Номер провадження: 11-кп/813/545/25
Справа № 1-7/10
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретарів судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

представника (захисника) ОСОБА_8 ,

представників в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника (захисника) ОСОБА_8 , в інтересах ОСОБА_11 , на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 15.07.2022, якою було задоволено заяву представника в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_12 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання за вироком Військового місцевого суду Одеського гарнізону від 18.02.2010 відносно ОСОБА_11

установив:

Ухвалою Малиновського райсуду м. Одеси від 15.07.2022 було задоволено заяву представника в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_12 про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання за вироком Військового місцевого суду Одеського гарнізону від 18.02.2010 відносно ОСОБА_11 .

Обґрунтовуючи ухвалу, суд 1-ої інстанції прийшов до висновку про те, що зазначеній військовій частині не було відомо про видний виконавчий лист від 02.10.2015 лист та вирок Військового місцевого суду Одеського гарнізону від 18.02.2010 відносно ОСОБА_11 , про їх існування стало відомо лише із повідомлення прокуратури 02.12.2021.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_8 , в інтересах ОСОБА_11 , вказує на те, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою з таких підстав:

- вироком Військового місцевого суду Одеського гарнізону від 18.02.2010 по справі №1-7/10 ОСОБА_11 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 425 КК України та цивільний позов військового прокурора Одеського гарнізону в інтересах військової частини до апелянта задоволений повністю, стягнуто з нього на користь військової частини грошові кошти в розмірі 256768,43 грн.

Водночас, в адміністративній справі №815/842/16 встановлено, що 29.02.2016 до Одеського окружного адміністративного суду звернувся військовий прокурор Одеського гарнізону в інтересах в/ч НОМЕР_1 з адміністративним позовом до відділу ДВС Березівського РУЮ Одеської обл., заступника начальника відділу ДВС Березівського РУЮ Одеської області ОСОБА_13 про визнання незаконними його дій щодо відмови у відкритті виконавчого провадження за вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 10.02.2010 по справі №1-7/10, скасування постанови заступника начальника ВДВС Березівського РУЮ Одеської області ОСОБА_13 про відмову у відкритті виконавчого провадження від 11.02.2016 ВП №50151289 щодо виконання виконавчого листа №1-7/10 від 02.10.2015, виданого Малиновським районним судом м. Одеси. При цьому, ухвалою Малиновського райсуду м. Одеси по справі №1-7/10 від 16.04.2015 поновлений строк виконавчого листа №1-7/10 виданого військовим міським судом Одеського гарнізону.

Малиновським райсудом м. Одеси 02.10.2015 виданий виконавчий лист по справі №1-7/10 про стягнення з апелянта на користь військової частини суми у розмірі 256 768, 43 грн. Заступником військового прокурора Одеського гарнізону 01.02.2016 на адресу ВДВС Березівського РУЮ Одеської обл. направлена заява про відкриття виконавчого проваджень по справі №1-7/10 з наданням оригіналу виконавчого листа та ухвали Малиновського райсуду м. Одеси від 16.04.2015.

Згодом, 19.02.2016 на адресу військової прокуратури Одеського гарнізону надійшла постанова заступника начальника ВДВС Березівського РУЮ Одеської обл. ОСОБА_13 про відмову у відкритті виконавчого провадження від 11.02.2016.

Згідно із ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.07.2016 у справі № 815/842/16 апеляційний суд зазначив, що вирішення справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця під час виконання судового рішення в межах виконавчого провадження (щодо стягнення по справі цивільним позовом сторони виконавчого провадження) за вироком Малиновського райсуду м. Одеси від 10.02.2010 по справі №1-7/10, в які прокурор виступав в якості законного представника військової частини та подавав цивільний позов віднесено до юрисдикції Малиновського районного суд м. Одеси в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 09.02.2017 заяву військової прокуратури Одеського гарнізону Південного гарнізону про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа № 1-7/10 від 02.10.2015 залишено без розгляду.

