуванням особи підозрюваного, враховуючи наявність ризиків, передбачених п.п.1, 5 КПК України, слідчий суддя вважає, що запобігти зазначеним ризикам за допомогою більш м`яких запобіжних заходів неможливо.

Означене є беззаперечною підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому слідчий суддя відхиляє посилання захисника на потребу ОСОБА_5 у лікуванні, оскільки медичну допомогу підозрюваний може отримувати і у місцях тримання під вартою.

Більш того, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не може бути застосований до підозрюваного, оскільки він проживає не за місцем реєстрації, а слідчому судді не надано відомостей про власника житла у якому фактично проживає та його згоду на перебування під домашнім арештом ОСОБА_5 у такому житлі.

Розглядаючи питання щодо застосування застави, суд виходить з того, що ч. 3 ст. 183 КПК України, покладає на слідчого суддю обов`язок при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Слідчий суддя ураховує те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а тому за положеннями ст. 182 КПК України, розмір застави може бути визначено у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Також, слідчий суддя ураховує і дані про особу підозрюваного, обставини кримінального правопорушення, ризики, встановлені під час розгляду клопотання. Слідчий суддя дійшов до висновків про наявність підстав для можливості застосування альтернативного запобіжного заходу, і вважає, що розмір застави у вигляді 20 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб повинний достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

У разі внесення підозрюваним застави, слідчий суддя вважає, що на підозрюваного ОСОБА_5 повинні бути покладені обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 193, 196 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 31 жовтня 2025 року (включно), взявши його під варту в залі суду.

Визначити розмір застави, після внесення якої підозрюваний повинен бути звільнений з під варти, у межах 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн.

В разі внесення застави, на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали - до 31 жовтня 2025 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 03.09.2025 о 09:00 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1