КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

Іменем України

Справа №133/1212/25

15.05.2025 м. Козятин

Козятинський міськрайонний суд Вінницької області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судових засідань ОСОБА_2 , за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5 ,

представника потерпілої особи ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засіданнь Козятинського міськрайонного суду Вінницької області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000515 від 03.04.2025, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Підлісся Тисменецького району Івано-Франківської області, зареєстрованої в АДРЕСА_1 , громадянина України, не судимої, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 209 КК України, та угоду про визнання винуватості, що укладена 11.04.2025 між прокурором та підозрюваною ОСОБА_4 ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживала за адресою: Вінницька область, Хмільницький район, с. Маркуші, відповідно до рішення Маркушівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області від 13.03.1996 за результатами поділу земель колективної власності отримала у приватну власність земельну частку (пай) у розмірі 2,4933 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до заповіту від 08.12.2003, посвідченого секретарем виконкому Маркушівської сільської ради народних депутатів Хмільницького району Вінницької області ОСОБА_8 та зареєстрованого в реєстрі № 113, ОСОБА_7 заповіла все своє майно Уланівському будинку-інтернату для престарілих.

Уланівський будинок-інтернат для престарілих в установленому законом порядку спадщину ОСОБА_7 на себе не оформив, у зв`язку з чим земельна ділянка знаходилась у розпорядженні держави.

У подальшому 10.05.2012 була затверджена технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,4933 га, на підставі якої Управлінням Держгеокадастру у Хмільницькому районі Вінницької області здійснена державна реєстрація цієї земельної ділянки, якій було присвоєно кадастровий номер :03:001:0391.

Земельна ділянка ОСОБА_7 передана в оренду ТОВ «Хмільницьке» як невитребувана земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі якого Хмільницькою РДА Вінницької області з ТОВ «Хмільницьке» 01.02.2012 укладено договір оренди та на підставі якого ТОВ «Хмільницьке» використовувало дану земельну ділянку у своїй діяльності.

У подальшому розпорядником земельної ділянки визнано Уланівську сільську раду, якою з ТОВ «Хмільницьке» 01.01.2022 укладено додаткову угоду до вищевказаного договору оренди.

У квітні 2023 року, більш точну дату під час досудового розслідування не встановлено, але не пізніше 26.04.2023, у невстановленої особи, якій достовірно було відомо, що померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 отримала у приватну власність земельну частку (пай) у розмірі 2,4933 га, заповіт залишила на Уланівський будинок-інтернат для престарілих, який в установленому законом порядку спадщину на себе не оформив, виник злочинний умисел на організацію заволодіння шляхом обману земельною ділянкою площею 2,4933 га, що належала ОСОБА_7 , використовуючи підроблені документи, залучивши для цього ОСОБА_9 , яка в свою чергу на дану пропозицію погодилась.

Реалізуючи злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману та з використанням підроблених документів, ОСОБА_9 , якій достовірно було відомо, що ОСОБА_7 оформила заповіт на іншу особу, яка в свою чергу, в установленому законом порядку спадщину на себе не оформила, та відповідно про відсутність у ОСОБА_9 законних підстав на набуття, володіння чи розпорядження об`єктами майна ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з невстановленою особою, реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману та з використанням підроблених документів. У невстановлені досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 26.04.2023, отримала у вищевказаної невстановленої особи завідомо підроблений Дублікат заповіту від імені померлої ОСОБА_7 , в який внесено завідомо недостовірні відомості про те, що 08.12.2003 ОСОБА_7 склала заповіт, засвідчений секретарем виконавчого комітету Маркушівської сільської ради народних депутатів Хмільницького району Вінницької області ОСОБА_10 та зареєстрований в реєстрі за № 113, відповідно до якого на випадок своєї смерті зробила розпорядження наступного змісту: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом має право заповідаю ОСОБА_11 » та завідомо недостовірні дані про те, що «він посвідчений 26.04.2023 секретарем виконкому Маркушівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області ОСОБА_10 та зареєстрований у реєстрі № 113».

