УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2025 року

м. Київ

справа № 332/3266/21

провадження № 51-65км25

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

до початку судового розгляду касаційної скарги прокурора ОСОБА_7 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 23 жовтня 2024 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000452, за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого, востаннє - вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 грудня 2019 року за ч. 2 ст. 185, ч. 1, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 353, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного судом покарання з іспитовим строком на 3 роки,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.185, ч. 2 ст. 190 КК України,

установила:

За вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 26 липня 2023 року ОСОБА_8 засуджено ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України із застосуванням статей 70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 23 жовтня 2024 року вирок місцевого суду в частині засудження ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 190 КК України скасовано, а кримінальне провадження закрито на підставі п. 1-2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Перекваліфіковано дії ОСОБА_8 з ч. 4 ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 162 КК України і призначено із застосуванням ст. 71 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.

У решті вирок місцевого суду залишено без змін.

Прокурор ОСОБА_7 подала касаційну скаргу у якій, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону і неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просила ухвалу апеляційного суду скасувати, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 закрити.

До початку касаційного розгляду прокурор ОСОБА_7 відмовилася від поданої касаційної скарги, про що направила до Верховного Суду письмову заяву.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_5 і захисника ОСОБА_6 про необхідність закриття касаційного провадження за касаційною скаргою сторони обвинувачення, перевіривши матеріали цього провадження, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ст. 432 КПК України порядок здійснення відмови від касаційної скарги врегульовано ст. 403 цього Кодексу. За правилами ч. 1 вказаної статті особа, яка подала касаційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення касаційного розгляду.

Оскільки судові рішення щодо ОСОБА_8 окрім прокурора ОСОБА_7 не було оскаржено іншими особами, касаційне провадження за вказаною скаргою підлягає закриттю в силу ч. 2 ст. 403 КПК України.

Керуючись статтями 403, 432, 434, 441 КПК України, Верховний Суд

постановив:

Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою прокурора ОСОБА_7 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 23 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_8 .

Ухвала Верховного Суду оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_9 ОСОБА_2 ОСОБА_3