СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/2438/25
ун. № 759/8870/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши заяву адвоката ОСОБА_2 , в інтересах ОСОБА_3 про незаконне затримання в порядку ст. 206 Кримінального процесуального кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

29.04.2025 до Святошинського районного суду міста Києва надійшла заява адвоката ОСОБА_2 , в інтересах ОСОБА_3 про звільнення незаконно затриманої особи.

Заява обґрунтована тим, що 26.04.2025 року приблизно о 12:59 год. у сервісному центра МВС № 3246 за адресою: АДРЕСА_1 невідомі люди у військовій формі затримали ОСОБА_3 та в подальшому доставили до ІНФОРМАЦІЯ_1 , де він і утримується, при цьому протокол затримання не складався.

З огляду на зазначене, адвокат просить слідчого суддю зобов`язати начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 або іншу уповноважену особу негайно звільнити затриманого ОСОБА_3 , залучити в якості свідків певних осіб тощо.

Дослідивши вказану заяву та матеріали додані до неї, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчий суддя, згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, здійснює судовий контроль за дотриманням прав, свобод та осіб у кримінальному провадженні.

Кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (п. 10 ч. 1 ст. 3 КПК України).

Положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України визначено, зокрема, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України.

Так, серед іншого, згідно з ч. 1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Тримання під вартою є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним із позбавленням особи свободи, і полягає в примусовій ізоляції підозрюваного, обвинуваченого шляхом поміщення його в установи тримання під вартою на певний строк із підпорядкуванням вимогам режиму цих установ.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про попереднє ув`язнення" (зі змінами та доповненнями) підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом, рішення суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на прохання Міжнародного кримінального суду про тимчасовий арешт або про арешт і передачу, а також постанова прокурора, прийнята у випадках та порядку, передбачених статтею 615 КПК України.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про попереднє ув`язнення" (зі змінами та доповненнями) - установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання.

Таким чином, відповідно до ч. 1 ст. 206 КПК України та Закону України "Про попереднє ув`язнення" (зі змінами та доповненнями) вбачається, що слідчий суддя може зобов`язати орган державної влади чи службову особу додержатися прав такої особи, якщо вона тримається під вартою в слідчому ізоляторі Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахті Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, чи ізоляторі тимчасового тримання.

Із змісту поданої заяви слідує, що особа на ім`я ОСОБА_3 , не є особою, яка тримається під вартою, в тому числі й у зв`язку з застосованим відносно нього запобіжним заходом, не є затриманим у порядку ст. 208 КПК України та не є особою, затриманою не уповноваженою службовою особою, у порядку ст. 207 КПК України, не утримається правоохоронними органами у зв`язку із розслідуваним ними кримінальним правопорушенням у межах жодного порушеного кримінального провадження.

Таким чином, у слідчого судді відсутні повноваження, визначені КПК України для з`ясування підстав позбавлення волі особи у інших випадках, не пов`язаних із досудовим розслідуванням конкретного кримінального провадження та розгляду у порядку ст. 206 КПК України скарги, поданої не в рамках кримінального провадження.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що наявні правові підстави для повернення заяви, оскільки вона не підлягає розгляду слідчим суддею в межах визначених КПК України.

Керуючись ст.ст. 7,9, 26, 206, 309 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву адвоката ОСОБА_2 , в інтересах ОСОБА_3 про незаконне позбавлення волі особи, у порядку ст. 206 КПК України - повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1