При цьому, ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 02.08.2017, подану 07.07.2017 заяву заступника військового прокурора Одеського гарнізону про поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа №1-7/10 від 02.10.2015, залишено без розгляду. Ухвалою Малиновського райсуду м. Одеси 22.06.2018 по справі №521/17597/17 встановлено, що відповідно до виконавчого листа Малиновського райсуду м. Одеси строк пред`явлення виконавчого листа до виконання 16.04.2016, який був виданий 02.10.2015, тобто граничний строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання для заявника був прогнозований;

- поза увагою суду залишилося, що відповідно до роз`яснення ВС у складі колегії суддів Другої судової палати КЦС у постанові від 21.09.2023 єдиною підставою для видачі судом дублікату виконавчого листа є його втрата. Дублікат є документом, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлю виконання. При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку із його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду, на підставі якого його видано та чи не втратило судове рішення законної сили. Водночас, лист прокуратури від 02.12.2021 не містить вказівки на те, що виконавчий лист був втрачений.

- заступником військового прокурора Одеського гарнізону 1.02.2016 року на адресу ВДВС Березівського РУЮ Одеської обл. направлена заява про відкриття виконавчого провадження по справі №1-7/10 з наданням оригіналу виконавчого листа та ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 16.04.2015 про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання. При цьому, відповідно до р.2) ч. 1, ч. 2 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом одного року з наступного дня після набрання рішенням законної сили. Відповідно до виконавчого листа Малиновського райсуду м. Одеси строк пред`явлення виконавчого листа до виконання 16.04.2016. Водночас, ч.ч. 1, 2 ст. 12 зазначеного Закону виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, а строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили. Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч. 6 ст. 12 цього Закону). Відтак, передбачені законодавством строки для звернення виконавчого листа до виконання у цій справі на час звернення із заявою вже спливли. Водночас, військова частина не надала жодних доказів які б свідчили про непереборні причини для заявника для пропуску строку, окрім того, лист прокуратури від 02.12.2021 не містить вказівки на те, що виконавчий лист був втрачений. Твердження заявника про те, що в/ч не було відомо про виданий виконавчий лист спростовуються численними зверненнями прокурора в інтересах в/ч до судів у тому числі з питань поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

За таких обставин, представник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу від 15.07.2022 та постановити нову ухвалу, якою залишити без задоволення заяву представника в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_12 про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання за вироком Військового місцевого суду Одеського гарнізону від 18.02.2010 відносно ОСОБА_11 .

На адресу апеляційного суду надійшли заперечення керівника Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_14 , в яких він просив залишити оскаржувану ухвалу без змін, з тих підстав, що стягувачу в/ч НОМЕР_1 стало відомо про наявність вироку у відношенні ОСОБА_11 лише 02.12.2021. Окрім того, прокурор зауважує, що посилання апелянта на рішення за 2016-2017 як на обставину, що підтверджує обізнаність стягувача про наявність виконавчого листа з 2016 не відповідає дійсності, оскільки із зазначених судових рішень не вбачається участі чи повідомлення судом військової частини.

Окрім того, на адресу апеляційного суду надійшли заперечення на апеляційну скаргу від представника в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_9 , в яких він просить залишити оскаржувану ухвалу без змін, оскільки стягувачу в/ч НОМЕР_1 стало відомо про наявність вироку у відношенні ОСОБА_11 лише 02.12.2021. Також, представник в/ч зазначає, що ОСОБА_11 було відомо починаючи 20.09.2022 про відкриття виконавчого провадження, арешт коштів, майна боржника, звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, проте представником було подано до суду апеляційну скаргу разом із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 15.07.2022 лише 13.11.2023. Крім того, відповідно до розділу 4 Договору про надання правової допомоги від 11.10.2023, укладеного між адвокатом ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , було зазначено про представництво у Березівському відділі державної виконавчої служби у Березівському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), що підтверджує факт здійснення відповідних дій з боку представника в інтересах ОСОБА_15 до подання вказаного клопотання, в свою чергу, не зазначаючи, коли дійсно стало відомо про відкрите виконавче провадження ОСОБА_11 .

