Провадження по справі № 1-кп/522/50/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

здійснивши судовий розгляд у відкритому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси № 106, на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001078 від 23.10.2022 року стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Слатине Дергачівського району, Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця військової служби за контрактом, який на момент вчинення правопорушення перебував на посаді старшого водія автомобільного відділення підвозу боєприпасів взводу матеріального забезпечення і реактивного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «старший матрос», в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 3 ст. 406 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 та її представника - адвоката ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

Викладення обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, яке суд вважає доведеним.

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04 серпня 2021 року №154 військовослужбовця військової служби за контрактом старшого матроса ОСОБА_3 було призначено на посаду старшого водія ІНФОРМАЦІЯ_14, вважати таким, що прийняв та приступив до виконання службових обов`язків, водночас, у цій же військовій частині НОМЕР_1 , з 05.03.2022 року проходив військову службу військовослужбовець військової служби призваний за мобілізацією, старший матрос ОСОБА_8 , на посаді водія господарчого відділення взводу матеріального забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_16 військової частини НОМЕР_1 , які між собою у відносинах підлеглості не перебували.

Відповідно до вимог ст. ст. 3, 28, 29, 68 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Кожен має право на повагу до його гідності, ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню. Кожна людина має право на особисту недоторканість та кожен зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та Законів України, не посягати на права та свободи, честь і гідність інших людей.

ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 6, 9, 11, 16, 49, 50, 59, 60, 105, 106 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4, 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог Конституції та Законів України, Статутів, наказів та розпоряджень, бути зразком виконання службового обов`язку, поєднувати вимогливість і принциповість у відносинах з підлеглими з повагою їх гідності, бути ввічливим і додержуватися військового етикету, проводити роботу щодо зміцнення військової дисципліни, запобігання надзвичайним подіям, кримінальним та іншим правопорушенням серед особового складу, не допускати застосування насильства щодо підлеглих, піклуватися про збереження їх здоров`я, поводитися з гідністю й честю, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від їх вчинення товаришів по службі.

20.10.2022 року, приблизно після 14:00 старший матрос ОСОБА_8 повернувся із звільнення (за місцем реєстрації останнього), наданого усно командуванням частини на декілька годин за сімейними обставинами, на територію тимчасового розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокувалась на території АДРЕСА_3 (більш точна адреса не зазначається через введений на території України воєнний стан).

Старший матрос ОСОБА_3 , будучи старшим зміни, повідомленим про те, що зазначений військовослужбовець повернувся до розташування військової частини з явними ознаками алкогольного сп`яніння, будучи незадоволеним тим, що ОСОБА_8 прибув із звільнення із запахом алкоголю, використовуючи малозначний привід, вчинив кримінальне правопорушення, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_3 , проходячи військову службу за контрактом у Збройних Силах України, на посаді старшого водія автомобільного відділення підвозу боєприпасів взводу матеріального забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_16 військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «старший матрос», у порушення вимог ст. ст. 6, 9, 11, 16, 49, 50, 59, 60, 105, 106 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV, ст. ст. 1, 3, 4, 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом на застосування насильства, прагнучи продемонструвати свою уявну перевагу над старшим матросом ОСОБА_8 та фізичну силу, утвердити власний авторитет у військовому колективі, але не передбачаючи небезпечних наслідків своїх протиправних дій у вигляді смерті потерпілого, не маючи намір позбавляти його життя, вчинив порушення статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями, за відсутності між ними відносин підлеглості і, 20.10.2022 року, приблизно о 17 годині 00 хвилин, перебуваючи на території тимчасового розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокувалась за адресою: АДРЕСА_3 (більш точна адреса не зазначається через введений на території України воєнний стан), шляхом завдання старшому матросу ОСОБА_8 не менш одного удару лівою рукою в область обличчя (голови) останнього, внаслідок чого старший матрос ОСОБА_8 , впав на спину та вдарився потилицею об асфальтне покриття. Внаслідок падіння на спину та удару потилицею об асфальтне покриття ОСОБА_8 отримав наступні тілесні ушкодження: відкриту черепно - мозкову травму у вигляді крововиливу у м`які тканини лівої тім`яно - скронево - потиличної ділянки, перелому кісток склепіння та основи черепа, крововилива під тверду мозкову оболонку (субдуральний) над правою великою півкулею головного мозку, крововиливу під м`які мозкові оболонки (субарахноїдільні) на випуклій і нижній поверхнях великих півкуль головного мозку, півкуль мозочка і стовбурового відділу мозку, крововилива у праву лобову частку, забою нижньої поверхні лівої скроневої частки, забою - розміжчення полюса і нижньої поверхні правої скроневої частки з контузійними крововиливами, забою - розміжчення полюса та нижньої поверхні правої лобової частки з контузійними крововиливами, внутрішньошлуночкових крововиливів, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

Крім того, старший матрос ОСОБА_3 20.10.2022 року, приблизно о 17 годині 00 хвилин, перебуваючи на території тимчасового розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокувалась АДРЕСА_3 (більш точна адреса не зазначається через введений на території України воєнний стан), усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто маючи умисел направлений на нанесення тілесних ушкоджень, умисно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, протиправно, усвідомлюючи свої дії, без будь-якого попередження, розуміючи, що ОСОБА_8 був у нетверезому стані, наніс не менше одного удару лівою рукою в область обличчя (голови) старшого матроса ОСОБА_8 , який цього не очікував і не спроможний був захищатися, не передбачав, але свідомо припускав такі можливі наслідки, як різке падіння потерпілого й удар об тверду поверхню (асфальт), від чого його здоров`ю буде спричинено шкоду, внаслідок чого останній впав на спину та вдарився потилицею об асфальтне покриття, але не передбачаючи небезпечних наслідків своїх протиправних дій у вигляді смерті потерпілого, не маючи намір позбавляти його життя. Таким чином в результаті нанесення старшим матросом ОСОБА_3 умисних тілесних ушкоджень старшому матросу ОСОБА_8 , завдано відповідно до висновку наступні тілесні ушкодження: відкриту черепно - мозкову травму у вигляді крововиливу у м`які тканини лівої тім`яно -скронево-потиличної ділянки, перелому кісток склепіння та основи черепа, крововилива під тверду мозкову оболонку (субдуральний) над правою великою півкулею головного мозку, крововиливу під м`які мозкові оболонки (субарахноїдільні) на випуклій і нижній поверхнях великих півкуль головного мозку, півкуль мозочка і стовбурового відділу мозку, крововилива у праву лобову частку, забою нижньої поверхні лівої скроневої частки, забою - розміжчення полюса і нижньої поверхні правої скроневої частки з контузійними крововиливами, забою - розміжчення полюса та нижньої поверхні правої лобової частки з контузійними крововиливами, внутрішньошлуночкових крововиливів. Всі вищевказані ушкодження утворилися від дії тупого предмета, за ударним механізмом, індивідуальні особливості контактуючої поверхні якого (яких) в ушкодженнях не відобразилися, та не виключається можливість утворення ушкоджень при падінні з приданням тілу попереднього прискорення. Відкрита черепно-мозкова травма оцінюється в комплексі та має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

В подальшому військовослужбовці вказаної військової частини почали надавати первинну домедичну допомогу старшому матросу ОСОБА_9 , після чого старший матрос ОСОБА_3 відвіз останнього з місця події до місця розташування добового наряду, який розташований на території вказаної частини, після чого почав надавати первину домедичну допомогу ОСОБА_9 до приїзду карети швидкої допомоги.

В результаті отриманих тілесних ушкоджень старший матрос ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 о 09 годині 45 хвилин помер.

Смерть ОСОБА_8 перебуває в прямому причинному зв`язку з наявною у нього відкритою черепно-мозковою травмою у вигляді перелому кісток склепіння та основи черепа, крововиливів під тверду та м`які оболонки головного мозку, крововиливу у праву лобову частку, внутрішньошлуночкових крововиливів, забою-розміжчення головного мозку. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_8 став набряк головного мозку.

Таким чином, встановлені достатні підстави вважати винним ОСОБА_3 , у вчинення кримінальних правопорушень, передбачених: ч. 3 ст. 406 КК України - порушення статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності між ними відносин підлеглості, що виявилося у вчиненні іншого насильства, що спричинило тяжкі наслідки, та ч.2 ч.121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , показав суду, що він є військовослужбовцем за контрактом в ЗСУ у званні «старший матрос», на посаді старшого водія автомобільного відділення підвозу боєприпасів взводу матеріального забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_16 військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_3 . Грошове забезпечення він отримує на підтсаві наказу про призначення його на посаду, що зазначено у військовому квитку. Приблизно за місяць до події його за усним наказом командира взводу ОСОБА_10 , погоджений зі старшиною ОСОБА_11 , який не підлягає обговоренню згідно Статуту ЗСУ, призначено командиром взводу у військовій частині. Він відвозив нетверезих військових. 20.10.2022 року після обіду він приїхав на машині до військової частини НОМЕР_1 (більш точна адреса не зазначається через введений в Україні режим воєнного стану) заступати в наряд, построїти патруль, все перевірити. На посту К-1 відвантажив воду. Під`їхав до вагончику. Почав приймати зміну, про що розписався, був як старший зміни. Він робив обходи, ловив військовослужбовців, які вживали спирті напої чи інші заборонені речовини, писав рапорти на складання протоколів про вчинення адміністративних правопорушень відносно таких осіб. ОСОБА_12 , який з ним разом службу не проходив в одному підрозділі, а був мобілізований, звання та посаду якого не пам`ятав, підійшов до нього та попросився вийти додому у місто до 17:00 години, оскільки у нього захворіли діти та потрібно було терміново привезти дружині гроші. Але він повідомив ОСОБА_8 , що спочатку йому треба уточнити у старшини щодо нарядів та порадив йому перекинути гроші на картку дружині. Відбулась перезмінка, він особисто перетелефонував до старшини, щоб уточнити щодо ОСОБА_8 . В подальшому він відпустив ОСОБА_13 , але з умовою, що він не вживатиме алкоголь. Командир заборонив ОСОБА_8 виїздити у місто, та він під свою відповідальність дозволив йому поїхати додому. З ОСОБА_8 у них були нормальні відносини, раніше він його також відпускав додому у звільнення, оскільки його родина живе у місті, та він завжди нормально повертався без проблем. Через деякий час телефонує йому командир ОСОБА_11 , який повідомив йому, що ОСОБА_8 приїхав у нетверезому стані з автоматом у рюкзаку. Це все бачили люди, які ходили і казали що військовим немалі гроші платять (на той час 30 000 гривень на місяць). ОСОБА_11 подзвонив і сказав приїхати забрати ОСОБА_8 і закрити у вагончик (контейнер), який спеціально відведений для таких випадків, допоки не протверезіє. Він під`їхав на власному автомобілі марки «Volvo», кольору хакі, та припаркувався. Спочатку він пішов до 3-го кубрику, але вони вийшли з 2-го кубрику та він почав питати ОСОБА_13 , навіщо він напився. Сказав ОСОБА_8 спускатися по спуску до машини, на що ОСОБА_13 не погодився та пропонував гроші, щоб не їхати до вагончика. Але він наполягав, щоб ОСОБА_8 спустився до автомобіля, щоб відвезти його до вагончика, куди сказав старшина. В цей час ОСОБА_11 стояв неподалік та спілкувався з іншими військовими. Він тримав своєю лівою рукою ОСОБА_8 під руку за лікоть, який нижче його зростом, але в плечах широкий, а правою притримував його, а потерпілий б`є його по лівій руці, в нього падає фуражка (бейсболка) на землю, яку він нахилився підняти та в цей час рука ОСОБА_8 у нього вислизнула та останній обпершись ногами в берцях впав назад і сильно вдарився головою потилицею об асфальт. До та після падіння видимих пошкоджень у ОСОБА_8 не було. Вказав, що він правша. Він бачив, що солдат ОСОБА_14 в цей час стояв на сходах, який дивився в інший бік. ОСОБА_15 він не бачив. На місці події є камери відеоспостереження, мінімум три, можливо навіть більше, а також по периметру на стовпах, про що він зазначав правоохоронним органам. Він розраховував на ці відеозаписи, однак ані він, ані його захисник, ані слідчий чи прокурор не зверталися до керівництва, де розташовувалась військова частина щодо отримання цих відеозаписів. Вже під час судового розгляду його захисник звертався щодо відеозаписів, якому повідомлено, що вони зберігаються лише протягом одного місяця. ОСОБА_11 був ближче за усіх присутніх та підбіг до них. Він особисто стояв та знімав з себе автомат. ОСОБА_16 підійшов до нього та почав питати як впав ОСОБА_8 , почав обливати його водою, після чого ОСОБА_13 одразу прийшов до тями, спочатку лежав, потім сів, коли встав, його підняли під руку, провели до автомобіля, він сам сів в його авто назад на пасажирське сидіння. Коли вони їхали до вагончика, ОСОБА_13 розповідав, що випив з дружиною коньяк, казав, що у нього болить голова. Коли приїхали близько до металевого контейнера, ОСОБА_13 йшов самостійно, він підтримував його за руку, відкрив двері, він дав ОСОБА_13 ковдру, щоб той не лежав на металевій підлозі, залишив йому води, той в цей час стояв, він сказав ОСОБА_13 відпочивати і особисто закрив двері в контейнер та періодично декілька разів (тричі) заходив перевірити його. Після моменту падіння ОСОБА_8 під його супроводом більше не падав. В контейнері знаходились якісь дерев`яні конструкції, металеві мішені, все заставлено було. Поряд був його вагончик та командира, все було під охороною. Приблизно о 18:00 годині, коли він заходив до контейнеру, також ОСОБА_13 спав. Потім привіз вечерю, хлопці пішли вечеряти, третій раз він пішов з ОСОБА_17 в контейнер, де був ОСОБА_8 , але коли до нього звернувся ОСОБА_17 , він не відповідав. Коли ОСОБА_17 посвітив ліхтариком, побачили, що ОСОБА_8 лежав блідий, з синюшними губами, з піною у рота, у блювотних масах, хрипів, після чого він одразу почав робити йому штучне дихання, видавлювати рвотні маси, перевертав його на своє коліно на живіт на бік та робив масаж серця, запускав легені, міряв пульс, він дихав слабко, намагався реанімувати. Першу медичну допомогу ОСОБА_8 він надавав безперервно 40 хвилин, до приїзду карети швидкої допомоги. Він дав наказ ОСОБА_17 , щоб той доповів ОСОБА_11 . ОСОБА_11 дав наказ ОСОБА_18 викликати швидку допомогу, що останній і зробив. ОСОБА_8 лежав на ковдрі у контейнері, потім з ОСОБА_17 вони винесли його з контейнеру на вулицю, де продовжували здійснювати реанімаційні заходи. Чи вдарявся потерпілий в подальшому головою він не звернув увагу. Також на місце прибула їхній лікар ОСОБА_19 . Швидка допомога приїхала через 20-30 хвилин, але не пізніше ніж через одну годину, не одразу змогла заїхати на територію військової частини. ОСОБА_19 намагалась зробити крапельницю, однак не вийшло. Ще там на місці був присутній водій командира роти ОСОБА_20 , який привіз ОСОБА_19 . Коли приїхала карета швидкої допомоги ОСОБА_8 поставили крапельницю та під`єднали до апарату для дихання. ОСОБА_19 супроводжувала ОСОБА_8 в кареті швидкої до лікарні. Як ОСОБА_8 транспортували у лікарню йому невідомо. Через дві години після того як забрали ОСОБА_8 в цей же вечір його викликали до ВСП та військової прокуратури. Лікар у реанімації сказав, що ОСОБА_8 можливо у стані наркотичного сп`яніння, це впливало на подальше лікування. На другий день судмедексперт також був на місці події, який взяв його автомат на експертизу. В салоні його автомобіля та на місці падіння ОСОБА_8 крові виявлено не було. Він показував представникам цих органів камери. Три дні підряд приїздили ці органи. На початку влітку в червні 2023 року ОСОБА_11 йому повідомив, що йде слідство за фактом смерті ОСОБА_8 , та викликали на допит у якості свідків ОСОБА_14 і ОСОБА_15 , які давали проти нього показання. Після чого він набрав по телефону ОСОБА_14 в присутності ОСОБА_11 , та той повідомив, що йому наче здалося, що він вдарив потерпілого ОСОБА_8 , за що вибачився перед ним. Через 10 місяців після події його викликали до правоохоронного органу, де повідомили про підозру за ч. 1 ст. 119 КК України, в липні у суді наділи кайданки і закрили в СІЗО. Слідчий до нього приїхав лише у жовтні 2023 року. Права йому роз`яснювалися. Йому пропонували угоду, проте він відмовився. Його допитували під відеозапис. Обвинувачення ґрунтується на показаннях свідків ОСОБА_15 , який був нетверезий і ОСОБА_14 , який в свою чергу не міг нічого бачити, оскільки дивився в іншу сторону, які не могли стояти разом, а один з них сказав, що начебто він увозив ОСОБА_8 на коричневій «копійці», але в нього зелений «Volvo». Зазначив, що свідки не бачили ОСОБА_16 , який приніс води ОСОБА_8 після падіння, про якого зазначають інші свідки. Ці свідки обвинувачення плуталися у кількості начебто нанесених ним ОСОБА_8 ударів, 2-3 чи один. Тому вважав, що показання свідків ОСОБА_14 і ОСОБА_15 не слід брати до уваги, оскільки вони суперечливі та неправдиві. Під час їх допиту, ці свідки чотири рази надавали різні показання, оскільки мали намір його обмовити, оскільки вони не хотіли отримувати догану за вживання алкогольних напоїв під час несення військової служби, оскільки за це зменшують зарплатню. При цьому він не звертався до органів щодо наклепу відповідно до чинного законодавства. У нього за час проходження військової служби лише подяки. Він не вживає алкогольні напої. Він списаний з військової служби був за станом здоров`я по ВЛК з 2021 року. Вказав, що дві експертизи показали, що слідів зовнішнього удару у ОСОБА_8 не було. Він навіть за станом здоров`я не міг втримати ОСОБА_8 через проблеми з ногою. Також вказав, що ОСОБА_8 міг отримати тілесні ушкодження та впасти повертаючись в обхід військової частини, оскільки там крутий нахил під кутом приблизно 75 градусів, там є перешкоди, ґрунтовий камінь, асфальт, бетон. На КПП не пропускають осіб в стані алкогольного сп`яніння, та міг за це бути притягнутим до відповідальності. Він наполягав на тому, щоб провели слідчий експеримент на місці події, оскільки там місцевість має різне покриття, перешкоди, металеві конструкції, бетон, але слідчим це проігноровано. Також слідчим не здійснювалась фото- та відеофіксація огляду місця події, але представники ВСП, військової прокуратури та судмедексперти були на місці, світили ультрафіолетовою лампою сидіння його автомобіля, ангар, його автомат на предмет наявності слідів крові ОСОБА_8 . На наступний день одразу розпочато було службове розслідування за даним фактом. На місці події окрім ОСОБА_11 також були свідки ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , яких чомусь не було допитано, хоча він в усній формі зауважував слідчому, щоб їх допитали. ОСОБА_14 дійсно був там, але він стояв далеко на сходах дивився у інший бік, тому не міг нічого бачити. Стояв свідок ОСОБА_25 , далі ОСОБА_14 біля машини. Зауважив, що відстань від 1-го кубрику до місця падіння ОСОБА_8 приблизно 50-60 метрів. Також там є перешкоди: паркан, залізо-бетонні конструкції. Паркан має висоту десь 1,70 м. Внизу спуск, кут нахилу якого 30 градусів. Ми жили в одному кубрику, а з ОСОБА_8 їздили на одній машині марки «Volvo С-70», зеленого кольору, кольору хакі. Також зазначив, що ОСОБА_15 і ОСОБА_14 у військову частину прислали у якості покарання, у них дружні стосунки, оскільки вони разом пиячили, за що їх карали, вони збігали вночі з місця дислокації військової частини, а вони з ОСОБА_11 їх їздили шукали містом, а він особисто виливав у них горілку, за що вони йому погрожували, що підкинуть наркотики та поб`ють його. Вказав, що він невинуватий у смерті ОСОБА_8 . В цій трагедії винен нетверезий потерпілий, який оступився і впав. Висловив свої співчуття потерпілій з приводу смерті її чоловіка ОСОБА_8 . Цивільний позов він не визнав. Вказав, що на похорони ОСОБА_8 всі скидались у військовій частині.