Після чого, ОСОБА_12 , діючи за попередньою змовою з невстановленою особою, реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману та з використанням підроблених документів, з метою придбання права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:0391 площею 2,4933 га, шляхом обману, на підставі завідомо підробленого дублікату заповіту, діючи з корисливих мотивів, з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 08.05.2023 звернулась до приватного нотаріуса Хмільницького нотаріального округу ОСОБА_13 за адресою: Вінницька область, м. Козятин, вул. Героїв Майдану, 20, каб. 10-12, де у службовому кабінеті останньої подала заяву про заведення спадкової справи для здійснення реєстрації права власності на спадкове майно ОСОБА_7 для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, надавши вищевказаний завідомо підроблений дублікат заповіту від імені ОСОБА_7 , на підставі якого сформовано Спадкову справу № 51/2023.

У подальшому, на підставі наданого ОСОБА_9 вищевказаного завідомо підробленого дублікату заповіту, державним нотаріусом Хмільницького нотаріального округу ОСОБА_13 . 14.06.2023 ОСОБА_9 видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом серії НСМ № 275577, відповідно до якого остання набула право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:0391 площею 2,4933 га.

Таким чином, ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою з невстановленою особою, незаконно, шляхом обману, заволоділа земельною ділянкою з кадастровим номером :03:001:0391 площею 2,4933 га, вартістю 393 642,00 гривень згідно висновку судової оціночно-земельної експертизи № СЕ-19/120-25/3730-ОЗ від 26.03.2025.

Своїми злочинними діями ОСОБА_9 заподіяно матеріальну шкоду Уланівській сільській раді на загальну суму 393 642,00 гривень.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 190 КК України (шахрайство), тобто заволодіння чужим майном шляхом обману, вчиненому у великих розмірах, за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою з невстановленою особою, реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману та з використанням підроблених документів, достовірно знаючи, що ОСОБА_7 не оформлювала заповіт на її ім`я та відповідно про відсутність у неї законних підстав на набуття, володіння чи розпорядження об`єктами майна ОСОБА_7 на підставі отриманого у невстановлені досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 26.04.2023, у невстановленої особи завідомо підробленого офіційного документу у вигляді заповіту від імені померлої ОСОБА_7 , який здатний спричинити наслідки правового характеру та в який внесено завідомо недостовірні відомості про те, що «08.12.2003 ОСОБА_7 склала заповіт, засвідчений секретарем виконавчого комітету Маркушівської сільської ради народних депутатів Хмільницького району Вінницької області ОСОБА_10 та зареєстрований в реєстрі за № 113, відповідно до якого на випадок своєї смерті зробила розпорядження наступного змісту: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом має право заповідаю ОСОБА_11 » та завідомо недостовірні дані про те, що «він посвідчений 26.04.2023 секретарем виконкому Маркушівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області ОСОБА_10 та зареєстрований у реєстрі № 113», з метою оформлення на себе права власності на земельну ділянку, що належала ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків, 08.05.2023 звернулась до приватного нотаріуса Хмільницького нотаріального округу ОСОБА_13 за адресою: Вінницька область, м. Козятин, вул. Героїв Майдану, 20, каб. 10-12, де у службовому кабінеті останньої подала заяву про заведення спадкової справи для здійснення реєстрації права власності на спадкове майно ОСОБА_7 для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, надавши вищевказаний завідомо підроблений дублікат заповіту, на підставі яких сформовано Спадкову справу № 51/2023.

У подальшому, на підставі наданого ОСОБА_9 вищевказаного завідомо підробленого дублікату заповіту, приватним нотаріусом Хмільницького нотаріального округу ОСОБА_13 . 14.06.2023 ОСОБА_9 видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом серії НСМ № 495510, відповідно до якого ОСОБА_9 набула право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:0391 площею 2,4933 га.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документа.

