Справа 174/780/25
н/п 1-кп/174/41/2025
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2025 року м. Вільногірськ

Суддя Вільногірського міського суду Дніпропетровської області

ОСОБА_1 , за участю: секретаря - ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого - ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі суду в м. Вільногірську Дніпропетровської області, клопотання прокурора Вільногірського відділу Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні за № 0000081 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносноОСОБА_4 ,-

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов обвинувальний акт стосовно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, який призначено до підготовчого судового засідання.

Від прокурора надійшло клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , строк якого спливає 23.06.2025 року, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на його думку, не перестали існувати.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував щодо продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що його мати потребує стороннього догляду у зв`язку із станом її здоров`я. Просив змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження та дослідивши матеріали справи в межах розгляду клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Розділ II КПК України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення.

До них, згідно статті 131 КПК України, віднесені запобіжні заходи.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання передбаченим у статті 177 КПК України ризикам.

Вирішуючи питання про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст.12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Ухвалою слідчого судді Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 25.04.2025 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23.06.2025 включно, визначено розмір застави.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків того, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на учасників у кримінальному провадженні, вчиняти інше кримінальне правопорушення в судовому засіданні не встановлено. ОСОБА_4 є особою, раніше судимою за вчинення тяжких корисливих злочинів і обвинувачується по даному кримінальному провадженню у вчиненні, у період воєнного стану та під час іспитового строку по попередньому вироку, тяжкого злочину, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, що свідчить про його схильність до вчинення кримінальних правопорушень, не одружений, неповнолітніх дітей не має, що свідчить про відсутність у нього сталих соціальних зв`язків, не працює та не має легальних джерел доходу і для запобігання вказаним ризикам, застосування відносно ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі домашнього арешту буде не достатньо.

Посилання обвинуваченого на те, що його мати потребує постійного догляду у зв`язку зі станом її здоров`я суд приймає до уваги, однак даних про те, що саме ОСОБА_4 здійснює догляд за вказаною особою надані суду відомості не містять.

Даних, які б вказували на неможливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не встановлено.

Таким чином, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , його характеризуючи дані, ризики, які стали підставою для обрання і надалі продовження щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, які продовжують існувати і не зменшилися, є підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватись від суду, а також незаконно впливати на учасників у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , спливає 23.06.2025, суд вважає за необхідне продовжити такий на 60 днів, тобто до 17.08.2025 включно з наведених вище мотивів та підстав.

Так, частина 3 статті 183 КПК передбачає обов`язок слідчого судді або суду при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави. Загальні підстави не застосування застави як запобіжного заходу передбачені ч. 4 ст. 183 КПК, в свою чергу, в даному випадку відсутні правові підстави, які б дозволяли не визначати альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Враховуючи викладене вище, беручи до уваги характеризуючи дані на ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, з врахуванням його матеріального становища, суд вважає необхідним визначити йому заставу у виді 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121 120 грн., у разі внесення якої покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 183, 331, 372 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000081 від 29.03.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів - до 17 серпня 2025 року.

Визначити ОСОБА_4 заставу в розмірі 121 120 грн. (сто двадцять одна тисяча сто двадцять гривень), яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою юридичною чи фізичною особою (заставодавцем) на користь держави.

Обвинувачений та заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу в виді тримання під вартою протягом дії ухвали.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, в разі внесення застави, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до прокурора, суду;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти прокурора або суд про зміну свого місця проживання.

Визначити термін дії обов`язків, покладених судом, в разі внесення застави з дня її внесення до 17 серпня 2025 року включно.

В разі внесення застави з моменту звільнення з-під варти, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані з застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

З моменту звільнення з-під варти в зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосований запобіжний захід у вигляді застави.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Строк дії ухвали до 17 серпня 2025 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Суддя: ОСОБА_1