В судовому засіданні допитано потерпілу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка повідомила суду, що її чоловік ОСОБА_8 з 04.03.2022 року проходив військову службу в Збройних Силах України, з дислокацією в АДРЕСА_3 (більш точна адреса не зазначається через введений на території України воєнний стан). До військової служби чоловік працював на фірмі. Він служив в армії, працював ще тоді в міліції, водієм в ветеринарній клініці, в РЕС на комп`ютері, в 2009 році переїхали в м. Одесу, потім в охороні, а також будівельником та сам пішов служити в ЗСУ, коли почалася війна. У них з чоловіком ОСОБА_8 одна спільна донька і її син. Він не був конфліктним, з хлопцями нормально дружив до цього. За ОСОБА_3 нічого чоловік не розповідав. До цієї події у нього не було проблем у військовій частині. За час проходження служби стягнення на чоловіка не накладались, один раз похвалу отримав. Раніше його відпускали додому один, три чи чотири рази на тиждень на пару годин, оскільки вони жили в місті Одесі. За день до події приїжджав додому в період десь з 11:30 годин до 16:00 годин. У них одна спільна дитина. Стосовно подій очевидцем вона не була, тому щодо обставин їй нічого невідомо. За версією свідків їй відомо, що ОСОБА_3 наніс удар її чоловікові, від чого той упав, вдарився потилицею, після чого його затягнули до контейнеру, щоб він там відлежався. 20.10.2023 року приблизно о 16:30 год. їй подзвонив командир і сказав, що чоловік у лікарні. Потім о 19:00 годині повідомили, що її чоловік ОСОБА_12 в реанімації, у важкому стані, з ЧМТ в Одеській обласній лікарні на вул. Заболотного. 19 жовтня і 20 жовтня 2022 року у чоловіка були вимкнені картки. Коли після смерті повернули його телефон 22 чи 23 жовтня картки були витягнуті з телефону. В лікарню вона приїхала приблизно о 20:00 годині, раніше не приїхала, бо не знала, де її чоловік знаходився. Коли на другий день вона разом із старшим сином прийшли до лікарні, приблизно до 10:00 годин, їм повідомили, що чоловік помер. Їй відомо, що її чоловік отримав такі тілесні ушкодження: ЧМТ, слід на підборідді справа від удару. Військові повідомили, що ОСОБА_3 його вдарив. Це вона дізналася від свідків ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , які були на посту в той день. У лікарні вона спілкувалася з лікарем. Один раз вона дійсно телефонувала ОСОБА_3 , щоб дізнатися у нього навіщо він так вчинив із її чоловіком, але жодним чином не погрожувала. До події ніколи не телефонувала ОСОБА_3 . Їй невідомо чи спілкувався ОСОБА_3 з лікарем. Їй невідомо, чому в заяві написано, що ОСОБА_8 посварився з ОСОБА_3 . Вона працює з 2023 року фахівцем в ДТЕК «ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ». Вона втратила годувальника, проживає з дітьми в орендованій квартирі, свого житла у неї нема. На утриманні чоловіка ОСОБА_8 була родина. Цивільний позов підтримала, просила задовольнити в повному обсязі. Розмір матеріальної шкоди складає сума, яка розраховується для відшкодування шкоди внаслідок втрати годувальника, а 10000000 гривень, це сума моральної шкоди, оскільки після смерті чоловіка фізичний та емоційний стан її здоров`я суттєво погіршився. Чоловік для сина з 4-х років був як батько, у доньки погіршилися результати навчання. З боку обвинуваченого ОСОБА_3 та його родичів не було жодного відшкодування шкоди ані матеріальної, ані моральної. Військова частина оплатила витрати на поховання. Просила призначити обвинуваченому ОСОБА_3 максимальне покарання.

Свідок ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який повідомив суду. Він раніше служив разом з ОСОБА_3 у військовій частині НОМЕР_1 у АДРЕСА_3 (більш точна адреса не зазначається через введений на території України воєнний стан). За фактом смерті ОСОБА_8 , який був у званні «матроса», повідомив, що його вдарив ОСОБА_28 лівою рукою долонею в голову один раз, від чого той впав на асфальт і вдарився головою. Після цього ОСОБА_8 погрузили у машину і відвезли біля контейнерів. Події мали місце вдень, коли вони мали вечеряти. ОСОБА_8 повернувся у військову частину, оскільки його відпускали у звільнення. Яка була пора року і рік він точно не пам`ятав за сплином часу. В той момент він знаходився неподалік, він вийшов покурити, там де жили, стояв один, було добре видно ОСОБА_8 та хлопці, які там також були, деяких вже немає в живих, але хто точно ще стояв поряд з ним не пам`ятав. Було багато свідків. ОСОБА_11 там був свідком, вони були втрьох. Він не бачив, і не пам`ятав, щоб хтось давав води ОСОБА_8 після падіння. Перешкод, що заважали б огляду місця події не було. На місці події рельєф на місцевості - асфальт. Але він саме на місці падіння біля ОСОБА_8 не був і не приймав участь. Відстань від місця події до місця, де він в той момент знаходився приблизно 10 метрів. Біля якого кубрика стояв він не пам`ятав. Разом з ним був ОСОБА_14 , який був поряд. Чому він не викликав швидку допомогу, ВСП чи командира, він пояснити не зміг. Який зараз його правовий статус також не зміг надати пояснення. Між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 конфліктів не було. На другий день після події ОСОБА_8 помер. Після того як ОСОБА_29 впав, йому першу медичну допомогу не надавали, а погрузили в машину. Після падіння ОСОБА_8 він не підходив до нього та не дивився на його обличчя. Його особисто було притягнуто до адміністративної відповідальності за вживання алкогольних напоїв під час несення військової служби. ОСОБА_3 робив йому особисто зауваження з приводу зловживання спиртними напоями. З ОСОБА_3 у них відносини службові не близькі. ОСОБА_3 не був командиром. В той день не спілкувався з ОСОБА_8 . В той день він не вживав спиртні напої.

Свідок ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , надав суду такі показання. В день коли сталася подія він вийшов покурити на поріг біля своєї казарми, що розташований приблизно за 50 м до місця події. Точно всіх деталей не пам`ятав, оскільки отримав дві контузії. Бачив як ОСОБА_8 , який у був у званні «матроса», стояв, а ОСОБА_3 підійшов до нього, вони розмовляли, потім почали «шарпаться» і ОСОБА_3 вдарив ОСОБА_8 в обличчя лівою рукою, після чого той упав плашмя на асфальт. ОСОБА_3 вів ОСОБА_8 під руку, за праву руку, та вдарив його лівою рукою. Після падіння він не підходив до ОСОБА_8 . Ця подія сталася приблизно о 17:00 годин, у жовтні, кінець місяця, 2022 рік. Після того як ОСОБА_8 впав, його забрали, погрузили в машину, не знає, хто допомагав, і увезли. Після падіння потерпілого він цих хлопців не пам`ятав. ОСОБА_8 після падіння був без свідомості. До тями його не приводили. Він не бачив, щоб хтось надавав допомогу потерпілому одразу на місці. Хлопці сказали, що повезли потерпілого до контейнерів. Автомобіль, в який посадили ОСОБА_8 , був марки «копійка», можливо коричневого кольору. ОСОБА_3 його не підвозив на своєму автомобілі. Він не чув, оскільки стояв приблизно за 50 м від події, але все бачив, він тоді носив окуляри. Там, де потерпілий упав, був асфальт. Впав біля машини у дворі. З ним нікого не було. ОСОБА_15 десь внизу курив, у них з різних сторін казарми, тому він стояв біля іншої казарми. ОСОБА_3 не робив йому зауваження з приводу алкоголю, оскільки він у військовій частині не пив. У військовій частині (більш точна адреса не зазначається, у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні через збройну агресію) він не притягувався до адміністративної відповідальності за зловживання спиртними напоями під час військової служби. Один раз притягався до відповідальності, але це було не у цій військовій частині. ОСОБА_3 був командиром відділення, звання його не пам`ятає, він не був його командиром. Він у своїх попередніх поясненнях написав так, як ОСОБА_3 вдарив ОСОБА_8 . Не пам`ятає, чи дзвонив йому ОСОБА_3 . Восени він був у Донецькій області. Йому невідомо, які наслідки. Він не знає, які відносини були у ОСОБА_3 з потерпілим ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_30 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , показала суду, що працює в Одеській обласній клінічній лікарні, що розташована по вулиці Заболотного в місті Одесі. В жовтні 2022 року вона працювала лікарем анестезіологом у відділенні реанімації в Одеській обласній клінічній лікарні. Дату, час доставки до лікарні не змогла назвати. Щодо обставин смерті ОСОБА_8 пам`ятає, що вона була на чергуванні в реанімаційному відділенні, коли надійшов потерпілий, йому здійснювала реанімаційні заходи, причиною смерті якого була ЧМТ, але які саме тілесні ушкодження не запам`ятала. Весь час, що вона працювала на зміні, ОСОБА_8 до свідомості не приходив. Вона підходила до нього, але не пам`ятає, чи були якісь інші тілесні ушкодження. Який був колір рук вона не звертала уваги, він був підключений до апарату штучної вентиляції легенів. Він не надійшов до неї, він вже лежав, коли вона заступила на зміну на чергування. При ній був у комі. Оперували його 1-2 доби. Саму операцію вона не бачила. Вона зазвичай чергує у реанімації після операції. Реанімаційні заходи здійснювались 30 хвилин, але нажаль потерпілого не вдалося реанімувати. ОСОБА_8 помер на її зміні вранці.

Свідок ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , показав суду, що з 2017 року проходив військову службу у ЗСУ, на посаді начальника фізичної підготовки і спорту з 2018 року. Коли з 24.02.2022 року до 12.07.2022 року, його перевели у військову частину НОМЕР_1 , не було порушень військової дисципліни. ОСОБА_3 він знає більше, оскільки той був у військовій частині ще до війни за контрактом у 2019 року. У ОСОБА_3 не було у підпорядкуванні підлеглих. Матроса ОСОБА_8 не знав, який був у 3 взводі у цій же військовій частині. У ОСОБА_8 порушення військової дисципліни зафіксовано не було, але він вживав алкоголь, самовільно залишав військову частину. Щодо самої події 20.10.2022 року зазначив, що було приблизно 19:00 годин, коли до нього в кабінет зайшла медичний працівник ОСОБА_19 , повідомила, що ОСОБА_11 сказав, що ОСОБА_8 повернувся зі звільнення у стані алкогольного сп`яніння, його уложили спати, який під час сну почав блювати, він дав команду викликати карету швидкої допомоги, та поїхали на місце події. Коли він приїхав, ОСОБА_8 був у непритомному стані, дихав тяжко, ОСОБА_3 робив йому штучну вентиляцію легенів, ОСОБА_19 надавала медичну допомогу. При первинному огляді ОСОБА_19 сказала, що у ОСОБА_8 були гематоми перелом черепа. ОСОБА_15 і ОСОБА_14 , які схильні до вживання алкогольних напоїв, стверджували, що ОСОБА_3 дав ляпаса ОСОБА_8 , але він особисто цього не бачив. Невідомо йому щодо будь-яких неприязних відносин, йому ОСОБА_10 про це не доповідав. ОСОБА_11 і ОСОБА_10 знають щодо відносин в колективі, хто з ким дружить. Ушкодження у ОСОБА_8 коли перекладав він не бачив, оскільки було темно. У ОСОБА_3 також не помічав пошкодження. Коли поливали водичкою ОСОБА_8 , крові не бачив. Доступ до зброї у ОСОБА_3 , був до події, а після його вивели поза штат.