Також, в/ч НОМЕР_1 тільки 02.04.2024 за вих. № 0666/35/2318 було скеровано запит до в/ч НОМЕР_3 про надання інформації про стан та руху виконавчого провадження №69870815 від 20.09.2022 у в/ч НОМЕР_3 , тобто після значного проміжку часу з моменту відкриття виконавчого провадження, а не як зазначає представник в своєму клопотанні на початку жовтня 2023. Разом з тим, законодавство не визначає переліку причин, які є поважними (такими, що не залежали від волі стягувача), та за наявності яких суд може поновити пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого документа. Водночас, на підставі аналізу судової практики, такими поважними причинами здебільшого визнаються отримання не з вини стягувачів виконавчих листів після закінчення строку пред`явлення їх до виконання. Таким чином, представник в/ч вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

У судовому засіданні апеляційного суду представник боржника (засудженого) ОСОБА_8 підтримав доводи апеляційної скарги у повному обсязі, натомість представник стягувача в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_16 та прокурор ОСОБА_7 заперечували проти її задоволення.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позиції учасників судового розгляду, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частина 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На переконання колегії суддів оскаржувана ухвала суду 1-ої інстанції відповідає вимогам процесуального закону з огляду на такі обставини.

Згідно зі ст. 537 КПК України, суд під час виконання вироків має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач та інші особи мають право звертатися до суду з клопотаннями про вирішення питань, які безпосередньо стосуються їх прав, обов`язків чи законних інтересів.

З матеріалів судового провадження № 1-7/10 (№ провадження: 1-в/521/379/22) вбачається, що вироком Військового місцевого суду Одеського гарнізону від 18.02.2010 по справі №1-7/10 ОСОБА_11 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 425 КК України, задоволено цивільний позов військового прокурора Одеського гарнізону в інтересах держави в особі в/ч НОМЕР_1 до ОСОБА_11 та стягнуто з останнього на користь в/ч НОМЕР_1 грошові кошти в розмірі 256768,43 грн (а.п. 20-24).

Листом від 02.12.2021 за № 5-4-1497 вих-21 керівник Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону України ОСОБА_17 звернувся до в/ч НОМЕР_1 з проханням ініціювати як стороною по справі-стягувачем перед судом 1-ої інстанції питання про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання та внесення у виконавчий лист № 1-7/10 від 02.10.2015 доповнень відповідно до вимог ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження», зазначивши місцезнаходження стягувача та індивідуальний ідентифікаційний номер боржника (а.п.15-17).

Зі змісту наведеного листа керівника спеціалізованої прокуратури вбачається, що ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 16.04.2015 по справі №1-7/10 було поновлено строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання, та 02.10.2015 видано виконавчий лист про стягнення із ОСОБА_11 на користь в/ч НОМЕР_1 коштів в сумі 256768,43 грн (а.п. 18-19). Заступником військового прокурора Одеського гарнізону 01.02.2016 на адресу ВДВС Березівського РУЮ Одеської області направлена заява про відкриття виконавчого провадження по справі №1-7/10 з наданням оригіналу виконавчого листа та ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 16.04.2015 про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання. 19.02.2016 на адресу військової прокуратури Одеського гарнізону надійшла постанова заступника начальника ВДВС Березівського РУЮ в Одеській обл. ОСОБА_13 про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) від 11.02.2016 (ВП №50151289) на підставі п.8 ч. 1 ст. 26 зазначеного Закону.

Вважаючи вказану постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження незаконною, 29.02.2016 військова прокуратура оскаржила її до Одеського окружного адміністративного суду, постановою якого від 13.04.2016 у задоволенні позовних вимог військовій прокуратурі відмовлено (а.п. 49-50). У подальшому за апеляційною скаргою військового прокурора ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.07.2016 скасовано постанову суду 1-ої інстанції, а провадження у справі закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України, оскільки справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства (а.п. 51-52).

