Справа № 296/3873/25
УХВАЛА

Іменем України

23 квітня 2025 року м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира у складі слідчого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

представника власника майна ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі клопотання ОСОБА_3 поданого в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна

В С Т А Н О В И В:

До Корольовського районного суду м. Житомира надійшло клопотання ОСОБА_3 поданого в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна, а саме квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування поданого клопотання зазначено, що відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченому 18.11.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_6 (зареєстрований в реєстрі за № 4045), ОСОБА_5 є власницею квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду міста Житомира від 15.08.2023 року у справі № 296/7808/23 про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000031 від 10.01.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 4 ст. 190 КК України, накладений арешт на зазначений об`єкт нерухомого майна, належний ОСОБА_5 , із позбавленням права на розпорядження та відчуження. Так, арешт, накладений на квартиру, призводить до того, що ОСОБА_5 , як власниця майна, вже тривалий час позбавлена права вільного користування та розпорядження своєю власністю. Крім того, кримінальне провадження № 0000031 розпочате 10.01.2022 року. Станом на день звернення до суду із цим клопотанням (квітень 2025 року) обвинувачення по цій справі нікому не пред`явлено.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити з підстав викладених в ньому.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечила щодо задоволення клопотання, вказала на його передчасність. Також зазначила, що скасування арешту майна може привезти до його перепродажу, оскільки продаж квартири здійснювався незаконним шляхом.

Слідчий суддя, заслухавши думку представника власника майна, прокурора, дослідивши клопотання, та матеріали якими воно обґрунтовується приходить до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду міста Житомира від 15.08.2023 року у справі № 296/7808/23 про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000031 від 10.01.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 4 ст. 190 КК України, накладений арешт на зазначений об`єкт нерухомого майна, належний ОСОБА_5 , із позбавленням права на розпорядження та відчуження.

Відповідно до ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008, де вказувалися порушення ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Між тим, ст.28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч.3 ст.28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N31107/96, п.58, ECHR 1999-II).

Між тим, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Представник власника майна зазначає, що на час звернення до суду з даним клопотанням відпала необхідність у арешті зазначено майна, крім цього арешт створює перешкоди йому як власнику розпоряджатись майном.

Разом з тим, арешт спірного майна накладено на підставі п.1,2 ч. 2 ст. 170 КПК України з метою збереження речових доказів.

Зі змісту ст.174 КПК України випливає, що арешт може бути скасований повністю або частково, якщо буде доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, тобто лише з цих двох підстав і не інакше.

Слідчий суддя погоджується з доводами прокурора та вважає, що клопотання представника власника майна адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні не підлягає задоволенню, оскільки потреба в арешті майна не відпала.

Керуючись статтями 170 - 174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_3 поданого в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1