Свідок ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , пояснила суду, що вона працює медиком на позиціях, вона надає медичну допомогу особовому складу з ОСОБА_3 вони служили разом. В той день, коли сталася подія, 20.10.2022 року, вона була на підрозділі, та о 19:08 годин їй зателефонував ОСОБА_11 , сказав, що у людини проблеми із диханням, більше нічого не сказали, на що вона порадила викликати швидку допомогу разом із командиром. Поки їхала в машині ОСОБА_11 сказав, що ОСОБА_3 проводить реанімаційні заходи. Коли приїхала на місце, приблизно через 15 хвилин, ближче до води, побачила, коли посвітила ліхтариком, оскільки було темно, що військовослужбовець непритомний, а ОСОБА_3 надає першу медичну допомогу, вона йому сказала не зупинятися. Чотири рази вони губили дихання у потерпілого. Вона почала його оглядати, зіниці очей не реагували на світло. Були блювотні маси біля нього на асфальті. Було багато людей. Пошкоджень не було на потерпілому. Позаду на потилиці була свіжа гематома зліва. Вона йому вколола крапельницю. Вона тримала йому голову, він не прийшов до тями, впала сатурація, підключила йому кисневу маку. Вона супроводжувала потерпілого до лікарні, де його забрала реанімація. ОСОБА_3 з ними не їхав у той день. На наступний день поїхали у лікарню з ОСОБА_3 зранку. В довідці були ушкодження зазначені лікарем. Сказали легені забиті блювотинням і три гематоми, ззаду, лобна і скронева з боку. У військовій частині є спуск кут нахилу 45-50 градусів. ОСОБА_3 нічого не пояснював, вона сказала, щоб він не зупинявся і продовжував реанімувати потерпілого. Вона б сама не впоралась, вона і тиск не могла виміряти ОСОБА_8 ОСОБА_3 сказав, що ОСОБА_8 впав, оскільки був у стані алкогольного сп`яніння. До цієї події вона навіть не знала, що військовослужбовець ОСОБА_8 був у неї на позиції. В її обов`язки входить надавати медичну допомогу, проводити медичне обстеження та «задувку» на визначення стану алкогольного сп`яніння. Запах алкоголю вона чула від ОСОБА_8 . З ОСОБА_3 проблем не було, конфліктів також, залишати його за старшого. У нього проблеми зі здоров`ям. ІНФОРМАЦІЯ_2 їм повідомили, що ОСОБА_8 помер. Підтвердила, що її допитували під час досудового розслідування.

Свідок ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , повідомив суду, що на момент події він служив у військовій частині НОМЕР_1 у АДРЕСА_3 . Він був на той час головним сержантом взводу. ОСОБА_3 і ОСОБА_8 його підлеглі. ОСОБА_3 був командиром відділення, по званню «старший матрос», штатна посада водій, служив за контрактом. Були тільки усні накази, письмових не було. Статутні правила взаємовідносин між військовими закріплено у Статуті ЗСУ. У ОСОБА_8 посада «стрілець», звання «матрос». ОСОБА_8 був підлеглим ОСОБА_3 по посаді. З ОСОБА_3 служив деякий час, з ним у нього службові відносини. Може охарактеризувати ОСОБА_3 з позитивної сторони, як військовослужбовця за контрактом, який воював, давно на службі, у нього з ним не було конфліктів, залучав старшим на нарядах, зауважень не було. ОСОБА_3 тримав стрій, казав військовослужбовцям як себе вести, бо він був на війні. ОСОБА_8 був зверхній. Дату події точно не пам`ятав, восени 2022 року, приблизно о 17:00 годині, знаходився на підрозділі. ОСОБА_8 повернувся зі звільнення в нетверезому стані, його супроводжували друзі на прізвище ОСОБА_24 і ОСОБА_23 . ОСОБА_8 часто їздив додому у звільнення, оскільки жив у місті Одесі, щоб випрати речі. В той день він запізнився зі звільнення на дві години. Вони відпускали з дозволу командирів не більше ніж на три години по 1-2 особі у звільнення. До нього зранку підійшов ОСОБА_3 , щоб відпустити ОСОБА_8 у звільнення. Побачивши, що ОСОБА_8 у нетверезому стані, він сказав ОСОБА_3 , щоб той його забрав, а він зайшов до казарми. ОСОБА_8 стояв біля казарми і курив. Він пішов подивився його рюкзак, де він жив, щоб не проносили алкоголь на територію військової частини. Спиртних напоїв не було у потерпілого, лише речі і продукти харчування. Коли вийшов з казарми, бачив як ОСОБА_8 з ОСОБА_3 йдуть разом, вони йшли спокійно і спілкувались. Там, де вони йшли там спуск під кутом 45 градусів і валявся на кучі метал та інше. Розмову їхню він не чув, оскільки знаходився на відстані приблизно 20 метрів від них. ОСОБА_8 йшов справа від ОСОБА_3 . Подія мала місце у подвір`ї казарми військової частини. Він бачив як ОСОБА_14 і ОСОБА_15 курили на парапеті, яким зробив зауваження. Багато людей бачив на місці події ОСОБА_14 і ОСОБА_15 точно були. Він не бачив саму подію, оскільки хтось із хлопців його покликав, він відвернувся. Коли обернувся він не бачив як ОСОБА_8 падав, не бачив, щоб хтось бив, штовхав. Удари, хлопки не бачив і не чув. Коли ОСОБА_8 впав, ОСОБА_3 стояв біля нього, він почав кричати, щоб дали ОСОБА_13 води, перевернули на лівий бік, він нічого не відмовлявся. ОСОБА_3 не був у стані агресії, загалом був позитивний завжди. Він запитав у ОСОБА_3 , що трапилося, але не пам`ятає, що той йому відповів. Допускає, що потерпілий міг і сам впасти, оскільки там асфальт і пологий спуск. На тому місці, де впав ОСОБА_8 плям крові не було. Зачіска у ОСОБА_8 - був поголений. Одразу після того як ОСОБА_8 впав, медична допомога йому не надавалась. Він сидів і мовчав. ОСОБА_14 казав, що бачив, як ОСОБА_3 його вдарив. На досудовому розслідуванні він давав такі ж свідчення. ОСОБА_8 від падіння вдарився головою, а саме потилицею, від чого знепритомнів. ОСОБА_16 за його командою приніс води, облили його водою, після чого ОСОБА_8 сів, від нього був запах алкоголю, тому хотіли його прибрати від людей, для цього у них було спеціальне місце. Не тільки він бачив, що ОСОБА_8 був у стані алкогольного сп`яніння, цивільні теж бачили почали його знімати. У них є виїзні наряди, де осіб, які зловживали спиртними напоями, та всіх інших, поміщали, щоб цивільні не бачили, та приходили в себе. Раніше у них були такі випадки, коли особи в нетверезому стані падали, а потім продовжували вживати спиртні напої. Вони не одразу його передали до ВСП, щоб він не втік у СЗЧ. ОСОБА_3 приїхав за ОСОБА_8 на автомобілі марки «Volvo», зеленого кольору, хакі, яка стояла на дорозі. Через дві години дзвонить йому ОСОБА_3 і каже, що ОСОБА_8 погано, він робить йому штучне дихання «рот в рот», потерпілий задихається від блювотних мас. Він викликав їхнього медика, яка надавала першу медичну допомогу. Викликали карету швидкої допомоги, ОСОБА_8 погрузили у машину. З ОСОБА_8 у лікарню поїхала їхній медик ОСОБА_31 . ОСОБА_3 з ними не їхав. Він сказав ОСОБА_3 на місці, де був ОСОБА_8 виставити наряд, щоб ніхто не прибрав нічого (сліди), бо приїде ВСП. На наступний день від ОСОБА_3 , який йому зателефонував, він почув, що ОСОБА_8 помер. В стосунках у ОСОБА_3 і ОСОБА_8 не було конфліктів. ОСОБА_13 працював раніше у поліції. ОСОБА_3 не один раз з ним їздив та збирав нетверезих військовослужбовців, яких ніколи не били. Ніхто не забороняв ОСОБА_8 спілкуватись з дружиною.

Під час додаткового допиту свідок ОСОБА_11 пояснив, що ОСОБА_8 перебував у такому стані сп`яніння, що цивільні телефонували йому і запитували, за що з них знімають військовий податок, а військові ходять у стані сп`яніння. Він доповідав командиру взводу про звільнення у відпустку, але під його відповідальність. ОСОБА_8 повернувся у військову частину не тим маршрутом, не через КПП, а в обхід. Там пологий спуск, приблизно під кутом 70 градусів, де нема сходів, трава, зробили нещодавно доріжку. Там падали інші. На території місця події рельєф нерівний, там асфальт, ямки, там є уклін 60 градусів. Може і більше. Він вийшов з кабінету побачив нетверезого ОСОБА_8 , сказав його друзям ОСОБА_24 та ОСОБА_23 піти забрати його до казарми. Він стояв, висів на мішках. Під час події знаходився поруч на відстані приблизно 8 метрів, але момент удару не бачив. В цей момент він якраз виходив з казарми, перевіряв зі свідками ОСОБА_23 і ОСОБА_24 речі ОСОБА_8 , там були тільки чисті речі, розмовляв. ОСОБА_8 та ОСОБА_3 йшли, як він зрозумів до машини. Коли обернувся, бо стояв спиною розмовляв з хлопцями - ОСОБА_23 і ОСОБА_24, які нічого теж не бачили, ОСОБА_8 вже на землі лежить, він до нього підбіг, обличчя було бліде (біле), заричав: «Води!». ОСОБА_16 приніс води. Коли ОСОБА_8 , впав, ОСОБА_3 стояв над ним, сказав, що у нього в машині є вода, але ОСОБА_32 швидше приніс води, аніж ОСОБА_3 , у якого проблеми з ногою. Він відлив його водою, він прийшов до тями, випив пару ковтків, і посадив його, він нічого не казав. Звук удару не чув. Слідів на обличчі у ОСОБА_8 не було. На місці падіння слідів не було. На руці у ОСОБА_8 не було відбитків. ОСОБА_3 сказав, що ОСОБА_8 впав вперед і назад, вдарився головою. ОСОБА_3 допомагав перевернути потерпілого. Ніхто його не ніс, йшов на своїх ногах, ОСОБА_3 його підтримував, щоб він не хитався. ОСОБА_8 разом з ОСОБА_3 поїхали на автомобілі «Volvo», зеленого кольору, який відвіз його на пост (контейнер), де перебувають до протверезіння, а потім повертаються в казарму. Поряд з ОСОБА_3 на той час був матрос на прізвище ОСОБА_35 . Коли ОСОБА_3 подзвонив і сказав, що ОСОБА_8 зле, він подзвонив їхньому лікарю, а потім вони із ОСОБА_18 викликали швидку. Подія сталася приблизно о 17:00 годині, а ОСОБА_3 зателефонував, коли вже було темно. На другий день з ВСП були на місці падіння, не було слідів на асфальті. ОСОБА_14 , ОСОБА_15 і ОСОБА_8 та інші особи любили випивати, у нього з ними завжди через це були проблеми. Матрос ОСОБА_14 на той час притягався до адміністративної відповідальності за ДТП і за ст. 130 КУпАП, через це його відправили до них у військову частину. За ОСОБА_15 і ОСОБА_8 такого нічого не знає. Коли вони з ОСОБА_36 знаходили алкоголь у ОСОБА_14 і ОСОБА_15 , який ті ховали, а вони виливали. Їх була банда. ОСОБА_3 багато разів проводив з ними психологічні розмови. Вони разом з ОСОБА_3 неодноразово ловили злісних порушників, що вживали алкоголь це ОСОБА_8 , ОСОБА_14 і ОСОБА_15 . Був випадок, коли ОСОБА_8 засинав на лавочці. Вважає, що у ОСОБА_14 і ОСОБА_15 були підстави оговорити ОСОБА_3 . Жодного разу ОСОБА_3 їх не чіпав. Випадків фізичного впливу з боку ОСОБА_3 не було. ОСОБА_14 розпускав слухи, що ОСОБА_3 його вдарив і бив. У його присутності ОСОБА_3 не спілкувався з ОСОБА_14 . При ньому ОСОБА_14 по телефону казав ОСОБА_3 : « ОСОБА_3 кажись мені показалось, що ти його вдарив». Перший кубрик знаходився за 45-50 метрів від місця падіння. Там також знаходився паркан 1,5 м і там ще є вишина, куча металобрухту і шпал. Відносини у нього з ОСОБА_3 виключно по службі, який відносився з повагою до всього. У нього немає наміру оговорювати ОСОБА_8 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , оскільки вони робили їм проблеми та хотіли навіть штрикнути.

Свідок ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , показав суду, що він проходить військову службу на посаді заступника командира артилерійської дивізії з морально-психологічного забезпечення у військовій частині НОМЕР_1 , у званні капітан. ОСОБА_3 та ОСОБА_8 були у нього підлеглими. В квітні 2022 року його прикомандирували до військової частина НОМЕР_1 в АДРЕСА_3 , на посаду командир взводу, в званні лейтенант. Ознайомлений з особовим складом військової частини. Спочатку познайомився з ОСОБА_37 , потім з вкінці 2022 року з ОСОБА_38 . По штатній книзі у ОСОБА_8 посада «стрілець». Офіційно посади в дивізіоні, є різні підрозділи. Офіційних відносин підлеглості у ОСОБА_3 і ОСОБА_8 не було. 20 жовтня 2022 року о 17:00 годині, подзвонили щодо матроса ОСОБА_8 . Потім сам прибув до роти, коли була карета швидкої допомоги. Напряму особисто нічого не бачив. Місце, де сталася подія, це його зона відповідальності. Йому повідомили, що ОСОБА_13 у тяжкому стані, їде карета швидкої допомоги, на місце прибув медик. Доповідав йому командир роти, а він в свою чергу вище доповідав. Коли він приїхав автомобілем, на місці було декілька осіб: ОСОБА_39 , ОСОБА_23 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 . ОСОБА_15 давав показання. ОСОБА_28 неофіційно був командиром. ОСОБА_11 сержант замість нього. У ОСОБА_14 була заборона на виїзд у місто. Під час розслідування зверталися щодо камер, але на місці події камер нема, камера, що є не захопила місце події. ОСОБА_12 йшов у військову частину по стежці, і людина з ним, хто це був йому невідомо. Як йому відомо, ОСОБА_13 прибув о 17:00 годині. Вони попросили відео у розпорядника, на якому бачили, як ОСОБА_12 рухався, хода була звичайна. ВСП проводило розслідування, не він, а капітан вищого рангу. 22.10.2022 року приблизно о 10:00 годині повідомили про смерть ОСОБА_8 . По епікризу у ОСОБА_8 удар тупим предметом по голові. Відносини з ОСОБА_3 як до військовослужбовця, його команди виконував без прирікань. Щодо внутрішніх конфліктів йому нічого невідомо. ОСОБА_13 знаходився у підпорядкуванні ОСОБА_45 . Йому невідомо чи товаришували чи ні, не було конфліктних ситуацій. У Молдовського особиста неприязнь до ОСОБА_3 і до нього, до ОСОБА_8 такої неприязні не було. ОСОБА_8 міг охарактеризувати як такого, що обов`язки виконував беззаперечно, конфліктів не було. ОСОБА_15 неодноразово притягувався за вживання алкогольних напоїв під час несення військової служби. У багатьох з ним неприязні стосунки.