Крім того, ОСОБА_9 , після вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України, за результатами яких вона при вищевказаних обставинах незаконно заволоділа земельної ділянкою з кадастровим номером :03:001:0391 площею 2,4933 га, діючи за попередньою змовою з невстановленою особою, усвідомлюючи і розуміючи протиправний характер та значення своїх дій, діючи умисно та цілеспрямовано, достеменно знаючи, що вказана земельна ділянка отримана нею злочинним шляхом, з метою легалізації (відмивання) незаконно отриманого нею майна, одержаного внаслідок вчинення кримінальних правопорушень, розуміючи, що внаслідок викриття її злочинної діяльності вона може бути позбавлена права власності на земельну ділянку, з корисливих мотивів, 27.07.2023 незаконно розпорядилась вищевказаною земельною ділянкою шляхом вчинення правочину з таким майном, а саме уклала з ФГ «Агроголд» договір оренди, відповідно до якого річна орендна плата складає у натуральній або грошовій формі за вибором Орендодавця у розмірі 5% від зазначеної у договорі нормативної грошової оцінки орендованої ділянки, таким чином ОСОБА_9 розпорядилась майном на свій розсуд, тобто здійснила його легалізацію (відмивання) шляхом отримання грошових коштів за оренду вищевказаної земельної ділянки.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 209 КК України, тобто розпорядження майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, у тому числі вчинення правочину з таким майном, якщо ці діяння вчиненні особою, яка знала, що таке майно прямо та повністю одержано злочинним шляхом, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 358 та ч. 2 ст. 209 КК України.

11 квітня 2025 року між прокурором у провадженні - заступником керівника Хмільницької окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_4 за участю захисника адвоката ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні укладена угода про визнання винуватості. Вказана угода надіслана до суду разом з обвинувальним актом.

Відповідно до змісту угоди про визнання винуватості прокурор та підозрюваний дійшли згоди щодо формулювання підозри і кваліфікації дій ОСОБА_4 ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 358 та ч. 2 ст. 209 КК України. Згідно з угодою про визнання винуватості ОСОБА_4 повністю визнала свою винуватість у зазначених діяннях і зобов`язалась беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні та зобов`язалась співпрацювати з органом досудового розслідування у викритті осіб, які їй достовірно відомі на даний час та за попередньою змовою з якими нею незаконно, шляхом обману, по завідомо підробленим документам, оформлено на себе право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:0391 площею 2,4933 га, якою у подальшому вона незаконно розпорядилась шляхом вчинення правочину з таким майном, шляхом надання викривальних показань, аналогічних тим, які ОСОБА_4 надала в ході досудового розслідування кримінального провадження № 000515 від 03.04.2025 під час допитів в якості підозрюваної 31.03.2025 та 02.04.2025, а також ОСОБА_4 зобов`язалась не вчиняти подібних правопорушень у майбутньому.

Сторони угоди про визнання винуватості також погодились на призначення ОСОБА_4 наступного покарання:

- за ч. 3 ст. 190 КК України - у виді 3 років позбавлення волі,

- за ч. 4 ст. 358 КК України - у виді 1 року обмеження волі,

- за ч. 2 ст. 209 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 років, з позбавленням права обіймати посади в органах місцевого самоврядування та державних органах, пов`язаних з використанням повноважень у сфері земельних відносин, строком на 2 роки.

Сторони угоди про визнання винуватості також погодили, що на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади в органах місцевого самоврядування та державних органах, пов`язаних з використанням повноважень у сфері земельних відносин, строком на 2 роки.

Крім того, сторони угоди про визнання винуватості дійшли згоди про можливість звільнення ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням та визначення їй іспитового строку на підставі ст. 75 КК України та покладення на неї обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме:

- п. 1 ч. 1 ст. 76 КК України - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Сторони угоди про визнання винуватості також погодили застосування відповідно ст. 96-1 та ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальної конфіскації щодо земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0391 площею 2,4933 га, яка є предметом кримінального правопорушення.

Угодою про визнання винуватості також визначено стягнути з підозрюваної ОСОБА_4 на користь держави судові витрати на залучення експерта під час досудового розслідування в сумі 7163,10 грн., а саме: відповідно висновку судової почеркознавчої експертизи № CE-19/102-25/780-ПЧ від 23.01.2025 - 3979,50 грн., та висновку судової оціночно-земельної експертизи № СЕ-19/120-25/3730-О3 від 26.03.2025 - 3183,60 грн.