Згодом, ухвалою Вищого адміністративного спеціалізованого суду України від 17.08.2016 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України на ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.07.2016 у справі за позовом Військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України в інтересах держави в особі в/ч НОМЕР_1 до ВДВС Березівського РУЮ Одеської області, заступника начальника ВДВС Березівського РУЮ Одеської обл. ОСОБА_13 про визнання незаконними дій, скасування постанови.

Також у листі зазначено, військова прокуратура 28.11.2016 за № 9476 вих.16 надіслала до Малиновського районного суду м. Одеси заяву про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, долучивши до заяви оригінал виконавчого листа, проте, ухвалою суду від 09.02.2017 по справі № 1-7/10 заяву залишено без розгляду (а.п. 53). У подальшому військова прокуратура упродовж 2016-2017 років зверталась до Малиновського районного суду м. Одеси із заявами про поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа № 1-7/10 від 02.10.2015, проте, ухвалою суду від 02.08.2017 (справа № 521/10445/17) заяву було залишено без розгляду, а за наслідком розгляду поданої третьої заяви ухвалою від 22.06.2018 (справа №521/17597/17) в її задоволенні було відмовлено (а.п. 54, 55-56). Вказані ухвали суду військова прокуратура не оскаржувала в апеляційному порядку.

До вказаного листа було додано копію вироку суду та копію виконавчого листа, а також повідомлено, що стягнення грошових коштів з ОСОБА_11 не проводиться у зв`язку зі звільненням останнього.

Звертаючись до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, в/ч НОМЕР_1 вказала, що із вказаного вище листа їй стало відомо про те, що вироком Малиновського районного суду м. Одеси по справі № 1-7/10 від 18.02.2010, серед іншого, задоволено цивільний позов військового прокурора Одеського гарнізону в інтересах держави в особі в/ч НОМЕР_1 про стягнення із ОСОБА_11 грошових коштів у сумі 256 768 грн, у зв`язку із чим було видано виконавчий лист № 1-7/10 від 02.10.2015. При цьому, до надання прокуратурою копії вироку суду та копії виконавчого листа, ці документи у військовій частині не обліковувались, у зв`язку із чим про наявність таких не було відомо, у зв`язку із чим порушені законні права та інтереси військової частини.

Згідно із ч. 5 ст. 128 КПК України, якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

На час видачі виконавчого листа у справі № 1-7/10 діяли норми Закону України від 21.04.1999 № 606-XIV «Про виконавче провадження», у ст. 22 якого було передбачено, що виконавчий документ може бути пред`явлено до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Згодом, 05.10.2016 набрав чинності Закон України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження», згідно із пунктом 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» якого виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання (ч. 1, 2, п. 1 ч. 4 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження»).

За змістом ч. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Частиною 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно п.п. 17.4 п. 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має перевірити, чи не було виконано рішення суду, на підставі якого його видано, та чи не втратило судове рішення законної сили.

Конституційний Суд України у Рішенні від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010 у справі № 1-7/2010 за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положення п. 18 ч. 1ст. 293 ЦПК України у взаємозв`язку зі ст. 129 Конституції України (про апеляційне оскарження ухвал суду) зробив висновок, що необґрунтована відмова у видачі дубліката виконавчого листа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили.

Єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пунктах 44-47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 в справі № 2-836/11 (провадження №14-308цс19) зроблено висновок, що «стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч. 6 ст. 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (ч. 1 ст. 433 ЦПК України; близький за змістом припис відображений у ч. 1 ст. 329 ГПК України). Відповідно до п.п. 17.4 п. 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання (аналогічний припис відображений у п.п. 19.4 п. 1 розділу «Перехідні положення» ГПК України). Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08.11.2023 по справі № 196/673/14-ц (провадження № 61-21357св21) зроблено висновок, що: «аналіз п. 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України дозволяє дійти висновку, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. При цьому виконавчий лист може бути виданий лише за умови, якщо у встановлені строки з відповідною заявою до суду звернувся стягувач або державний/приватний виконавець. Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Таким чином дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено. При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, викрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист. Подібні за змістом висновки викладені Верховним Судом у постановах від 09.02.2022 у справі № 201/4043/19-ц, від 09.02.2022 у справі № 757/14604/20-ц, від 06.11.2019 у справі № 2-1053/10, від 23.09.2020 у справі № 127/2-3538/10».

У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01.11.2023 по справі № 6-66/2011 (провадження № 61-8679св22) зроблено висновок, що: «дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має перевірити, чи не було виконано рішення суду, на підставі якого його видано, та чи не втратило судове рішення законної сили. Єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено».

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Отже, у справі, що переглядається для вирішення заяви про видачу дублікату виконавчого листа першочерговим є вирішення питання про поновлення строку для його пред`явлення. Видача дублікату виконавчого листа не має правової мети, якщо пропущений строк для його пред`явлення.

Суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. При цьому, вирішення цього питання є оціночним.

Із заявою про видачу дубліката виконавчого листа військова частина НОМЕР_1 звернулася у квітні 2022 року, тобто поза межами трирічного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, який почав свій перебіг після переривання з дня повернення виконавчого документа постановою заступника начальника відділу державної виконавчої служби Березівського районного управління юстиції в Одеській області ОСОБА_13 про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) від 11.02.2016 (ВП №50151289) на підставі п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження». Про повернення виконавчого листа з наведених підстав державним виконавцем у виконавчому листі зроблено відповідну відмітку (а.п. 19).

Водночас, як було установлено судами під час розгляду адміністративної справи № 815/842/16 за адміністративним позовом військового прокурора Одеського гарнізону в/ч № НОМЕР_1 до ВДВС Березівського РУЮ Одеської обл., заступника начальника ВДВС Березівського РУЮ Одеської обл. ОСОБА_13 про визнання дій, скасування постанови, однією із підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження було те, що виконавчий документ був поданий до виконання за заявою військової прокуратури Одеського гарнізону, а не за заявою стягувача в/ч НОМЕР_1 та в ньому не було зазначено адреси місцезнаходження військової частини (а.п. 49-50, 51-52).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» зазначення у виконавчому документі місцезнаходження стягувача (юридичної особи) є обов`язковим.

Окрім того, додатком 22 до п. 29.8 Інструкції з діловодства у місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, апеляційному суді Автономної Республіки Крим та вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, затвердженої 17.12.2013 наказом Державної судової адміністрації України №173, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі- Інструкція № 173), передбачена форма виконавчого листа, яка повинна містити, в тому числі, дані про місцезнаходження стягувача.

Отже, виданий Малиновським районним судом м. Одеси виконавчий лист по справі №1-7/10, у якому не була зазначена адреса місцезнаходження стягувача, не відповідав ані вимогам ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», ані вимогам Інструкції № 173, що за наслідком стало підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження та оскарження прокурором дій ВДВС.

При цьому, з аналізу витребуваних апеляційним судом із архіву матеріалів кримінальної справи № 1-7/10 за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 425 КК України, вбачається, що, супровідним листом Малиновського районного суду м. Одеси від 02.10.2015 за № 22384/15-Вих/521/1-7/10, виконавчий лист разом із ухвалою суду від 16.04.2015 про поновлення строку надіслано військовому прокурору Одеського гарнізону для подальшого пред`явлення до виконання (т.5, а.с. 117). В той час як стягувачу в/ч НОМЕР_1 виконавчий лист не надсилався, про розгляд питання про поновлення строку військова частина також не повідомлялась і в матеріалах кримінальної справи відсутні докази отримання військовою частиною копії відповідної ухвали суду, яку відповідно до супровідного листа № 10939/15-вих, без зазначення дати, ніби-то надіслано судом (т.5, а.с. 116).