Свідок ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , зазначив, що він є командиром взводу військової частини НОМЕР_1 , звання сержант. Нормальні відносини у нього із ОСОБА_3 20.10.2022 року, перебуваючи на місці дислокації підрозділу, у військовій частині НОМЕР_1 , під`їхав за вказівкою командира дивізіона майора ОСОБА_47 , забрав квиток та поки чекав сталася подія. Доповів йому ОСОБА_11 , що ОСОБА_8 повернувся в нетверезому стані. Приблизно о 19:00 годині підійшов до нього матрос ОСОБА_11 , щоб відвезти до ОСОБА_8 , та він його відвіз на особистому транспорті. Коли приїхали на місце він побачив, як ОСОБА_3 надавав першу медичну допомогу ОСОБА_8 , який лежав біля контейнерів на території військової частини, біля посту К-1. Викликали швидку. Він подзвонив, щоб надали дозвіл потрапити кареті швидкої допомоги на територію військової частини. Він особисто викликав швидку допомогу. Свідком самої події не був. Весь підрозділ говорив про цей випадок. Деякі казали, що ОСОБА_3 вдарив ОСОБА_8 , хтось казав, що наніс декілька ударів. ОСОБА_15 і ОСОБА_14 казали, що ОСОБА_3 вдарив ОСОБА_8 . Знає, що ОСОБА_8 повернувся зі звільнення у нетверезому стані. ОСОБА_28 був командиром відділення, тому у нього були відносини підлеглості з ОСОБА_8 . Приблизно о 19:20 - 19:30 годин він приїхав на місце. Він побачив, як ОСОБА_8 лежав на землі непритомний у блювотних масах біля контейнеру, місця несення служби і поста між ними, який дихав. Від потерпілого відчувався запах алкоголю. Будь-яких тілесних ушкоджень на обличчі ОСОБА_8 не було. Крові, саден, синців не бачив у потерпілого. На місці було 6-8 чоловік. Коли він приїхав до тіла ОСОБА_8 ОСОБА_3 був у паніці, всі намагалися допомогти, у інших паніка менша ніж була у ОСОБА_3 . З ОСОБА_3 в той момент не спілкувався. ОСОБА_49 може охарактеризувати як дуже серйозного військового, неконфліктного, хоча по службі іноді виникали суперечки. ОСОБА_28 і ОСОБА_8 були у нормальних службових відносинах. На території військової частини вживання алкогольних напоїв заборонено. За час проходження військової служби у військовій частині ОСОБА_8 не притягувався до адміністративної відповідальності за вживання алкогольних напоїв, а ОСОБА_14 і ОСОБА_50 - притягувались. У ОСОБА_3 був транспортний засіб камуфляжного кольору, він розвозив усіх, хто не хотів йти. ОСОБА_14 , ОСОБА_15 і ОСОБА_8 йому підпорядковані. Відстань від столової до місця розташування приблизно 3 км. Місце події розташоване приблизно за 3 км від місця, де знаходився потерпілий у непритомному стані. Там два розташування - місце відпочинку і місце несення служби. Вечеря у їдальні готується, з 18:00 години до 19:00 години підрозділ вечеряє. ОСОБА_3 негативно відносився до ОСОБА_14 і ОСОБА_15 , які постійно вживали алкоголь, тому на його думку, останні могли оговорити ОСОБА_3 . Вони так розмірковували, той хто їх притягає до відповідальності, той ворог. Випадків застосування ОСОБА_3 фізичної сили до ОСОБА_14 , ОСОБА_15 і ОСОБА_51 не було. Він доповідав командуванню. ОСОБА_3 забирав безпосередньо спиртні напої у ОСОБА_14 і ОСОБА_15 . Процедура притягнення особи до відповідальності за вживання алкогольних напоїв під час несення військової служби виглядає таким чином: робиться доповідь до вищого керівництва щодо факту вживання особою алкоголю, потім йде задувка, оформлення матеріалів, за що передбачено штраф. ВСП складає протокол. У ОСОБА_8 не було таких випадків притягнення, що підтверджувалося документально, лише було попередження в усній формі. Щодо ОСОБА_14 і ОСОБА_15 оформлювалися такі матеріали за притягнення до відповідальності за вживання спиртних напоїв під час несення військової служби. Вони вживали алкоголь постійно, а притягувалися один-два рази. ОСОБА_3 спокійно реагував на випадки вживання алкоголю у військовій частині, як військовослужбовець, голос мін підвищити. ОСОБА_8 з ними часто не спілкувався і з ними разом не вживав алкоголь. За півтори-два години ОСОБА_8 медична допомога не надавалась, на місці медиків не було. Якщо військовослужбовцю погано, за станом здоров`я, медичну допомогу має надати спеціаліст. ОСОБА_3 застосовував назальну трубку, вставляв її у ніс, у рот, робив штучне дихання, тільки він надавав першу медичну допомогу. ОСОБА_8 переміщувався ОСОБА_3 , в чому йому допомагали військовослужбовці. Тілесні ушкодження у ОСОБА_8 не бачив. Він не запитував чи викликали медичну допомогу, він одразу її сам викликав. Подзвонив дивізійному медику до приїзду швидкої допомоги ОСОБА_52 . Він провів швидку до виїзду до КПП, а сам повернувся назад до підрозділу. Після події вони спілкувалися, вели службове розслідування. ОСОБА_14 , ОСОБА_15 і ОСОБА_8 не підпорядковувались ОСОБА_3 . ОСОБА_3 відповідальна особа, неофіційно командир відділення. Офіційно затверджені документи щодо відносин підлеглості між ОСОБА_8 і ОСОБА_3 відсутні. ОСОБА_8 був у званні «старший матрос». ОСОБА_8 і ОСОБА_3 не конфліктували до цього, чи був конфлікт йому невідомо. ОСОБА_8 ставився до служби не так серйозно як ОСОБА_3 . Йому відомо, що причиною смерті ОСОБА_8 була ЧМТ.

За клопотанням сторони захисту було допитано свідка ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , який пояснив суду, що тоді він разом служив із ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_8 він не знав. 20.10.2022 року він знаходився в наряді, на території військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_3 (більш точна адреса не зазначається через введений на території України воєнний стан). ОСОБА_8 , ОСОБА_14 і ОСОБА_15 також служили разом у цій же військовій частині, які жили у першому кубрику. ОСОБА_14 з ОСОБА_53 перебували у дружніх стосунках. ОСОБА_8 вперше побачив, коли погано себе почував біля контейнеру, який лежав та від нього було чутно запах алкоголю. Він не помітив на потерпілому сліди тілесних ушкоджень. ОСОБА_54 взагалі раніше був помічений нетверезим. Він жив окремо від ОСОБА_8 , ОСОБА_14 і ОСОБА_15 ОСОБА_3 не вживав алкоголь. Йому невідомо яке ставлення у ОСОБА_14 і ОСОБА_15 до ОСОБА_3 , та йому невідомо чи були у них підстави оговорювати ОСОБА_3 . Він не бачив, як ОСОБА_8 був доставлений до місця відпочинку, розміщеного у контейнері. Він не бачив, як рухався ОСОБА_8 . Підлога в контейнері не металева точно. У нього з ОСОБА_8 не було розмови. Він не бачив, щоб потерпілий вставав. Не бачив, щоб ОСОБА_14 і ОСОБА_15 носили окуляри, він з ними пересікався, коли змінювався. Йому невідомо, щоб ОСОБА_8 19-20.10.2022 року був у звільненні. Через центральні ворота потерпілий не зайшов би, якщо перебував у стані алкогольного сп`яніння, оскільки там стоять військові перевіряють пропуск. Там є стежка в обхід центрального входу військової частини, там видовблені сходи з глини, там плити. На спуску є перешкоди, а саме: паркан по колу, залізо. З кубрика є невеликий узвіс приблизно під кутом 30 градусів. У ОСОБА_3 був автомобіль марки «Volvo», зеленого кольору, хакі, який возив їх в наряд на ньому. ОСОБА_3 приїхав і сказав піти перевірити стан ОСОБА_8 , який був нетверезий. Після обіду, вже вечоріло, коли зайшли разом з ОСОБА_3 до контейнеру, ОСОБА_3 встановив стан ОСОБА_8 , який хрипів, лежав на боку, почав робити йому штучне дихання, у потерпілого була блювота, викликали швидку допомогу, ставили йому крапельницю. На обличчі у потерпілого нічого не було. Йому не казали, що ОСОБА_8 впав, та він не був свідком цієї події, і не знає точно, де саме сталася подія, оскільки не був там присутній. ОСОБА_3 командував відділенням. ОСОБА_55 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 жили в одному кубрику. Узвіс є тільки на виїзді. Потім повідомили, що ОСОБА_8 помер. Після цього приїздила слідча група, що писав.

Досліджені під час судового розгляду докази винуватості.

Також суд дослідив письмові докази у кримінальному провадженні, надані стороною обвинувачення на підтвердження винуватості ОСОБА_3 в інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 3 ст. 406 КК України, а саме:

- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001078 від 23.10.2022 року, згідно якого, 22.10.2022 року надійшло повідомлення на «102» про те, що за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Заболотного, 26, на 3 поверсі у приміщенні відділення інтенсивної терапії КНП «ООКЛ ООР» було виявлено труп військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_13 . Труп направлено на СМЕ. ЖЄО 28080;

- рапорт ВП№2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ЄО №25276 від 20.10.2022 року, згідно якого 20.10.2022 року о 20:43 год., за адресою (більш точна не зазначається через введений в Україні воєнний стан) забрали військовослужбовця без тями, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , діагноз: алкогольна кома, ЗЧМТ, СГМ, гематома потиличної ділянки зліва. Доставлено до обласної лікарні, реанімація, стан крайнє важкий; заявник ОСОБА_56 ;

- протокол огляду місця події від 22.10.2022 року, згідно якого було оглянуто труп військовослужбовця в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , в приміщенні інтенсивної терапії на 3-му поверсі, в КНП «ООКЛ» ОМР, за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Заболотного, 26, який знаходився в положенні лежачи на катафалці. Голова трупа перемотана в медичний бинт. Очі закриті. Ніс та в рот вставлена медична трубка. Руки знаходяться на животі. На лівій нозі написано дані військовослужбовця; з додатком у виді таблиці ілюстрацій до протоколу огляду місця події від 22.10.2022 року;

- довідку КНП «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради від 22.10.2022 року, згідно якої ОСОБА_8 дійсно знаходився у відділенні інтенсивної терапії загального профілю з 20.10.2022 року по 22.10.2022 року з діагнозом важка ЧМТ, забій мозку важкого степеню, внутрішньомозкова гематома, отруєння невідомою речовиною аспіраційний синдром;

- медичну довідку із закладу ОКБ від 22.10.2022 року, о 10:09 годин, згідно якої ОСОБА_8 , доставлений 20.10.2020 року о 20:10 годин, з військової бази, з діагнозом ЧМТ, отруєння сурогатами, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 о 09:45 годині;

- постанова про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 06.03.2023 року;

- повідомлення про кримінальне правопорушення ВСП у ЗСУ від 25.10.2022 №3689/1;

- матеріали перевірки за фактом смерті військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 старшого матроса ОСОБА_8 , зокрема:

- копію наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 20.10.2022 року №488 про призначення службового розслідування за фактом отримання травми після вживання алкогольних напоїв старшим матросом ОСОБА_57 ;

- копію наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 28.03.2022 року №84 про створення зведених стрілецьких рот військової частини НОМЕР_1 , з додатком у вигляді переліку військовослужбовців, зокрема, стрілець старший матрос ОСОБА_8 ;

- копію наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 14.08.2022 року №348 про переміщення військовослужбовців в 1,2,3,4,5 зведених стрілецьких ротах військової частини НОМЕР_1 , зокрема стрільця ІНФОРМАЦІЯ_15 старшого водія ІНФОРМАЦІЯ_14 старшого матроса ОСОБА_3 ;

- витяг із послужного списку старшого матроса ОСОБА_3 , який призваний на службу 03.05.2019 року, військове звання «старший матрос», згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 31.10.2019 року №321;

- службову характеристику ОСОБА_3 , який за час проходження служби зарекомендував себе з позитивної сторони;

- копія паспорта гр. України ОСОБА_3 ;

- копія РНОКПП ОСОБА_3 ;

- копія військового квитка серії НОМЕР_3 , виданого ОСОБА_3 05.09.2022 року;

- витяг із послужного списку старшого матроса ОСОБА_8 , якого на військову службу призвано 05.03.2022 року, звання «старший матрос», згідно наказу команира військової частини НОМЕР_1 від 08.03.2022 року №19-РС;

- копія паспорта гр. України ОСОБА_8 ;

- копія РНОКПП ОСОБА_8 ;

- копія військового квитка ОСОБА_8 від 23.11.1999 року;

- службову характеристику ОСОБА_8 , який за час проходження служби зарекомендував себе з позитивної сторони;

- супровідний лист від 24.01.2023 року №324 про направлення командуванням в/ч НОМЕР_1 матеріалів службового розслідування, проведеного за фактом отримання травми, що призвело до смерті призваного за мобілізацією старшого матроса ОСОБА_58 ;

- копія акту №302 проведення службового розслідування за фактом отримання травми після вживання алкогольних напоїв старшим матросом ОСОБА_8 від 17.11.2022 року;

- копія наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 20.10.2022 №488;

- копія рапорта т.в.о. командира ІНФОРМАЦІЯ_16 військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_59 від 20.10.2022 року, згідно якого 20.10.2022 року близько 19:30 год., старший матрос ОСОБА_8 упав та отримав закриту черепно-мозкову травму;

- копія службової характеристики ОСОБА_8

- службову картка ОСОБА_8 , згідно якої заохочень та стягнень немає;

- витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04.08.2021 року №154 про призначення ОСОБА_3 на посаду старшого механіка-водія ІНФОРМАЦІЯ_17, старшого водія ІНФОРМАЦІЯ_18 військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший матрос»;

- витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05.03.2022 року №49 про призначення за призовом (мобілізовані) на посаду за штатом воєнного часу старшого матроса ОСОБА_8 , водієм господарчого відділення взводу матеріального забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_16;

- витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05.06.2019 року №114, яким матрос ОСОБА_3 приступив до виконання обов`язків за посадою старшого механіка -водія 2 розрахунку 2 реактивного артилерійського взводу 1 реактивної артилерійської батареї ІНФОРМАЦІЯ_16 в/ч НОМЕР_1 ;

- довідка КНП «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради» від 21.10.2022 року №19416, згідно якої ОСОБА_8 , дійсно знаходився у відділенні інтенсивної терапії загального профілю з 20.10.2022 року з діагнозом: ЗЧМТ. Перелом основи та склепіння черепу. Забій головного мозку. Внутрішньомозкова гематома справа. Субдуральна гематома праворуч. Масивний субарахноїдальний крововилив з обох боків. Набряк головного мозку. Аспіраційний синдром. Отруєння неуточненою речовиною;

- медична характеристика на старшого матроса ОСОБА_8 від 25.10.2022 року, складена начальником медичної служби військової частини НОМЕР_1 , лейтенанта медичної служби ОСОБА_60 , згідно якої за час проходження служби за медичною допомогою до медичного пункту останній не звертався.

20.10.2022 року близько 19:10 год. перебуваючи на службі у місці розташування підрозділу в/ч НОМЕР_1 у АДРЕСА_3 , у стані сильного сп`яніння внаслідок вживання невідомої речовини упав та отримав ЧМТ. Домедичну допомогу було надано на місці старшим бойовим медиком підрозділу, після чого каретою швидкої медичної допомоги був доставлений до КНП «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради та госпіталізований до реанімаційного відділення без свідомості у важкому стані.

Станом на 21.10.2022 року вищевказаного військовослужбовця вкрай важкий. Діагноз: відкрита черепно-мозкова травма. Перелом основи та склепіння черепу. Забій головного мозку. Внутрішньомозкова гематома справа. Субдуральна гематома праворуч. Масивний суд арахноїдальний крововилив з обох боків. Набряк головного мозку. Аспіраційний синдром. Отруєння невідомою речовиною.

