Справа № 353/320/25
Провадження № 1-кп/353/89/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2025 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області в складі :

Головуючого - судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора Тлумацького відділу Івано-Франківської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в місті Тлумачі кримінальне провадження № 0000034, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.04.2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Прибилів Тлумацького району Івано-Франківської області, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, проходить військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 , з неповною середньою освітою, одруженого, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , не судимого, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, -

в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив незаконне проникнення до іншого володіння особи.

Кримінальний проступок було вчинено при наступних обставинах.

20.04.2025 року близько 18 год. 00 хв. ОСОБА_4 проходив по АДРЕСА_1 , де побачив господарство, яке перебуває у володінні ОСОБА_5 , у якому постійно проживає ОСОБА_6 .

В цей час у ОСОБА_4 виник умисел на порушення недоторканості іншого володіння особи, у зв`язку з чим обвинувачений підійшов до території огородженого домоволодіння та, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, грубо порушуючи гарантоване статтею 30 Конституції України право людини на недоторканість іншого володіння особи, проти волі законного користувача майна, скориставшись тим, що вхідна хвіртка на подвір`я домоволодіння не була зачинена на замок, незаконно проник на огороджену територію домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке повністю огороджене по периметру парканом з улаштуванням замка на хвіртці, що перешкоджає вільному доступу сторонніх осіб, та яке перебуває у постійному користуванні ОСОБА_6 .

Під час перебування на подвір`ї ОСОБА_4 без дозволу та згоди постійного користувача майна ОСОБА_6 незаконно пересувався по території домоволодіння, намагався проникнути всередину житлового будинку, на зауваження покинути територію домоволодіння не реагував, розбив камінням два металопластикових вікна, після чого покинув територію вказаного домоволодіння.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, визнав повністю та беззастережно, не заперечив та повністю підтвердив обставини вчиненого ним кримінального проступку відповідно до викладеного в обвинувальному акті, вказавши на те, що дійсно 20.04.2025 року він проходив по вулиці в с. Гостів, де побачив господарство, у якому проживає потерпіла. Остання є сестрою дружини його брата. Дозволу та згоди заходити на територію домоволодіння він не мав. Територія подвір`я огороджена повністю парканом. Він заходив на подвір`я домоволодіння через хвіртку, розбив камінням два вікна. Збитки він потерпілій відшкодував.

У вчиненному ОСОБА_4 щиро розкаюється, дуже шкодує, що так сталось, потерпіла не має до нього претензій матеріального та морального характеру, він розуміє, що вчинив неправильно, запевняє суд, що більше такого не повториться.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, оскільки обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному проступку, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а учасники судового провадження не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження у судовому засіданні та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до іншого володіння особи.

У судових дебатах прокурор ОСОБА_3 просив визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, та з урахуванням всіх обставин справи призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (П`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (Вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень і те, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 162 КК України, яке вчинив ОСОБА_4 , є кримінальним проступком.

Суд враховує дані про особу винного, а саме те, що він до кримінальної відповідальності притягується вперше, призваний на військову службу за мобілізацією та на даний час проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 , одружений, має постійне місце проживання, на обліках у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, до складу його сім`ї входить мати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пенсіонерка (а.с. 63-81), обвинувачений негативно ставиться до вчиненого.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого згідно ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття, беззастережне визнання вини, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, від вчиненого кримінального правопорушення тяжких наслідків не наступило, обвинувачений шкодує про вчинене та те, що потерпіла не має до нього претензій матеріального і морального характеру.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

За таких обставин, з врахуванням позиції прокурора та обвинуваченого, думки потерпілої, яка не наполягає на суворому покаранні, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у межах санкції ч. 1 ст. 162 КК України у виді штрафу, яке буде відповідати не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, буде обґрунтованим, необхідним та достатнім для його виправлення, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та не становитиме особистий надмірний тягар для особи.

Цивільний позов у кримінальному провадженню не заявлявся.

У кримінальному провадженні процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Питання щодо обрання та зміни запобіжного заходу судом не вирішується, оскільки учасниками процесу відповідних клопотань не заявлялось.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 395 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (П`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (Вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, надіслати копію даного вироку суду не пізніше наступного дня після його ухвалення.

ГоловуючийОСОБА_8