Зі змісту п. 29.34 Інструкції № 173 вбачається, що у разі особистої явки стягувача виконавчий лист видається йому під підпис, в іншому випадку виконавчий лист разом із супровідним листом надсилається стягувачу рекомендованим поштовим відправленням. Повернутий без вручення стягувачу виконавчий лист разом із конвертом приєднується до справи. У разі повторного звернення стягувача до суду йому видається виконавчий лист.

В цьому контексті колегія суддів констатує, що в порушення вказаної норми Інструкції № 173 стягувач в/ч НОМЕР_1 не отримувала виконавчих листів, тобто фактично не мала можливості вимагати виконання судового рішення.

Вказана позиція суду апеляційної інстанції узгоджується із висновком КЦС у складі ВС, викладеному у постанові від 07.06.2018, справа № 607/21808/13-ц, провадження № 61-25673 св18.

З наведених підстав також заслуговують на увагу викладені у запереченнях доводи прокурора щодо безпідставності посилання скаржника як на обставину, що підтверджує обізнаність стягувача про наявність виконавчого листа з 2016 на рішення за 2016-2017, оскільки із зазначених судових рішень не вбачається участі чи повідомлення судом військової частини, як і не підтверджено витребуваними апеляційним судом матеріалами справи № 521/17597/17 (провадження №1-в/521/522/18) про обізнаність військової частини щодо прийняття судом 22.06.2018 ухвали про відмову у задоволенні заяви заступника військового прокурора Одеського гарнізону про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, про яку військова частина дізналась лише у грудня 2021 року з листа прокуратури від 02.12.2021 № 5-4-1497 вих-21.

Також апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що застосування прокурором неефективного способу захисту порушеного права протягом 2016-2018 років, за відсутності згоди стягувача на вчинення відповідних дій, а також його необізнаності з цього приводу, не може бути підставою для визнання неповажними причин пропуску саме стягувачем відповідного процесуального строку.

Наведене спростовує доводи скаржника про те, що граничний строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання для заявника був прогнозований.

Колегія суддів також приймає до уваги ту обставину, що засуджений (цивільний відповідач) не скористався вчасно своїм правом на оскарження вироку суду в частині вирішення цивільного позову, а тому його дії з оскарження ухвали суду про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання після відкриття виконавчого провадження та здійснення виконавчих дій з примусового виконання вироку, є не інакше як намаганням уникнути відповідальності з виконання законного судового рішення.

Підсумовуючи все викладене вище, апеляційний суд, з огляду на фактичну неможливість виконання судового рішення у встановлені на час звернення виконавчого листа до виконання строки, дійшов висновку про поважність причин пропуску стягувачем строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та як наслідок наявності підстав для поновлення пропущеного строку.

Апеляційний суд також вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що стягувач не надав доказів втрати оригіналу виконавчого документа.

Так, дійсно, з огляду на проаналізовану апеляційним судом вище практику суду касаційної інстанції, єдиною підставою для видачі судом дублікату виконавчого листа є його втрата, а лист прокуратури від 02.12.2021, як слушно зазначено апелянтом не містить вказівки на те, що виконавчий лист був втрачений.

Водночас, в судовому засіданні апеляційного суду представник військової частини зазначив, що оригінал виконавчого листа відсутній, а тому у заяві про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, просив надіслати виконавчий лист на адресу військової частини для пред`явлення його до виконання.

За правилами ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням.

З огляду на викладене, належним доказом підтвердження надсилання стягувачу копії постанови про повернення виконавчого листа разом із направленням його оригіналу є виключно квитанція про відправлення та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 2515/739/2012, від 12.03.2018 у справі №583/1828/17-ц, від 24.10.2018 у справі № 201/15305/14-ц, від 22.01.2020 у справі № 2-1693/10, від 28.05.2020 у справі № 1003/6035/12.