22.10.2022 року о 09:45 год. у реанімаційному відділенні КНП «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради констатовано біологічну смерть старого матроса ОСОБА_8

ІНФОРМАЦІЯ_2 тіло померлого доставлено до обласного бюро судово-медичної експертизи м. Одеси;

- копія довідки від 09.10.2020 року №2094 про безпосередню участь особи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, в Донецькій та Луганській областях, забезпечення їх здійснення, видана старшому матросу ОСОБА_3 ;

- копія довідки Дергачівської міської ради про реєстрацію місця проживання особи від 26.01.2022 року №18-02-19/34 стосовно ОСОБА_3 ;

- копія посвідчення серії НОМЕР_4 від 30.04.2020 року, видана ОСОБА_3 ;

- сертифікат про проходження ОСОБА_3 профілактичного наркологічного огляду серії 12ЯЯУ №593233 від 26.04.2019 року;

- медична довідка про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів серії 10ААЕ №965326 від 25.04.2019, видана ОСОБА_3 ;

- копія картки обстеження та медичного огляду ОСОБА_3 від 02.05.2019 року, згідно якої здоровий, придатний до служби за контрактом в морській піхоті;

- копія довідки військово-лікарської комісії від 02.05.2019 року, виданої ОСОБА_3 , згідно якої здоровий, придатний до служби за контрактом в морській піхоті;

- обліково-послужна картка до військового квитка ОСОБА_3 серії НОМЕР_5 ;

- довідка серії ААА №0630046 Міністерства внутрішніх справ України відносно ОСОБА_3 , згідно якої ОСОБА_3 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий;

- довідка по ІТС ІПНП №25276 від 20.10.2022 року; доповідна записка про результати розгляду повідомлення 102 (ІТС ІПНП №25276 від 20.10.2022) про те, що 20.10.2022 року до чергової частини ВП№2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення від працівників ЦМЛ про те, що забрали військово службовця без тями, ОСОБА_8 ,, ІНФОРМАЦІЯ_13 , д/з алкогольна кома. Діагноз: ЗЧМТ?, СГМ?, гематома потиличної ділянки зліва; Під час відпрацювання даного повідомлення було здійснено виїзд чергового наряду ВП№2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області до медичного закладу та встановлено, що ОСОБА_8 було привезено до закладу в супроводі керівництва своєї частини, він знаходився на момент виїзду в комі, для контакту недоступний, знаходиться в тяжкому стані. Зі слів лікаря по відношенню до нього протиправних дій не скоєно, за даним фактом проводить перевірку командування в/ч НОМЕР_1 . Просять списати матеріал ЖЄО №25276 від 20.10.2022 року;

- рапорт ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області від 20.10.2022 №25276, згідно якого 20.10.2022 року о 20:43 год. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 20.10.2022 року о 20:43 год. за адресою: Приморський район, м. Одеса (більш точна адреса не зазначається через введений на території України воєнний стан) забрали військовослужбовця без тями, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , д/з алкогольна кома, ЗЧМТЄ, СГМ, гематома потиличної ділянки зліва;

- довідка КНП «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради» від 20.10.2022 року відносно ОСОБА_8 , діагноз: отруєння невідомою речовиною, сурогатами алкоголю? ЗЧМТ? Контакту недоступний у зв`язку з важкістю стану;

- рапорти ВП№2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області;

- медична документація стосовно ОСОБА_8 (супровідний листок №703 від 20.10.2022 року, згідно якого ОСОБА_8 доставлено до ООКЛ до відділення реанімації о 20 год. 12 хв. за викликом прийнятим о 19 год. 26 хв., з попереднім діагнозом: алкогольна кома, ЗЧМТ, СГМ, гематома потиличної ділянки зліва; лікар/фельдшер ОСОБА_61 ; талон супровідного листка №703, військовослужбовець згідно даних сан-інструктора ОСОБА_62 , доставлений з району зосередження, на ношах до відділення реанімації ООКЛ що трапилось невідомо, був знайдений непритомний, важко дихаючим о 19 год. 00 хв. 20.10.2022 року, лікар/фельдшер ОСОБА_61 ; медична карта стаціонарного хворого №19416 ОСОБА_8 від 20.10.2022 року о 20:12 год.; діагноз при госпіталізації - отруєння невідомою речовиною, ЗЧМТ?; карта пацієнта, який вибув із стаціонару №19416 від 21.101.2022 року, назва діагнозу: Важка ЗЧМТ; Перелом кісток склепіння та основи черепу. Забій головного мозку важкого ступеню справа. Субдуральна гематома праворуч головного мозку. Набряк головного мозку. Отруєння невідомою речовиною; проведено медичні процедури та хірургічні операції - 21.10.2022 року о 03:40 - 06:00 год.; дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 о 09:45 год., з описом ходу операції);

- постанова ст. слідчого ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_63 ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області про доручення проведення судово-медичної експертизи від 22.10.2022 року у кримінальному провадженні №0001078 від 23.10.2022 року за ознаками ч. 1 ст. 115 КК України;

- супровідний лист КУ «ООБСМЕ» №370-03/с про направлення висновку до ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області;

- висновок експерта №370 від 25.11.2022 року, згідно якого на підставі даних судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_8 , 1980 року народження, і даних медичної картки стаціонарного хворого №19416 КНП «ООКЛ» ООР, у відповідності з поставленими на вирішення питаннями, дійшов наступних підсумків: у ОСОБА_8 , була відкрита черепно-мозкова травма: крововилив у м`які тканини лівої тім`яно-скронево-потиличної ділянки, перелом кісток склепіння та основи черепа, крововилив під тверду мозкову оболонку над правою великою півкулею головного мозку (під час операції видалені пухкі згортки крові об`ємом приблизно 30 мл), крововиливи під м`які оболонки на випуклій і нижній поверхнях великих півкуль головного мозку, півкуль мозочка і стовбурового відділу мозку, крововилив у праву лобову частку (під час операції видалені щільні згортки крові з детритом об`ємом приблизно 40 мл), забій нижньої поверхні лівої скроневої частки, забій-розміжчення полюса і нижньої поверхні правої скроневої частки з контузійними крововиливами, забій-розміжчення полюса та нижньої поверхні правої лобової частки з контузійними крововиливами, внутрішньошлуночкові крововиливи.

Всі вищевказані ушкодження утворилися від дії тупого предмета (предметів), за механізмом удару, індивідуальні особливості контактуючої поверхні якого (яких) в ушкодженнях не відобразились. Всі ушкодження у ОСОБА_8 , з урахуванням даних судово-гістологічної експертизи (ушкодження з вираженою перифокальною клітинною реакцією та початком проліферації), заподіяні прижиттєво, незадовго до госпіталізації ОСОБА_8 у КНП «ООКЛ» ООР 20.10.2022 року.

Відкрита черепно-мозкова травма оцінюється в комплексі, має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, згідно з п. 2.1.1 «а» і п. 2.1.3 «б,в,г» Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.

Смерть ОСОБА_8 перебуває в прямому причинному зв`язку між наявною у нього відкритою черепно-мозковою травмою у вигляді перелому кісток склепіння та основи черепа, крововиливів під тверду та м`які оболонки головного мозку, крововиливу у праву лобову частку, внутрішньошлуночкових крововиливів, забою-розміжчення головного мозку.

Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_8 з`явився набряк головного мозку.

При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_8 кров у відділення судово-медичної токсикології з метою визначення наявності і концентрації етилового спирту, внутрішні органи та інші біологічні рідини - з метою визначення наявності сильнодійючих та отруйних речовин не направлялись, у зв`язку з тривалим (більше 1,5-ри доби) перебуванням ОСОБА_8 в медичній установі; з додатком до висновку експерта №370 судово-медичної експертизи трупа;

- висновок експерта №1194/розтин №370 від 26.10.2022 року, згідно якого кров трупа ОСОБА_8 , 1980 року народження, відноситься до групи А (ІІ) з ізогемаглютиніном анти-В за системою АВО, з додатком у вигляді таблиці;

- висновок експерта №2207/370 від 09.11.2022 року, згідно якого на підставі даних судово-медичної експертизи гістологічних препаратів шматочків тканини ві трупа ОСОБА_8 , 19809 р.н. встановлено: крововиливи у м`яких тканинах голови, субдуральний, субарахноїдальний, розтрощення та контузійні крововиливи головного мозку з вираженою перифокальною клітинною реакцією та початком проліферації. Набряк мозку. Набряк легенів, вогнищева гнійна бронхопневмонія. Нерівномірне кровонаповнення органів, порушення гемодинаміки мікроциркуляторного русла. Гіпертрофія, паренхіматозна дистрофія міокарда;

- копія виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №11427 у в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_3 , згідно якого останній має проблеми із колінним суглобом та інші захворювання (діагнози не зазначаються, оскільки відсутній дозвіл обвинуваченого на їх розголошення);

- копія лікарського свідоцтва про смерть №370 від 22.10.2022 ОСОБА_8 ;

- довідка про причину смерті № 370 від 22.10.2022 року, згідно якої, причиною смерті ОСОБА_8 є ушкодження внаслідок контакту з тупим предметом, намір не визначений;

- медична характеристика на старшого матроса ОСОБА_8 , видана начальником медичної служби військової частини НОМЕР_1 лейтенантом медичної служби ОСОБА_60 від 25.10.2022 року;

- заява про залучення до провадження як потерпілого від 13.12.2022 року від ОСОБА_5 ;

- постанова слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) ТУДБР, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_64 про визнання потерпілим від 13.12.2022 року, згідно якої визнано потерпілою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у кримінальному провадженні №0000263 від 01.11.2022 року;

- пам`ятка про процесуальні права та обов`язки потерпілої ОСОБА_5 від 13.12.2022 року у кримінальному провадженні №0000263 від 01.11.2022 року;

- копія паспорта гр. України ОСОБА_5 ; копія картки платника податків ОСОБА_5 ;

- копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_6 від 08.12.2007 року, укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_65 ;

- протокол проведення слідчого експерименту від 05.06.2023 року, складений в присутності понятих, за участю свідка ОСОБА_11 , стосовно обставин, які мали місце 20.10.2022 приблизно о 17:00 год. біля розташування будівлі де відпочиває особовий склад військової частини НОМЕР_1 ; з відеозаписом слідчого експерименту, - досліджений судом за участі сторін;

- протокол проведення слідчого експерименту від 05.06.2023 року, складений в присутності понятих, за участі свідка ОСОБА_15 , стосовно обставин, які мали місце 20.10.2022 року приблизно о 17:00 год. біля розташування будівлі де відпочиває особовий склад військової частини НОМЕР_1 ; з відеозапис слідчого експерименту, - досліджений судом за участі сторін;

- постанова слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) ТУДБР, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_64 про призначення додаткової судово-медичної експертизи від 07.06.2023 року;

- супровідний лист КУ «ООБСМЕ» №169 від 29.06.2023 року про скерування висновку на адресу слідчого другого СВ (з дислокацією у м. Одесі) ТУДБР, розташованого у місті Миколаєві;

- висновок експерта №169 від 29.06.2023 року, згідно якого на підставі даних комісійної судово-медичної експертизи за фактом смерті ОСОБА_8 , 1980 року народження, даних матеріалів справи, наданої медичної документації на його ім`я, відповідно до поставлених питань, судово-медична експертна комісія прийшла до наступних висновків: згідно наданого висновку експерта №370 від 22.10-25.11.2022 року, у ОСОБА_8 , виявлені наступні тілесні ушкодження:

Відкрита черепно-мозкова травма у вигляді крововиливу у м`які тканини лівої тім`яно-скронево-потиличної ділянки, перелому кісток склепіння та основи черепа, крововилива під тверду мозкову оболонку (субдуральний) над правою великою півкулею головного мозку (під час операції видалені пухкі згортки об`ємом приблизно 30 мл та 15 гвидалено при судово-медичному дослідженні), крововиливу під м`які мозкові оболонки (субарахноїдальні) на випуклій і нижній поверхнях великих півкуль головного мозку, півкуль мозочка і стовбурового відділу мозку, крововилива у праву лобову частку (під час операції видалені щільні згортки крові з детритом об`ємом приблизно 40 мл), забій нижньої поверхні лівої скроневої частки, забою-розміжчення полюса і нижньої поверхні правої скроневої частки з контузійними крововиливами, забою-розміжчення полюса та нижньої поверхні правої лобової частки з контузійними крововиливами, внутрішньошлуночкових крововиливів.

Всі вищевказані ушкодження утворилися від дії тупого предмета (предметів), за ударним механізмом, індивідуальні особливості контактуючої поверхні якого (яких) в ушкодженнях не відобразилися, та не виключається можливість утворення ушкоджень при падінні з приданням тілу попереднього прискорення.

Відкрита черепно-мозкова травма оцінюється в комплексі, має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, згідно з п. 2.1.1 «а» і п. 2.1.3 «б,в,г» Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, мають ознаки ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень;

Враховуючи локалізацію описаних контактних ушкоджень (утворені за рахунок безпосереднього контакту з травмуючою поверхнею) у ОСОБА_8 , а саме крововиливу у м`які тканини лівої тім`яно-скронево-потиличної ділянки, перелому кісток склепіння та основи черепа (ліва тім`яна, потилична ліворуч, ліва скронева кістки) комісія експертів може дійти до наступного, що вищеперелічені ушкодження є місцем прикладання травмуючої сили. Враховуючи розповсюдженість внутрішньомозкових ушкоджень, комісія експертів може дійти висновку, що напрямок дії травмуючої сили направлено ззаду наперед, декілька зверху до низу та зліва направо.

Комісія експертів, вивчивши протокол проведення слідчого експерименту від 05.06.2023 «… ОСОБА_3 наніс декілька ударів ОСОБА_8 , від яких останній впав та отримав тілесні ушкодження…» та протокол допиту свідка від 20.12.2022 «…В якийсь момент мене окликали, хто саме я вже не пам`ятаю та коли я вже повернувся до місця, де перебували ОСОБА_3 та ОСОБА_8 , то побачив, як ОСОБА_8 падає спиною назад та ударяється затилком об асфальт», може дійти до наступного, що описанні ушкодження у п. 1 даного висновку могли утворитися за механізмом, який описує у своїх показах свідок ОСОБА_11 .

Вивчивши протокол допиту свідка ОСОБА_14 від 11.03.2023, а саме: «… ОСОБА_3 , який перебував з лівої сторони від ОСОБА_8 , здійснив удар лівою рукою по обличчю ОСОБА_8 та від вказаного удару, останній упав на спину та сильно ударився потилицею об асфальт та після вказаного я побачив, що у ОСОБА_8 дуже посиніли руки…» комісія експертів може дійти до наступного, що описанні ушкодження у п. 1 даного висновку могли утворитися за механізмом, який описує у своїх показах свідок ОСОБА_14 .

Враховуючи локалізацію ушкоджень у постраждалого ОСОБА_8 , які виникли у місці прикладання травмуючої сили, а саме крововиливу у м`які тканини лівої тім`яно-скронево-потиличної ділянки, комісія експертів дійшла до наступного, що травмуюча поверхня була розташована по відношенню до травмованої ділянки голови ззаду та декілька ліворуч.