Крім того, прокурор та підозрювана визначили наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості передбачені ст. 476 КПК України.

Крім того, суду під час засідання надана письмова згода представника потерпілого Уланівської об`єднаної територіальної громади Хмільницького району Вінницької області ОСОБА_6 від 11.04.2025 на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваною.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні вважає, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги КПК України і КК України, просить угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченій ОСОБА_4 узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання.

Обвинувачена ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні визнала себе винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 358 та ч. 2 ст. 209 КК України, в обсязі обвинувачення, надала згоду на призначення узгодженого виду та міри покарання, у разі затвердження угоди про визнання винуватості. Просить угоду про визнання винуватості, яку уклала добровільно, затвердити та призначити узгоджене покарання.

Захисник ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні підтримав зазначену угоду про визнання винуватості, просив її затвердити, зазначивши, що угода укладена добровільно, в його присутності та відповідає вимогам, встановленим нормами КПК України.

Представник потерпілого у підготовчому судовому засідання також підтвердив надання згоди на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_4 .

Крім того, представник потерпілого у судовому засідання просив залишити позовну вимогу до ОСОБА_4 без розгляду.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, суд, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, його захисника, враховуючи позицію представника потерпілого, викладену в заяві від11.04.2025, та підтвердження згоди представника потерпілого на укладення угоди в судовому засідання, приходить до наступного висновку.

Відповідно до змісту статті 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду. У відповідності до статті 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Положеннями статті 469 КПК України визначено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України, віднесене кримінальним законом до категорії кримінальних проступків.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 209 КК України, віднесене кримінальним законом до категорії тяжкого злочину.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 190 КК України, віднесене кримінальним законом до категорії тяжкого злочину, внаслідок якого шкода завдана інтересам окремих осіб. Представник потерпілого надав письмову згоду прокурору на укладення угоди, та підтвердив її надання в судовому засіданні, тому угода не суперечить вимогам закону.

Свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні обвинувачена визнала беззастережно, щиро розкаялась.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_4 цілком розуміє права, передбачені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені угодою про визнання винуватості. ОСОБА_4 погодилась із прокурором на призначення їй остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років зі звільненням, на підставі ст. 75 КК України, від відбування покарання з встановленням іспитового строку.

При узгодженні покарання, сторонами враховано обставини, згідно ст.ст. 66, 67 КК України, ступінь суспільної небезпеки та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення.

Обставини, які обтяжують покарання, відсутні.

До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що мали місце діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , умови угоди про визнання винуватості, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, діям обвинуваченої надана правильна правова кваліфікація за ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 209 КК України, укладення угоди про визнання винуватості не порушує права потерпілого, оскільки суду надана письмова згода представника потерпілого на укладення цієї угоди, що відповідає положенню абзацу 5 ч. 4 ст. 469 КПК України, а тому наявні всі правові підстави для затвердження вказаної угоди та призначення ОСОБА_4 узгодженої сторонами міри покарання, яка визначена із врахуванням загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України.

Згідно з ч. 5 ст. 65 КК України, у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Питання призначення покарання повинні вирішуватись з урахуванням мети покарання, як такої, що включає не лише кару, а й виправлення засуджених, та запобігання вчиненню злочинів як засудженими, так і іншими особами, відповідно до ст. 50 КК України.

Відповідно до вимог ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання. Вирок на підставі угоди повинен відповідати загальним вимогам до обвинувальних вироків з урахуванням особливостей, передбачених частиною третьою цієї статті.

Враховуючи встановленні судом обставини, суд, на підставі ст. 75 КК України, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання, та вважає за можливе прийняти рішення про звільнення її від відбування покарання з випробуванням. Відповідно до ч. 2 ст. 75 КК України, суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання винуватості, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням. У випадках, передбачених частинами першою, другою ст. 75 КК України, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом. Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років.