Проте, в матеріалах справи відсутнє рекомендоване повідомлення про вручення стягувачу виконавчою службою поштового відправлення з оригіналом виконавчого листа. Доказів, що оригінал виконавчого документа був вручений стягувачу в спосіб і порядок, визначений Законом, матеріали справи не містять.

Слід зазначити, що Закон України «Про виконавче провадження, як і ЦПК України не передбачає форми конкретного доказу про втрату виконавчого документа, а отже за сукупності факту не отримання виконавчого документа стягувачем, що підтверджується відсутністю підтвердження отримання документа стягувачем і відсутності виконавчого документа в органах виконавчої служби, то таке свідчить про втрату виконавчого документа.

Посилання апелянта на відсутність в матеріалах справи належних доказів, які підтверджують втрату оригіналу виконавчого листа, є помилковими, оскільки сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. Такий правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 09.10.2019 в справі № 2-6471/06, від 28.05.2020 у справі № 1003/6035/12.

Водночас, під час апеляційного розгляду шляхом дослідження кримінальної справи військового місцевого суду Одеського гарнізону № 1-7/10, було встановлено, що оригінал виконавчого листа у справі відсутній.

Крім того, апеляційним судом, з огляду на викладені у листі військової прокуратури обставини, зокрема, щодо звернення прокуратури протягом 2016-2017 років до Малиновського районного суду м. Одеси із заявами про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання із долученням оригіналу виконавчого листа, витребувано із Малиновського районного суду м. Одеси матеріали справ за заявами військової прокуратури Одеського гарнізону Південного гарнізону про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Відповідно до листа керівника апарату Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_18 від 26.11.2024 за №521/17597/17/47165/2024 встановлено, що справи №1-7/10 (провадження № 1-в/521/48/17) та № 521/10445/17 (провадження № 1-в/521/754/17) за строком зберігання знищені, в архіві суду зберігаються матеріали процесуальних документів, а саме ухвал суду, у зв`язку із чим апеляційному суду надіслано лише матеріали справи № 521/17597/17 (провадження № 1-в/521/522/18).

Дослідивши вказані матеріали справи № 521/17597/17 (провадження № 1-в/521/522/18), встановлено відсутність у ній оригіналу виконавчого листа.

Таким чином, у зв`язку із викладеним, а також знищенням інших судових проваджень, апеляційний суд вважає, що заявник довів факт втрати оригіналу виконавчого листа.

При цьому видача дублікату виконавчого листа є необхідною умовою для завершення судового провадження.

Окрім того, на переконання апеляційного суду, оскільки виконавчий документ у справі втрачено, рішення суду залишається невиконаним, а виконавчий лист на виконанні не знаходився до моменту відкриття провадження за виданим на підставі оскаржуваної ухвали суду дублікатом виконавчого листа, про що свідчить наявна у справі інформація з АСВП, та викладена у листі військової прокуратурі від 02.12.2021 інформація про те, що стягнення грошових коштів з ОСОБА_11 не проводиться у зв`язку зі звільненням останнього (а.п. 16, 48).

За таких обставин, колегія суддів, встановивши, що виконавчий лист № 1-7/10 від 02.10.2015 був втрачений, рішення суду, на підставі якого його видано, не виконано, а строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання стягувачем пропущений з поважних причин, дійшла висновку, що суд 1-ої інстанції зробив правильний висновок про існування підстав для задоволення заяви представника в/ч НОМЕР_1 .

Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

З огляду на зазначені обставини, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги представника засудженого та для скасування оскаржуваної ухвали, яка є законною та обґрунтованою.

Керуючись ст.ст.24, 370, 404, 405, 407, 419, 532, 537, 539, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу представника (захисника) ОСОБА_8 , в інтересах боржника (засудженого) ОСОБА_11 залишити без задоволення.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 15.07.2022, якою було задоволено заяву представника в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_12 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання за вироком Військового місцевого суду Одеського гарнізону від 18.02.2010 відносно ОСОБА_11 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4