Враховуючи масивність внутрішньочерепної травми у постраждалого ОСОБА_8 комісія експертів вважає, що вкрай маловірогідно вчинення постраждалим після отримання тілесних ушкоджень самостійних дій, у тому числі тих, що зазначенні у редакції питання (Чи міг ОСОБА_8 після отримання наявних тілесних ушкоджень, самостійно пересуватись (ходити, повзти та ін.), а також вчиняти інші активні дії (говорити, кричати), якщо так, то які саме і протягом якого часу, або це виключено?);

- постанова слідчого другого СВ (з дислокацією у м. Одесі) ТУДБР, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_64 про зміну кваліфікації кримінального правопорушення від 25.07.2023 року, згідно якої змінено кваліфікацію кримінального правопорушення, внесеного до ЄРДР за №0001078 від 23.10.2022 року із ч. 5 ст. 426-1 КК України на ч. 3 ст. 406, а ч. 1 ст. 115 КК України перекваліфікувати на ч. 1 ст. 119 КК України;

- пам`ятка про процесуальні права та обов`язки підозрюваного ОСОБА_3

- повідомлення про підозру від 26.07.2023 року ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 406, ч. 1 ст. 119 КК України;

- постанова слідчого другого СВ (з дислокацією у м. Одесі) ТУДБР, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_64 про залучення захисника до кримінального провадження від 26.07.2023 року;

- доручення про надання безоплатної вторинної правової допомоги від 28.07.2023 №015-003014ч, згідно якого ОСОБА_3 призначено захисника ОСОБА_68 ;

- ухвала слідчого судді Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_69 від 28.07.2023 року про застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою;

- постанова слідчого другого СВ (з дислокацією у м. Одесі) ТУДБР, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_64 про задоволення клопотання захисника про проведення допиту підозрюваного ОСОБА_3 та слідчого експерименту за його участю від 01.08.2023 року;

- клопотання командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_70 на адресу керівника Одеської спеціалізованої прокуратури від 31.07.2023 №5663-23 про можливість зміни запобіжного заходу ОСОБА_3 , а саме звільнення з-під варти, застосування умовного терміну покарання та передачу старшого матроса ОСОБА_3 на поруки колективу в/ч НОМЕР_1 ;

- клопотання зборів сержантів військової частини НОМЕР_1 про можливість зміни запобіжного заходу, а саме звільнення з під варти, застосування умовного терміну покарання та передачу старшого матроса ОСОБА_71 на поруки колективу військової частини НОМЕР_1 ;

- службова характеристика ОСОБА_3 від 31.07.2023 року, згідно якої останній за місцем проходження служби характеризується позитивно;

- протокол проведення слідчого експерименту від 10.08.2023 року, за участю свідка ОСОБА_14 , в присутності понятих, стосовно обставин, які мали місце 20.10.2022 року приблизно о 17:00 год. біля розташування будівлі де відпочиває особовий склад військової частини НОМЕР_1 ; з відеозаписом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , в рамках кримінального провадження №0001078 від 23.10.2022, який досліджено судом за участі сторін;

- ордер на надання правничої (правової) допомоги захисник ОСОБА_72 ; витяг №18/вих з договору про надання правової допомоги від 18.09.2023 року;

- постанова керівника Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону про продовження строку досудового розслідування від 22.09.2023 року у кримінальному провадженні №0001078 від 23.10.2022 року до трьох місяців;

- ухвала слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 22.09.2023 року ОСОБА_69 , про продовження відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою;

- протокол проведення слідчого експерименту від 26.09.2023 року за участю підозрюваного ОСОБА_3 , в присутності понятих, стосовно обставин, які мали місце 20.10.2022 року приблизно о 18:00 год. біля розташування будівлі де відпочиває особовий склад військової частини НОМЕР_1 , під час яких ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження; з відеозаписом слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , в рамках кримінального провадження №0001078 від 23.10.2022 року, який будо досліджено судом за участі сторін;

- постанова слідчого другого СВ (з дислокацією у м. Одесі) ТУДБР, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_64 про доручення проведення амбулаторної судової психолого-психіатричної експертизи від 03.10.2023 року;

- висновок судово-психіатричного експерта №584 від 19.10.2023 року, згідно якого солдат ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період часу, що відноситься до скоєння кримінальних правопорушень, у яких він підозрюється, а саме станом на 20.10.2022 року, на будь-який психічний розлад не страждав, був здатен повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними.

В даний час, солдат ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , також не страждає на будь-який психічний розлад, здатен повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Солдат ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за своїм психічним станом застосування примусових заходів медичного характеру не потребує;

- ухвала слідчого судді Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_69 від 23.10.2023 року, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_3 ;

- протокол огляду документів від 14.11.2023 року;

- постанова слідчого другого СВ (з дислокацією у м. Одесі) ТУДБР, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_64 про визнання документів джерелом доказів від 14.11.2023 року;

- копія супровідного листа від 02.12.2023 року №5684 відповідь на лист Другий СВ (з дислокацією у м. Одесі) ТУДБР, розташованого у місті Миколаєві від 27.11.2023 року вих. №16-05-38183 щодо сплати коштів в/ч НОМЕР_1 для поховання тіла загиблого військовослужбовця ОСОБА_8 , на підтвердження чого долучено додатки (копія договору №48 купівлі-продажу товарів від 14.11.2022 року з додатком №1 специфікації; копія видаткової накладної №145 від 14.11.2022 року; копія платіжного доручення №2 від 14.11.2022 року);

- супровідний лист КПН «ООКЛ» ООР від 04.12.2023 року на адресу другого СВ (з дислокацією у м. Одесі) ТУДБР, розташованого у місті Миколаєві щодо суми витрат , які були понесені, у зв`язку з лікуванням військовослужбовця ОСОБА_8 , які було скеровано до КУ «ООБСМЕ»;

- постанова слідчого другого СВ (з дислокацією у м. Одесі) ТУДБР, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_64 про зміну кваліфікації кримінального правопорушення від 08.12.2023 року, згідно якої змінено кваліфікацію кримінального правопорушення, внесеного до ЄРДР за №0001078 від 23.10.2022 року в частині із ч. 1 ст. 119 КК України на ч. 2 ст. 121 КК України;

- пам`ятка про процесуальні права та обов`язки підозрюваного ОСОБА_3 ;

- повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 11.12.2023 року ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 406, ч. 2 ст. 121 КК України;

- протокол роз`яснення підозрюваному права мати захисника (в порядку п. 3 ч. 3 ст. 42 КПК України);

- протокол роз`яснення підозрюваному права на звільнення від кримінальної відповідальності від 11.12.2023 року, підписаний ОСОБА_3 ;

- протокол роз`яснення підозрюваному права на здійснення кримінального провадження на підставі угод від 11.12.2023 року, підписаний ОСОБА_3 ;

- повідомлення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 11.12.2023 року потерпілій ОСОБА_5 ;

- запит про відкриття матеріалів від 11.12.2023 року потерпілій ОСОБА_5 ;

- повідомлення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 11.12.2023 року стороні захисту, підписано без зауважень ОСОБА_3 та захисником ОСОБА_73 ;

- запит про відкриття матеріалів від 11.12.2023 року стороні захисту, підписано без зауважень ОСОБА_3 та захисником ОСОБА_73 ;

- повідомлення сторони захисту про те, що підозрюваний не володіє речовими доказами чи матеріалами згідно ч. 6 ст. 290 КПК України у кримінальному провадженні за №0001078 від 23.10.2022 року;

- протокол про надання доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування від 11.12.2023 року потерпілій ОСОБА_5 , підписано без зауважень;

- протокол про надання доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування від 11.12.2023 року підозрюваному ОСОБА_3 , підписано стороною захисту без зауважень;

За клопотанням прокурора після допиту свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_14 судом було оглянуто за участі сторін відеозапис допиту вказаних свідків, в порядку ст. 615 КПКП України, які прокурор просив долучити до матеріалів провадження.

Проте суд не приймає їх до уваги, оскільки судом були безпосередньо допитані свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , покази яких суд оцінює як доказ у даному кримінальному провадженні у сукупності з іншими дослідженими доказами.

Суд вважає за необхідне зазначити, що досліджені і наведені рапорти співробітників поліції та витяги з ЄРДР, супровідні листи, пам`ятки, повідомлення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування та інші процесуальні документи, надані прокурором на підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_3 , є документами та не є процесуальним джерелом доказів в розумінні вимог КПК України, зокрема ст. 84 КПК України, однак ці документи враховуються в сукупності з іншими дослідженими судом доказами.

Наведені джерела інформації суд оцінює за правилами документа (ст. 99 КПК України), а відомості, що вони містять, визнає належними та допустимими, враховуючи їх повну узгодженість між собою за змістом, їх єдність та взаємозв`язок за часом та характером подій, що доводять спричинення ОСОБА_3 умисного тяжкого тілесного ушкодження потерпілому, що спричинило смерть потерпілому, та порушення ним як військовослужбовцем статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності між ними відносин підлеглості, тому також кладе їх в основу обвинувального вироку.

Разом з тим, суд не приймає до уваги у якості доказів письмові пояснення ОСОБА_3 та свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , надані ними під час службової перевірки, оскільки вони були допитані судом, тому суд оцінює ті докази, що були ним досліджені безпосередньо за участі сторін з дотриманням засад кримінального процесуального закону, відповідно до вимог ст. 94 КПК України.

Пояснення свідків ОСОБА_74 , ОСОБА_75 , ОСОБА_76 суд не приймає до уваги, оскільки сторони не заявляли клопотання про їх допит під час судового розгляду.

Сторона захисту зазначала, що органом досудового розслідування не було допитано у якості свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24, ОСОБА_25 , разом з тим під час судового розгляду даного кримінального провадження не надходило клопотань про їх допит від обвинуваченого та захисника, які не обмежені у праві збирання та надання доказів суду, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності.

Версія сторони захисту.

Також стороною захисту долучено до матеріалів провадження висновок експерта (експертиза за матеріалами справи) №66-К від 10.01.2024 року, проведена на підставі клопотання захисника ОСОБА_78 , в якому зазначено, що згідно з висновком експерта №169 від 12.06.2023 року при дослідженні трупу ОСОБА_8 (висновок експерта №370) виявленні наступні тілесні ушкодження: обширний крововилив лівої тім`яно-скронево-потиличної ділянки розміром 21х10 см; лінійний перелом кісток склепіння та основи черепу; крововиливи під тверду мозкову оболонку ділянці лобної та тім`яної часток по верхнім та нижнім поверхням; вогнища розмозжіння речовини головного мозку в ділянці передніх полюсів лобної, обох скроневих часток з перифокальними зонами забою речовини у вигляді дрібно фокусних зливних крововиливів; поодинокі крововиливи під м`яку мозкову оболонку півкуль головного мозку, півкуль мозочка та стовбурового відділу мозку темно-червоного кольору із головного мозку, півкуль мозочка та стовбурового відділу мозку темно-червоного кольору із затіканням крові в борозни.

Дані тілесні ушкодження утворились прижиттєво, носять ознаки тілесних ушкоджень і перебувають у прямому причинному зв`язку зі смертю.

Місцем прикладання сили, яка викликала дані пошкодження, з`явилася ліва тім`яно-потилична область, де було виявлено крововилив у м`які покриви голови та лінійний перелом тім`яної та потиличної кісток. Характер і локалізація пошкоджень у місці застосування сили, а також на протилежних від неї полюсах (т.зв. протиударні пошкодження головного мозку на відстані від місця застосування сили, які за обсягом значно перевищують пошкодження в місці контактування свідчать про те, що в даному випадку мала місце «інерційна травма», тобто падіння з положення стоячи на площину з наступним ударом лівою тім`яно-потиличною областю голови об переважну тверду поверхню. Також вираженням даного виду травми є хід лінії перелому, яка з кісток склепіння черепа, переходить на його основу, де і затухає у середній черепній ямці.

Сила яка призвела до вказаних ушкоджень, діяла в напрямку ззаду-наперед.

Смерть ОСОБА_8 настала внаслідок відкритої черепно-мозкової травми у вигляді перелому кісток склепіння та основи черепу, множинних крововиливів у м`які тканини голови та під оболонки головного мозку, забію та розмозжіння речовини головного мозку, двобічної травматичної гемоцефалії (скупчення крові в шлуночках мозку).

Також при дослідженні трупу ОСОБА_8 виявленні ушкодження у вигляді рани та крововиливу в м`яких тканинах правої лобово-тімяно-скроневої ділянки голови, дефекту тім`яній, скроневій та лобовій кістці справа овальної форми та розріз твердої мозкової оболонки, які є наслідками хірургічного втручання (декомпресійна трепанація черепу) і судово-медичної оцінки не підлягають.

Судово-медичних даних про будь-які ушкодження, спричиненні сторонньою особою, в наданих матеріалах немає.

Будь-яких тілесних ушкоджень, які б свідчили про можливу боротьбу чи самозахист, при досліджені трупу не описано.

Ушкодження, які описані в п.1 даних підсумків, виникли в наслідок такого виду травматичного впливу як удар.

Будь-яких тілесних ушкоджень, які б достовірно свідчили про те, що падінню передував удар в обличчя, при досліджені трупа не виявлено, тому відповідно на питання № 7,8,9 клопотання не надається можливим. Єдиним достовірним фактом, що об`єднує покази свідків, є падіння потерпілого з положення стоячи на площину.

Більш того, відсутність при дослідженні трупу даних про розташування місця прикладання сили відносно потиличного пагорба не дозволяє достовірно говорити про ймовірно придання тілу потерпілого попереднього прискорення перед падінням або находження потерпілого у стані алкогольного сп`яніння.

Характер тілесних ушкоджень та клінічні дані (наявність коми І-ІІ) виключають можливість здійснення потерпілим будь-яких активних цілеспрямованих дій після падіння.

Згідно з даними медичної карти стаціонарного хворого №19416 з КНП «ООКЛ» ООР, які містяться у висновку експерта №370, допомога ОСОБА_8 була кваліфікована і спеціалізована та надана своєчасно в тому об`ємі, який потребував стан потерпілого при надходженні його в стаціонар. З урахуванням важкості стану - збереження життя ОСОБА_8 було малоймовірно.

Оцінка достовірності проведення комісійної експертизи №169 від 12.06.2023 року не входить в компетенцію судово-медичної експертної комісії. Однак підсумки, які були складені, відповідають даним, викладеним в «дослідницької частині» відповідно до п.3.6. «Інструкція про проведення судово-медичної експертизи» №6 МОЗ України від 17.01.1995 року.

Суд приймає до уваги наданий стороною захисту висновок експертизи №66-К від 10.01.2024 року, та враховує його у сукупності разом з іншими доказами, який фактично проведено на підставі попереднього висновку комісійної експертизи №169 від 12.06.2023 року.

Підсумки зазначені у висновках даної експертизи сторони захисту, щодо відсутності слідів зовнішнього впливу, оскільки будь-яких тілесних ушкоджень, які б достовірно свідчили про те, що падінню передував удар в обличчя, при досліджені трупа не виявлено а також відсутність при дослідженні трупу даних про розташування місця прикладання сили відносно потиличного пагорба не дозволяє комісії експертам достовірно говорити про ймовірно придання тілу потерпілого попереднього прискорення перед падінням, суд вважає такими, що суперечать матеріалам справи та дослідженими судом іншими доказами у сукупності.

В той же час у даному висновку комісія експертів дійшла висновку про неможливість достовірно говорити про ймовірно находження потерпілого у стані алкогольного сп`яніння, про що категорично зазначала сторона захисту під час судового розгляду та відображено в обставинах кримінального правопорушення, про що зазначали й свідки та було зафіксовано в медичній документації, що міститься в матеріалах кримінального провадження.

Крім того, захисником долучено копії документів на транспортний засіб «VOLVO S70», д/н НОМЕР_7 , належний ОСОБА_3 , та фото вказаного транспортного засобу, на підтвердження своєї версії щодо суперечностей у показах свідків ОСОБА_15 і ОСОБА_14 , які у своїх поясненнях вказували на інший колір та марку його автомобіля, на якому він їздив.

Суд відхиляє доводи сторони захисту щодо неточностей та розбіжностей наданих свідками показань з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно ч. 1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно ч. 1 ст. 95 КПК України, показання - це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження.

Частиною 4 ст. 95 КПК України, передбачено, шо суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу.

Захисник посилався на розбіжність показань наданих свідками ОСОБА_15 та ОСОБА_14 порівняно із тими, що були надані ними на досудовому розслідуванні при службовій перевірці та показаннями інших свідків, зокрема ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_18 , покази яких він вважає більш достовірними, оскільки вказані особи користуються певним авторитетом серед військовослужбовців порівняно зі свідками ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , які притягувались до відповідальності за розпивання алкогольних напоїв під час несення військової служби, та покази яких вважає неправдивими та недостовірними.

