Справа № 344/3645/25
Провадження № 1-кп/344/798/25
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

20 травня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Івано-Франківськ, українки, громадянки України, проживаючої по АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не працюючої, не одруженої, має на утриманні трьох малолітніх дітей, РНОКПП НОМЕР_1 , раніше судимої, - востаннє вироком Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 16 квітня 2025 року за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, від відбування якого звільнена на підставі ст. 75 КК України та встановлено іспитовий строк 1 рік,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_6 вчинила таємні викрадення чужого майна (крадіжки), повторно, в умовах воєнного стануза наступних обставин.

Так, у вечірню пору доби 15 грудня 2023 року ОСОБА_6 , перебувала по вул. Пасічна, 1/17 в м. Івано-Франківськ, де проводила своє дозвілля у компанії потерпілого ОСОБА_4 . Перебуваючи у цій квартирі ОСОБА_6 побачила у вітальні на столі мобільний телефон марки «Redmi Note 9», IMEI: НОМЕР_2 , IMEI: НОМЕР_3 , який належить потерпілому ОСОБА_4 та який лежав без нагляду. В цей час в ОСОБА_6 виник умисел на таємне викрадення чужого майна. В подальшому ОСОБА_6 , реалізуючи свій протиправний умисел, діючи умисно та повторно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, з метою незаконного збагачення, в період дії на території України воєнного стану, який введений згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (з наступними змінами і продовженнями) таємно викрала мобільний телефон марки «Redmi Note 9», IMEI: НОМЕР_2 , IMEI: НОМЕР_3 ,вартістю 3343 гривень. Після вчинення крадіжки ОСОБА_6 покинула приміщення квартири, а викраденим майном розпорядилася на власний розсуд, чим спричинила потерпілому ОСОБА_4 майнову шкоду на вказану вище суму.

Крім цього, у після обідню пору доби 22 грудня 2024 року ОСОБА_6 перебувала по вул. Набережна імені Василя Стефаника, 38/26 в м. Івано-Франківськ, за місцем проживання потерпілого ОСОБА_5 , де у спальній на дивані побачила мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A15», IMEI 1: НОМЕР_4 , IMEI 2: НОМЕР_5 , який належить потерпілому ОСОБА_5 та який лежав без нагляду. В цей час в ОСОБА_6 виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій протиправний умисел ОСОБА_6 , у період дії на території України воєнного стану, який введений згідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (з наступними змінами і продовженнями), діючи умисно та повторно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, керуючись корисливими мотивами та з метою незаконного збагачення, вважаючи, що за її діями ніхто з осіб, які б могли усвідомлювати факт протиправного заволодіння майном, не спостерігає, таємно викрала мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A15», IMEI 1: НОМЕР_4 , IMEI 2: НОМЕР_5 , вартістю 5237 гривень. Після вчинення крадіжки ОСОБА_6 покинула приміщення квартири, а викраденим майном розпорядилася на власний розсуд, чим спричинила потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на вказану вище суму.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень визнала повністю та беззастережно, не оспорюючи кваліфікацію свої дій підтвердила всі без винятку викладені в обвинувальному акті обставини вчинення таємних викрадень майна у потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а саме мобільних телефонів марки «Редмі» та «Самсунг», відповідно. У вчиненому вона щиро каялась та пояснила, що завдані збитки добровільно повністю відшкодувала, просила суворо не карати.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою всіх учасників судового провадження судом встановлено порядок дослідження доказів в даному кримінальному провадженні та визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються і визнаються самою обвинуваченою. Суд обмежився допитом обвинуваченої, дослідженням письмових доказів, які характеризують її особу, дають можливість вирішити долю речових доказів та питання процесуальних витрат. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони у такому разі будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відтак суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень знайшла своє підтвердження та кваліфікує її дії за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненеповторно, в умовах воєнного стану.