Перелік обов`язків, які суд покладає на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, передбачені ст. 76 КК України. Сторони угоди дійшли згоди щодо можливості покладення на ОСОБА_4 обов`язків, передбачених п. 1, п. 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Крім того, при затвердженні даної угоди та застосування до обвинуваченої положень ст. 75 КК України, суд враховує положення ч. 1 ст. 77 КК України, якою не передбачено застосування додаткового покарання у виді конфіскації майна при звільненні від відбування покарання з випробуванням.

Згідно змісту обвинувального акту процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні на проведення судових експертиз становлять 7163,10 гривень, які підлягають стягненню з обвинуваченої згідно з вимогами ст. 124 КПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України в резолютивній частині вироку у разі визнання особою винуватою зазначається рішення щодо речових доказів і документів та спеціальної конфіскації, тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тощо.

Санкцією ч. 3 ст. 190 та ч. 2 ст. 209 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі, та відносяться до умисних кримінальних правопорушень.

Спеціальна конфіскація застосовується на підставі обвинувального вироку суду, тощо

Відповідно до ч. 1 ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна.

У зв`язку з викладеним суд вважає за необхідне застосувати спеціальну конфіскацію щодо земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0391 площею 2,4933 га.

Щодо речових доказів слід вирішити питання відповідно до положень ст. 100 КПК України. Однак, згідно поданих матеріалів речові докази крім земельної ділянки, яка є предметом даного кримінального провадження відсутні. Крім того, щодо вказаної ділянки суд застосовує спеціальну конфіскацію.

В ході досудового розслідування щодо ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, строк дії якого до 31.05.2025, у зв`язку з чим, суд вважає за необхідне залишити вказаний запобіжний захід щодо ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили.

Разом з обвинувальним актом до суду потерпілим подано цивільний позов про відшкодування з обвинуваченого завданої шкоди. Під час підготовчого судового засідання від представника потерпілого надійшла заява про залишення вказаного цивільного позову без розгляду.

У зв`язку з викладеним, враховуючи заяву представника потерпілого, про те, що він просить позовні вимоги не розглядати, суд вважає за необхідне залишити позовну заяву потерпілого без розгляду.

Під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні слідчим суддею застосовувались заходи забезпечення кримінального провадження, а саме: ухвалою слідчого судді від 18.09.2024 накладено арешт на земельну ділянку із кадастровим номером :03:001:0391 площею 2,4933 га, яка є предметом даного кримінального правопорушення, тому вказаний арешт в частині накладення арешту на вказану земельну ділянку підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 100, 368-371, 374, 474-476 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 11 квітня 2025 року, укладену між підозрюваною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та прокурором ОСОБА_3 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 209 КК України та призначити їй покарання:

-за ч. 3 ст. 190 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі,

-за ч. 4 ст. 358 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі,

-за ч. 2 ст. 209 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах місцевого самоврядування та державних органах, пов`язаних з використанням повноважень у сфері земельних відносин, строком на 2 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах місцевого самоврядування та державних органах, пов`язаних з використанням повноважень у сфері земельних відносин, строком на 2 роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначено основного покарання з випробуванням, якщо вона протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки, та встановити їй іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

На підставі п. 1, п. 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

До вступу вироку в законну силу залишити застосування щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , попереднього запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати на проведення судових експертиз в розмірі 7163,10 гривень.

Цивільний позов Уланівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області до обвинуваченої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про стягнення шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, залишити без розгляду.

Скасувати арешт на земельну ділянку із кадастровим номером :03:001:0391 площею 2,4933 га, яка є предметом даного кримінального правопорушення, що накладений згідно ухвали слідчого судді Хмільницького міськрайонного суду Вінницької від 18.09.2024 у справі №149/2986/24, лише в частині даної земельної ділянки.

Застосувати спеціальну конфіскацію щодо земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0391 площею 2,4933 га.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Козятинський міськрайонний суд Вінницької області виключно з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію даного вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_14

15.05.2025