Однак згідно вимог ч. 4 ст. 95 КПК України, суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу. Таким чином, суд виходить виключно з тих показань, які були сприйняті ним особисто під час допиту в судовому засіданні.

Так, судом безпосередньо в судовому засіданні було допитано свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , які надавали суду послідовні та логічні показання. Слід зауважити, що наявність в показаннях свідків незначних розбіжностей не свідчить про неправдивість наданих показань.

Також, слід зазначити, що допит в судовому засіданні проводився зі сплином значного проміжку часу після події, викладеної в обвинувальному акті, що також впливає на неможливість відтворення свідками вказаних обставин в повному обсязі, однак не змінює суті наданих показань, якими підтверджується винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Більшість свідків, на показання яких посилається сторона захисту, як безумовно достовірних, не були на місці події та прибули на місце пізніше, зокрема ОСОБА_10 ОСОБА_18 , ОСОБА_19 .

Свідок ОСОБА_11 момент удару не бачив, оскільки стояв спиною до ОСОБА_3 та ОСОБА_8 , тому стверджувати, що ОСОБА_3 не наносив удар, оскільки свідок ОСОБА_11 цього не бачив є безпідставним, за наявності інших доказів винуватості особи.

А клопотань про допит інших свідків, про яких зазначала сторона захисту, як недопитаних органом досудового розслідування, до суду під час розгляду даного кримінального провадження не надходило.

Захисником було подано до суду клопотання про ухвалення виправдувального вироку, в обґрунтування якого зазначив, що покази свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_14 не можна визнати достовірними, оскільки вони є суперечливими, не конкретними, а інша наявна інформація (покази свідків, покази обвинуваченого, експертні висновки, стан свідка ОСОБА_15 під час надання показів в суді) про досліджувану подію та відповідні обставини, дозволяють зробити припущення про достовірність таких показів свідків ОСОБА_15 .

Щодо показів свідка ОСОБА_14 захисник зазначив, що їх не можна визнати належними доказами по справі, оскільки вони є суперечливими та не конкретними.

Стосовно показів наданих свідками ОСОБА_14 та ОСОБА_15 захисник також зазначив, що у них були конфлікти із обвинуваченим ОСОБА_3 , пов`язані із зловживанням ними спиртними напоями під час виконання службових обов`язків, що на думку захисника, робить їх показання недостовірними, які мали намір оговорити ОСОБА_3 у якості помсти, які також йому погрожували, що підтвердили й інші допитані свідки, зокрема ОСОБА_11 .

Крім того, захисник зазначив, що думка свідка ОСОБА_14 про те, що ОСОБА_3 нібито вдарив ОСОБА_8 у підборіддя долонею лівої руки та він бачив сліди удару, спростовується первісною експертизою, комісійними експертизами про відсутність будь-яких тілесних ушкоджень на обличчі ОСОБА_8 , показами свідків ( ОСОБА_11 , ОСОБА_79 , ОСОБА_18 , ОСОБА_17 ) та обвинуваченого, наявні в матеріалах справи пояснення ОСОБА_80 , ОСОБА_81 , також не доводять нанесення обвинуваченим удару по обличчю ОСОБА_8 .

Суд відхиляє вказані доводи захисника, виходячи з такого. Наявність між вказаними свідками та обвинуваченими певних неприязних стосунків, які зі слів обвинуваченого, мали місце, у зв`язку із порушенням ними службових обов`язків, через вживання ними алкогольних напоїв, не є беззаперечним аргументом, який свідчить про наявність у них мотиву оговорити обвинуваченого.

Крім того, слід зазначити, що саме ці свідки повідомили про нанесення обвинуваченим ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_5 тілесних ушкоджень.

Виходячи з критеріїв оцінки показань свідків, якими керується захисник, суд також мав би критично ставитись до показів свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_3 , оскільки на вказаних осіб за результатами службового розслідування після події за фактом смерті потерпілого, накладено дисциплінарне стягнення у вигляді «суворої догани», що також може вказувати про наявність у них мотиву свідчити на користь обвинуваченого. Однак, суд зазначає, що показання свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 також підтверджуються висновками експертів.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 не заперечує, що бачив свідка ОСОБА_14 .

Свідок ОСОБА_11 також бачив неподалік на місці події до падіння потерпілого ОСОБА_8 свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .

Крім того, сторона захисту наполягає на врахуванні судом показань свідків, які стверджують, що обвинуваченим ОСОБА_3 не було завдано потерпілому ОСОБА_8 тілесних ушкоджень.

В свою чергу суд не може надавати перевагу одним доказам над іншими, оскільки оцінює їх у сукупності та взаємозв`язку.

Також, захисник зазначив, що огляд на місці події слідчими органами не проводився, не проводилось будь-яке вимірювання, фотографування, відеозапис, не складались плани і схеми, не виготовлялись графічні зображення оглянутого місця події (великий нахил площадки асфальтного покриття за місцем події), наявність на території місця події різноманітних перешкод (паркан, складенні бетонні плити, металоконструкції інше), що, на думку захисника, не дозволяє впевнено стверджувати про можливість свідків, які не знаходились поряд з потерпілим ОСОБА_8 , обвинуваченим ОСОБА_3 , свідком ОСОБА_11 , інших свідків події, бачити обставини падіння ОСОБА_8 на території військової частини.

Згідно ч. 1 ст. 237 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей, документів та комп`ютерних даних.

Згідно ч. 1 ст. 240 КПК України, з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

Так, суд вважає, що відсутність проведення огляду місця, де сталася подія у вказаному кримінальному провадженні, не ставить під сумнів інші докази, які наявні в матеріалах кримінального провадження.

Крім того, наявність на місці події різноманітних перешкод, не виключає факту нанесення обвинуваченим потерпілому удару, в результаті якого потерпілий отримав тяжке тілесне ушкодження, від якого помер. Даний факт підтверджується показаннями свідків та висновками експертизи.

Таким чином, вивчення місцевості, на якій відбулась подія, не спростовує факту нанесення обвинуваченим потерпілому тілесних ушкоджень.

На думку сторони захисту, ОСОБА_8 впав, оскільки знаходився в стані алкогольного сп`яніння. Однак в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які відомості про медичні обстеження, на підставі яких можливо було б встановити вказаний факт, окрім як зі слів свідків та первинної медичної документації, в яких вказано попередній діагноз, щодо отруєння невідомими речовинами.

Крім того, у висновку експерта №370 від 25.11.2022, зазначено, що при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_8 кров у відділення судово-медичної токсикології з метою визначення наявності і концентрації етилового спирту, внутрішні органи та інші біологічні рідини - з метою визначення наявності сильнодіючих та отруйних речовин не направлялись, у зв`язку з тривалим (більше 1,5-ри доби) перебуванням ОСОБА_8 в медичній установі.

Окремо слід зазначити, що причиною смерті потерпілого ОСОБА_8 є травма голови, а не отруєння внаслідок вживання будь-яких речовин, зокрема й алкоголю.

Сторона захисту стверджує, що через те, що не було здійснено огляду безпосередньо на місці події та слідчий експеримент також проведено в іншому місці, що на думку захисту є допущенням органом досудового розслідування неповноти слідства, оскільки не враховано, що ОСОБА_8 через свій нетверезий стан міг впасти через нерівність місцевості, яка містить кут нахилу не менше 30-45 градусів.

Також сторона захисту зазначала щодо неповноти проведеного досудового розслідування, оскільки слідчий орган не перевірив версію щодо можливого падіння потерпілого ОСОБА_8 напередодні в іншому місці, з урахуванням його стану алкогольного сп`яніння, який повертався у військову частину в обхід місцевістю з крутим схилом.

Однак суд відхиляє доводи сторони захисту, щодо можливого падіння потерпілого, коли він повертався з дому на територію військової частини та неврахування органом слідства місцевості на місці події, оскільки ця версія спростовується висновками досліджених експертиз, в яких зазначено, що тяжке тілесне ушкодження утворилося одномоментно внаслідок падіння ОСОБА_8 та удару головою потиличною частиною об асфальт. Даних про те, що ці ушкодження утворилися з будь-якою різницею у часі- відсутні.

Також не знайшла свого підтвердження версія сторони захисту щодо того, що після падіння ОСОБА_8 встав та сам йшов, при цьому розмовляв з ОСОБА_82 , з огляду на те, що у висновку експерта №169 від 29.06.2023 року, зазначено, що враховуючи масивність внутрішньочерепної травми у постраждалого ОСОБА_8 комісія експертів вважає, що вкрай маловірогідно вчинення постраждалим після отримання тілесних ушкоджень самостійних дій, що також підтверджується висновком експерта №66-К від 10.01.2024 року, наданим стороною захисту.

Так, вказане узгоджується з показаннями свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які стверджували, що після падіння обвинувачений вів потерпілого під руки. Даний факт також не спростовується обвинуваченим.

У своєму клопотанні захисник зазначив, що слідство проведено неповно, оскільки стороною обвинувачення не було здійснено зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції відеозапису, а саме не був здійснений огляд трьох відео камер, які були встановленні на території порту.

Вказана версія захисника спростовується показаннями свідка ОСОБА_10 , який під час допиту в суді вказав, що під час проведення службової перевірки було отримано доступ до камер відеоспостереження, однак на досліджених відеозаписах не було зафіксовано місце події, оскільки воно не охоплювалось камерами відеоспостереження. Крім того, стороною захисту було надано відповідь на адвокатський запит, згідно якої відеозаписи з камер відеоспостереження зберігаються протягом одного місяця, у зв`язку із чим не вдалось можливим їх надати.

Також версія обвинуваченого ОСОБА_3 , зазначена в його поясненнях, зокрема, що він не наносив удари потерпілому ОСОБА_8 , а останній вислизнув у нього з руки, обпершись ногами, від чого впав, також не знайшла свого підтвердження та спростовується показаннями свідків ОСОБА_15 і ОСОБА_14 та висновком комплексної експертизи №169.

Крім того, версія обвинуваченого ОСОБА_3 щодо наявності у нього посади командира, з яким ОСОБА_8 перебував у відносинах підлеглості, свого документального підтвердження не знайшла. Судом встановлено, що як ОСОБА_3 , так і ОСОБА_8 мають звання «старший матрос».

Так, суд зазначає, що версія сторони захисту щодо невинуватості ОСОБА_3 , а також можливої перекваліфікації його дій з ч. 2 ст. 121 КК України на ч. 1 ст. 119 КК України, суд розцінює як лінію захисту та спробу обвинуваченого уникнути відповідальності.

Згідно позиції викладеної в постанові Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 25.03.2025 року, справа №127/2822/18, доказування часто ґрунтується не на основі одного чи кількох прямих доказів, а на аналізі всіх доказів, які вказують на характер дій обвинуваченого, спосіб вчинення суспільно небезпечного діяння, обстановку, в якій діяла особа тощо, на підставі чого й робиться висновок про доведеність або недоведеність винуватості особи поза розумним сумнівом.

Таким чином, суд наголошує, що вказані версії сторони захисту не спростовують факту заподіяння потерпілому військовослужбовцю ОСОБА_8 тілесного ушкодження обвинуваченим військовослужбовцем ОСОБА_3 , внаслідок якого потерпілий помер. Крім того, аналіз всіх досліджених судом доказів свідчить про те, що ОСОБА_3 винний у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121 КК України та ч. 3 ст. 406 КК України.

Ретельно дослідивши в повному обсязі й зіставивши зібрані у кримінальному провадженні докази, надавши їм правову оцінку з точки зору належності, допустимості і достовірності, суд прийшов до висновку, що вони в своїй сукупності та взаємозв`язку узгоджуються між собою та є допустимими і достатніми для ухвалення обвинувального вироку стосовно обвинуваченого ОСОБА_3

Винність ОСОБА_3 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 3 ст. 406 КК України, повністю доведена наданими стороною обвинувачення доказами, наявними в матеріалах кримінального провадження, які було досліджено судом безпосередньо за участі сторін, які суд оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, які у своїй сукупності та взаємозв`язку узгоджуються між собою, є належними, допустимими та достатніми для ухвалення відносно нього обвинувального вироку.

Суд не вбачає підстав для виправдання обвинуваченого ОСОБА_3 чи закриття кримінального провадження.

Підстав для перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 з ч. 2 ст. 121 КК України на ч. 1 ст. 119 КК України судом не встановлено, виходячи з такого.

Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти життя та здоров`я особи» №2 від 07.02.2003 року, не можна зокрема, розглядати як умисне вбивство випадки, коли смерть потерпілого настала від ушкодження, одержаного при падінні від поштовху чи удару, якщо винний не бажав або свідомо не припускав настання таких наслідків. Такі дії, залежно від змісту суб`єктивної сторони злочину, можуть кваліфікуватись як убивство через необережність чи як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Верховний Суд неодноразово висловлював свою правову позицію з приводу відмінності складів злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121 та ч. 1 ст. 119 КК, зазначаючи, що їхнє розмежування здебільшого здійснюється за їх суб`єктивною стороною, виходячи з фактичних підстав кваліфікації конкретного суспільно небезпечного діяння, зокрема способу, знаряддя злочину, кількості, характеру і локалізації тілесних ушкоджень (Постанова ККС ВС від 05.06.2024 року справа № 740/1925/22, провадження № 51-623 км 24).

У цьому контексті необхідно ретельно проаналізувати не лише об`єктивні, а й суб`єктивні ознаки складу злочину, оскільки саме суб`єктивна сторона складу злочину становить основний критерій розмежування вбивства через необережність (ст. 119 КК) та умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (ч. 2 ст. 121 КК).

Так, умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, належить до категорії складних злочинів. З об`єктивної сторони цей злочин характеризується суспільно небезпечними, протиправними діями та суспільно небезпечними наслідками, що настали для здоров`я потерпілого у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень, а також смерті. При цьому тяжкі тілесні ушкодження і смерть потерпілого перебувають у причинному зв`язку між собою та із вчиненим суспільно небезпечним діянням. Суб`єктивна сторона цього злочину характеризується двома формами вини - умислом (прямим/непрямим) щодо суспільно небезпечного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження і необережністю (злочинною самовпевненістю чи злочинною недбалістю) щодо настання смерті потерпілого (похідні наслідки). При цьому винний усвідомлює можливість настання похідного наслідку в результаті настання первинного.

Специфіка вбивства з необережності полягає в його суб`єктивній стороні: воно має місце лише при необережній формі вини, яка може виступати у вигляді злочинної самовпевненості або злочинної недбалості. Необережність є формою вини, для якої характерне поєднання усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру свого діяння (дії чи бездіяльності) та недбалого або самовпевненого ставлення до настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння. Необережність є кримінальною протиправною самовпевненістю, якщо особа передбачала можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), але легковажно розраховувала на їх відвернення. Необережність є кримінальною протиправною недбалістю, якщо особа не передбачала можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), хоча повинна була і могла їх передбачити.

При вбивстві внаслідок злочинної самовпевненості винний передбачає можливість настання смерті іншої особи від вчинюваних ним дій (бездіяльності), але легковажно розраховує на її відвернення. При цьому повинен мати місце розрахунок на конкретні обставини, які, на думку винуватого, відвернуть настання смерті, однак такий розрахунок є легковажним. Обставинами, які, на думку винного, відвернуть настання смерті, можуть бути як його власні сили і можливості, так і діяльність інших людей, тощо. Тобто винний переконаний у ненастанні злочинного наслідку.

При вбивстві внаслідок злочинної недбалості винний не передбачає можливості настання смерті іншої особи від учинюваних ним дій (бездіяльності), але повинен був і міг би її передбачити, діючи з більшою обачністю.