Згідно з ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_6 суд враховує: ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими злочинами; дані про особу винної; її вік; стан здоров`я та її майновий стан; вона не працює; не одружена; має на утриманні трьох малолітніх дітей; на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває; раніше судима: 14 червня 2018 року вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області за ч. 2 ст. 185 , ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186 (ст. 71) КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строку 4 роки 1 місяць; 23 жовтня 2018 року вироком Тернопільського міського суду Тернопільської області за ч. 3 ст. 15 - ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 (ч. 4 ст. 70) КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці; 20 грудня 2019 року вироком Білоцерківського міського суду Київської області за ч. 3 ст. 185 (ч. 4 ст. 70) КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці, яке відбуте повністю; вироком Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 16 квітня 2025 року за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, від відбування якого її звільнено на підставі ст. 75 КК України та встановлено іспитовий строк 1 рік.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає повне та беззастережне визнання вини, щире каяття, добровільне відшкодування завданих збитків, наявність на утриманні трьох малолітніх дітей, яких виховує самостійно.

Обставин, які б обтяжували покарання, судом не встановлено.

Крім цього, в досудовій доповіді Івано-Франківського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Івано-Франківській області про обвинувачену ОСОБА_6 зазначено високий рівень ризику вчинення нею повторного кримінального правопорушення та середній рівень ризику небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, відділ пробації вважає, що виправлення обвинуваченої без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства (у т.ч. для окремих осіб). На думку органу з питань пробації виконання покарання у громаді можливо лише у винятковому порядку та умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних правопорушень.

Отже, враховуючи вищенаведене, думку прокурора, який просив із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України призначити обвинуваченій покарання у виді пробаційного нагляду на строк 5 років і на підставі ч. 4 ст. 70 КК України повністю склавши це покарання з покаранням, призначеним вироком Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 16 квітня 2025 року, потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які викладені у їх письмових заявах, які просили суворо обвинувачену не карати, обвинуваченої та її захисника, які просили суворо не карати та призначити більш м`яке покарання, а також враховуючи дані про особу винної, яка критично ставиться до вчиненого, при цьому наявні кілька обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і відсутні обставини, які обтяжують покарання, суд, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, вважає, що ОСОБА_6 на підставі ч. 1 ст. 69 КК України слід призначити основне покарання, не зазначене в санкції ч. 4 ст. 185 КК України, - а саме пробаційний нагляд з покладенням необхідних обов`язків, і таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для її виправлення, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як нею, так і іншими особами.

Крім цього, оскільки обвинувачена ОСОБА_6 вчинила дані кримінальні правопорушення до постановлення 16 квітня 2025 року Тисменицьким районним судом Івано-Франківської області вироку, який набрав законної сили та яким їй за ч. 4 ст. 185 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років із застосуванням ст. 75 КК України та встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік, то покарання їй слід призначити за правилами, передбаченими в ч. 4 ст.70 КК України, тобто за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом повного складання призначених покарань, які слід виконувати самостійно.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати покласти на обвинувачену, а долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід судом не обирався.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, 615 Кримінального процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_6 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України, та із застосуванням ч. 1 ст. 69 Кримінального кодексу України призначити їй покарання у виді пробаційного нагляду на строк 5 (п`ять) років.

Відповідно до ст. 59-1 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

-виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

На підставі ч. 4 ст. 70 Кримінального кодексу України визначити ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом повного складання призначених покарань за вироком Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 16 квітня 2025 року та за цим вироком, - у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років та пробаційного нагляду на строк 5 (п`ять) років, які слід виконувати самостійно.

На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до ст. 59-1 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

-виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Стягнути з ОСОБА_6 в дохід держави 2329 (дві тисячі триста двадцять дев`ять) гривень 77 копійок процесуальних витрат в кримінальному провадженні за проведення експертиз.

Речові докази: диски з відеозаписами (постанова слідчого від 06 січня 2024 року), - зберігати в матеріалах кримінального провадження сторони обвинувачення.

Вирок може бути оскаржено з урахуванням вимог ч. 2 ст. 394 Кримінального процесуального кодексу України шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку вручити обвинуваченій та прокурору негайно після його проголошення, інші учасники мають право отримати його копію.

Головуючий-суддя ОСОБА_8