Дії особи, яка штовхнула іншу особу, що призвело до її падіння та смерті внаслідок черепно-мозкової травми, можуть бути кваліфіковані за кількома статтями Кримінального кодексу України, в залежності від наміру та обставин. Зазвичай, це може бути кваліфіковано як: умисне вбивство, якщо було доведено, що особа мала намір вбити потерпілого: (стаття 115 ККУ); вбивство через необережність, якщо особа не мала наміру вбивати, але діяла з необережності, що призвело до смерті: (стаття 119 ККУ); заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть, якщо дії особи були спрямовані на заподіяння шкоди здоров`ю, але не на вбивство: (стаття 121 ККУ).

Для точної кваліфікації дій слід враховувати: мотив та намір особи, що штовхнула; обставини події; характер отриманої травми; медичні висновки про причину смерті.

Враховуючи, що смерть настала внаслідок ЧМТ, це може бути кваліфіковано як вбивство через необережність (стаття 119 ККУ) або як заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть (стаття 121 ККУ). Остаточна кваліфікація буде залежати від конкретних обставин справи.

Так, умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, належить до злочинів із похідними наслідками, де тяжкі тілесні ушкодження і смерть потерпілого перебувають у необхідному причинному зв`язку із вчиненим суспільно небезпечним діянням.

Особливістю необхідного причинного зв`язку в кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст.121 КК, є його розвиток від суспільно небезпечного діяння до наслідку у виді тяжкого тілесного ушкодження (проміжного) і далі до наслідку у виді смерті потерпілого (похідного).

Як і будь-який необхідний причинний зв`язок, він відображає закономірності розвитку негативних (відносно охоронюваних відносин) властивостей діяння, яке містить реальну можливість настання інкримінованих наслідків.

Під час встановлення винуватості та її змісту в кожному конкретному випадку суд виходить з того, що вона об`єктивно існує в реальній дійсності, встановлює її на підставі аналізу всіх зібраних у справі доказів.

Ознаки суб`єктивної сторони вчиненого злочину та особливості психічного ставлення обвинуваченого до вчинених діянь і їх наслідків встановлюються на підставі характеру вчиненого діяння та об`єктивно-предметних умов його вчинення, на сукупності встановлених судом фактичних обставин вчиненого злочину, що закріплені належними і допустимими доказами, зібраними в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законом, та оціненими відповідно до вимог ст.94 КПК.

Встановлюючи суб`єктивні ознаки складу злочину, передбаченого ч. 2 ст.121 КК, необхідно виходити з того, що ознаками його суб`єктивної сторони є умисел на заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, який може бути як прямим, так і непрямим, та необережність щодо наслідків.

Питання про умисел або відсутність такого умислу необхідно вирішувати, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, поведінку засудженого та потерпілого, що передувала події, їхні стосунки.

Діяння, вчинене ОСОБА_3 за ч. 2 ст.121 КК, з урахуванням характеру та об`єктивно-предметних умов його вчинення, не тільки містить реальну загрозу, а і спричинило суспільно небезпечні наслідки, які не є результатом випадкового перетинання причинно-наслідкових ланцюжків із діяннями інших осіб чи випадковими обставинами.

Доказування суб`єктивної сторони злочину, передбаченого ч. 2 ст.121 КК, досить часто ґрунтується не на одному чи кількох прямих доказах, а на аналізі саме сукупності всіх доказів, за якими встановлено характер дій обвинуваченого, спосіб вчинення суспільно небезпечного діяння, обстановку його вчинення тощо, на підставі чого й робиться висновок про доведеність поза розумним сумнівом або недоведеність (згідно з цим стандартом доказування) таких елементів суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, як умисел щодо заподіяння тяжкого тілесного ушкодження та необережність щодо настання смерті людини.

Таким чином, з урахуванням досліджених судом доказів, обставин вчиненого ОСОБА_3 злочину, його особу, який є військовослужбовцем, має військовий досвід, який зазначав про нетверезий стан потерпілого та нерівність поверхні місцевості, де сталася подія, який умисно наніс удар ОСОБА_8 в обличчя через невдоволення його поведінкою, не передбачав, але свідомо припускав такі можливі наслідки, як різке падіння потерпілого й удар об тверду поверхню (асфальт), від чого його здоров`ю буде спричинено шкоду, внаслідок чого останній впав на спину та вдарився потилицею об асфальтне покриття, але не передбачаючи небезпечних наслідків своїх протиправних дій у вигляді смерті потерпілого, не маючи намір позбавляти його життя, тому вважає, що у даному конкретному випадку його дії слід кваліфікувати саме за ч. 2 ст. 121 КК України аж ніяк не за ч.1 ст. 119 КК України.

Суд дійшов висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , містять склад кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121 КК України та ч. 3 ст. 406 КК України, та суд кваліфікує їх за кваліфікуючими ознаками: за ч. 3 ст. 406 КК України - порушення статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності між ними відносин підлеглості, що виявилося у вчиненні іншого насильства, що спричинило тяжкі наслідки; та за ч.2 ч.121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Нормативно-правове обґрунтування.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; та інші обставини.

Статтею 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський Суд з прав людини наголошує, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. вищенаведене рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 .

Прокурор просив визнати ОСОБА_3 , винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 406 КК України - порушення статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності між ними відносин підлеглості, що виявилося у вчиненні іншого насильства, що спричинило тяжкі наслідки та ч.2 ч.121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого. Призначити йому покарання за ч. 3 ст. 406 КК України у виді 4 років позбавлення волі, та за ч. 2 ст. 121 КК України - у виді 8 років позбавлення волі. Визначити остаточне покарання згідно з ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначивши ОСОБА_3 покарання у виді 8 років позбавлення волі. Долю речових доказів просив вирішити відповідно до ст. 100 КПК України. Запобіжний захід, обраний обвинуваченому, до вступу вироку в законну силу просив залишити без змін. Цивільний позов потерпілої просив задовольнити в повному обсязі.

Потерпіла та її представник підтримали прокурора. Потерпіла просила призначити обвинуваченому максимальне покарання та задовольнити її цивільний позов в повному обсязі.

Захисник обвинуваченого просив визнати ОСОБА_3 невинуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121, ч. 3 ст. 406 КК України, та виправдати його підзахисного, у зв`язку з недоведеністю того, що злочин вчинений обвинуваченим. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_3 скасувати та звільнити ОСОБА_3 з-під варти в залі суду. Цивільний позов ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення залишити без розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 3 ст. 406 КК України, не визнав, пояснив, що не вчиняв даних кримінальних правопорушень. Просив винести відносно нього виправдувальний вирок.

Приймаючи до уваги вищевказане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 3 ст. 406 КК України, повністю доведена зібраними у кримінальному провадженні доказами, які є об`єктивними, допустимим та належними, що узгоджуються між собою.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 містять склад кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч. 2 ст. 121 КК України, та суд кваліфікує їх за ознаками: умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого;

- ч. 3 ст. 406 КК України, та суд кваліфікує їх за ознаками: порушення статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності між ними відносин підлеглості, що виявилося у вчиненні іншого насильства, що спричинило тяжкі наслідки.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до абз. 3 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Крім того, як неодноразово наголошував у своїх висновках Верховний Суд, що суди не повинні допускати спрощений та однаковий підхід до розгляду справи та застосовувати індивідуалізацію покарання, з урахуванням конкретних обставин кожної справи. Індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта (постанова Верховного Суду від 22.03.2018 року у справі №207/5011/14-к (провадження №51-1985км 18)).

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, наявність чи відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує його особу, який є громадянином України, з середньою освітою, військовослужбовцем військової служби за контрактом, одруженим, до затримання проживаючого в м. Одеса, осіб на утриманні не має, дані щодо перебування на обліку у лікаря психіатри чи нарколога відсутні, в силу ст. 89 КК України судимостей не має, та те, що він обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відсутні.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відсутні.

За вчинення кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 121 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

За вчинення кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 406 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до десяти років.

Згідно ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який є військовослужбовцем, позитивну службову характеристику, стан його здоров`я, який є в силу ст. 89 КК України судимостей не має, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, з урахуванням характеру вчинених кримінальних правопорушень, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_3 покарання:

- за ч. 2 ст. 121 КК України, у виді 7 років позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 406 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 покарання у виді семи років позбавлення волі, яке слід відбувати реально.

Суд вважає, що таке покарання буде законним, справедливим, достатнім для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченим та досягне своєї мети.

Підстав для застосування положень ст. 69, 75 КК України судом не встановлено.

Вирішення питання щодо процесуальних витрат, речових доказів та заходів забезпечення кримінального провадження.

Обвинуваченому ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні обрано запобіжний захід на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 28.07.2023 року у вигляді тримання під вартою, який неодноразово під час судового розгляду продовжувався.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_3 у строк покарання строк його попереднього ув`язнення у період 28.07.2023 року по день набрання даним вироком законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі по день набрання вироком законної сили включно.

Крім того, до суду надійшов цивільний позов поданий представником - адвокатом ОСОБА_6 , в інтересах потерпілої ОСОБА_5 , до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення (в порядку ст. 128 КПК України).

Згідно ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, встановленим договором або законом.

Частина 1 статті 22 ЦК України передбачає відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди особі, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Частиною 1 ст. 55 КПК України передбачено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Відповідно до вимог п. 10 ч. 1 ст. 56 КПК України потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

За правилами ст. 61 КПК Україницивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, яким кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка (який) в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила (пред`явив) цивільний позов.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Вирішуючи питання щодо заявлених цивільних позовів, суд виходить з норм частин першої, четвертої статті 128 Кримінального процесуального кодексу України, за якими особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов; форма і зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства. При цьому права та обов`язки цивільного позивача, цивільного відповідача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду (частина друга статті 61, частина друга статті 62 КПК України).

Частиною 1 статті 129 КПК України передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

За змістом ч.1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичній болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ч 1. Ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є (не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам по собі факт порушення права (справа Науменко проти України).

Згідно зі сталою судовою практикою Верховного Суду, яка узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини, при вирішенні питання про визначення розміру моральної шкоди, її розмір має виходити з розміру мінімальної заробітної плати, яка діє на час розгляду справи.

Суд вважає, що заявлена у цивільному позові вимога про стягнення з ОСОБА_3 моральної шкоди на користь ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

В цивільному позові та в судовому засіданні, в обґрунтування зазначеного розміру стягнення моральної шкоди, представник потерпілої та потерпіла вказали, що після отримання повідомлення про смерть чоловіка, потерпіла знаходилась в стані сильного та тривалого стресу, та відстороненості від оточуючого світу. При цьому обставини, які послідували після смерті її чоловіка, ще в більшому ступені погіршили її психологічний стан, посилили та пролонгували страждання, якій їй були завдані, змінили життєві пріоритети, обумовили неспроможність повернутись до нормального життя. На цей час ОСОБА_5 продовжує тяжко переживати втрату чоловіка та боротися за справедливе розслідування через страждання, якій їй були завдані, знаходячись у причинно-наслідковому зв`язку зі смертю її чоловіка. Таким, чином представник зазначив, що враховуючи вимоги розумності та справедливості, неможливості відшкодувати в повному обсязі моральну шкоду, оскільки не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу фізичного болю та страждань, яких зазнала потерпіла, у зв`язку з смертю свого чоловіка внаслідок вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, моральну шкоду заподіяну ОСОБА_5 як дружині, оцінено на суму 10 000 000 гривень.

Вказане є суб`єктивним припущенням потерпілої, що всупереч п. 5 ч. 3 ст. 175, ч. 5 ст. 177 ЦПК України, не підтверджено доказами та визнається судом неспроможним.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд, з огляду на фактичні обставини кримінального провадження, характер, глибину моральних страждань та переживань потерпілої ОСОБА_5 , керуючись вимогами розумності, виваженості та справедливості, оцінює завдану моральну шкоду завдану потерпілому в розмірі 1000000 гривень 00 копійок, та саме така сума відшкодування моральних страждань потерпілої за переконанням суду є достатньою для розумного задоволення потреб потерпілої і не буде становити надмірного тягаря для ОСОБА_3 , який не визнав цивільній позов.

При цьому, суд констатує, що цивільний позивач не виконав визначеного ЦПК України обов`язку щодо доведення стороною обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та не довів перед судом заявлений розмір моральної шкоди.

Визначаючи розмір відшкодування потерпілій понесеної нею моральної шкоди саме у такій сумі, суд виходить з того, що визначаючи розмір відшкодування, слід керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності та розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен призводити до її безпідставного збагачення, про що також зазначила Велика Палата Верховного Суду у справі № 752/17832/14-ц від 15.12.2020 року.

Потерпілою стороною не доведено перед судом заподіяння потерпілій моральної шкоди саме у розмірі, заявленому у цивільному позові, а також такого матеріального стану відповідача, який би свідчив про його спроможність реально задовольнити вимоги потерпілої. Відтак, зазначений розмір задоволених судом позовних вимог, на думку суду, відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, а також не порушує баланс між правами обвинуваченого, з одного боку, та інтересами потерпілої, з іншого.

Крім того, в цивільному позові представник просив стягнути з цивільного відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_83 матеріальну шкоду завдану смертю годувальника відповідно до вимог ст. 1200 ЦПК. В обґрунтування вимог представник зазначив, що на день смерті ОСОБА_8 у нього на утриманні була одна малолітня донька ОСОБА_83 , інших годувальників не було, у зв`язку із чим дружина померлого, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1200 ЦК України, має право на відшкодування шкоди, якщо вона не працює і здійснює догляд за дітьми до досягнення ними 14 років.

Згідно ч. 1 ст. 1200 ЦК України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Згідно п. 1, 2 ч. 1 ст. 1200 ЦК України, шкода відшкодовується: дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); 2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно.

Згідно ч. 2 ст. 1200 ЦК України, особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.

Так, до цивільного позову долучено адвокатський запит за місцем роботи потерпілого ОСОБА_8 про надання інформації щодо нарахувань та здійснення всіх видів виплат старшому матросу ОСОБА_8 , здійснених у період з 01.01.2023 року по дату надання відповіді на адвокатський запит для проведення подальших розрахунків по вказаному виду відшкодування. Однак, станом на дату подання цивільного позову та ухвалення вироку відповіді від військової частини суду надано не було.

Таким чином, з урахуванням відсутності наданих представником потерпілої відомостей, передбачених ч. 2 ст. 1200 ЦК України, а саме щодо середньомісячного заробітку загиблого потерпілого ОСОБА_8 та зазначенням відповідної частки, суд позбавлений можливості вирішити вказане питання, у зв`язку із чим в задоволенні позовних вимог представника - адвоката ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_5 в частині стягнення з цивільного відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 матеріальної шкоди завданої смертю годувальника відповідно до вимог ст. 1200 ЦК, слід відмовити.

Щодо процесуальних витрат суд вирішує відповідно до вимог глави 8 Розділу І КПК України.

Арешти на майно у вказаному кримінальному провадженні не накладались. Процесуальні витрати та речові докази у вказаному кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 50, 63, 65, 121, 406 КК України, ст. 100, 127, 128, 129, 367-371, 373, 374, 376, 395, 532 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 3 ст. 406 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання:

- за ч. 2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років;

- за ч. 3 ст. 406 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_3 , до набрання даним вироком законної сили - залишити без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дня набрання даним вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_3 у строк покарання строк його попереднього ув`язнення у період 28.07.2023 року по день набрання даним вироком законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі по день набрання вироком законної сили включно.

Цивільний позов, поданий представником - адвокатом ОСОБА_6 , в інтересах потерпілої ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 розмір моральної шкоди у сумі 1000000 (один мільйон) гривень 00 (нуль) копійок.

В іншій частині цивільного позову щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 матеріальної шкоди, завданої смертю годувальника, відповідно до вимог ст. 1200 ЦК України, - відмовити.

Судові витрати та речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та на нього може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду.

Суддя Приморського районного

суду м. Одеси ОСОБА_1