ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/525/25 Справа № 212/5821/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2025 року Кривий Ріг

05.05.2025р. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі в залі суду клопотання захисника ОСОБА_6 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 29.11.2023р., якою обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, та після затримання обвинуваченого не пізніше 48 годин з часу з часу його доставки до місця кримінального провадження розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

за участю захисника ОСОБА_6

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваною ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 29.11.2023р. обвинуваченому за ч. 2 ст. 186 КК України ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, та після затримання обвинуваченого не пізніше 48 годин з часу з часу його доставки до місця кримінального провадження розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвалу суду першої інстанції оскаржено захисником ОСОБА_6 , та у зв`язку із поданням апеляційної скарги за межами строку на апеляційне оскарження заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування поданого клопотання захисник вказав, що клопотання прокурора про застосування щодо ОСОБА_7 розглядалось за відсутності ОСОБА_7 та його захисника, та про наявність вказаної ухвали стало відомо 08.11.2024р. під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, тому строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Про дату, час та місце судового розгляду клопотання захисника ОСОБА_6 прокурор повідомлений належним чином до судового засідання не прибув.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді доповідача, доводи захисника ОСОБА_6 , який підтримав подане клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, дослідивши доводи клопотання та перевіривши матеріали апеляційного провадження дійшов висновку про залишення без задоволення клопотання захисника про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції за таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшло клопотання прокурора ОСОБА_8 про обрання обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0002064 від 27.07.2015р. за ч. 2 ст. 186 КК України.

Під час розгляду вказаного клопотання судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України за ознаками відкритого викрадення чужого майна(грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Крім того встановлено, що 14.03.2018р. Апеляційним судом Дніпропетровської області вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.12.2017р. щодо ОСОБА_7 скасовано. У кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 призначено новий розгляд у суді першої інстанції.

Пунктом 1 ч. 7 ст. 42 КПК України на обвинуваченого покладено обов`язок прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб.

Проте, після призначення кримінального провадження до нового розгляду ОСОБА_7 до суду не з`явився, за останнім місцем проживання обвинувачений відсутній, заходи щодо встановлення місця знаходження обвинуваченого позитивного результати не дали, тобто ОСОБА_7 почав переховуватися від суду, та виїхав до Туреччини.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 19.05.2022 року ОСОБА_7 оголошено у розшук, провадження у справі зупинено.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 22.09.2023 року задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні та обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оголошено у міжнародний розшук.

Прокурор, відповідно до вимог ст. 177 КПК України звернувся до суду із клопотанням про обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Суд першої інстанції, керуючись вимогами ст.ст. 177, 178, 193, 194 КПК України встановив достатність підстав для обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та задовольнив клопотання прокурора.

Розгляд клопотання прокурора про обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою відбувався за участю прокурора ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_10 ..

Враховуючи викладене вище суд апеляційної інстанції не вбачає порушень КПК України під час розгляду клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою з урахуванням вимог ч. 6 ст. 193 КПК України.

Також суд апеляційної інстанції не вважає слушними доводи клопотання захисника ОСОБА_6 щодо необізнаності ОСОБА_7 про існування оскаржуваної ухвали, оскільки факт існування кримінального провадження щодо нього, ухвалення судом першої інстанції вироку та призначення судом апеляційної інстанції нового судового розгляду в суді першої інстанції, а отже і наявність покладених процесуальних обов`язків на обвинуваченого є очевидними та не підлягають доказуванню.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що особа, задіяна у судовій справі, зобов`язана демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо її, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення ЄСПЛ у справі "Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії" від 07.07.1989). Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі "Тойшлер проти Германії" від 04.10.2001 наголошено, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.

За загальним правилом метою встановлення строків є надання визначеності у реалізації суб`єктами правовідносин своїх прав та обов`язків. З настанням або закінченням відповідного строку пов`язане виникнення, зміна чи припинення правовідносин.

Процесуальні строки мають свою специфіку: по-перше, вони завжди мають імперативний характер; по-друге, процесуально-правові строки встановлюються для здійснення тих або інших процесуальних дій; по-третє, вони мають забезпечувати оперативність та ефективність здійснення правосуддя і сприяти дисциплінуючому впливові на учасників процесу.

Суд апеляційної інстанції, враховуючи річний строк, який було пропущено на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, вважає необхідним наголосити, що національна правова система містить такий термін, як «пресічний строк», який слід розуміти як строк, сплив якого призводить до припинення суб`єктивних прав і обов`язків.

Законодавець у такий спосіб визначає, що право на оскарження не є абсолютним, та ця позиція знаходить своє відображення в усталеній практиці ЄСПЛ щодо права на суд. ЄСПЛ неодноразово наголошував, що право на доступ до суду за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Це право може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями (рішення ЄСПЛ у справах «Мушта проти України», заява № 8863/06, п. 37; «Kreuz v. Poland», заява № 28249/95, п. 53; «Golder v. the United Kingdom», заява № 4451/70, п. 38, «Stanev v. Bulgaria», заява № 36760/06, п.п. 229-230).

Суд апеляційної інстанції наголошує, що тлумачення норм КПК України, з урахуванням усталеної практики Європейського суду з прав людини, свідчить, що апеляційний суд при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження має мотивувати свій висновок про наявність поважних причин на поновлення строку на апеляційне оскарження. Сама по собі вказівка про те, що є поважні причини для поновлення строку для апеляційного оскарженні не є належним мотивуванням поновлення строку на апеляційне оскарження. Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, зокрема у разі вказівки тільки про наявність поважних причин, є порушенням вимог ст. 6 Конвенції. Вказане процесуальне порушення є самостійною підставою для скасування як оскарженого судового рішення апеляційного суду, так і ухвали апеляційного суду про поновлення строку на апеляційне оскарження і відкриття апеляційного провадження, та направлення справи до апеляційного суду зі стадії відкриття апеляційного провадження.

З урахуванням наведеного суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвалу суду першої інстанції від 29.11.2023р., оскільки захисник ОСОБА_11 не навів у своєму клопотанні доводів, які б вказували на дійсну поважність пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали після спливу одного року від дати її постановлення.

Такий висновок суду апеляційної інстанції ґрунтується на правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 03.04.2025р. у справі 908/2948/23, із посиланням на подібні висновки, викладені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.12.2020р. у справі № 521/2816/15-ц, та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 22.10.2024р. у справі № 925/1341/22 та інших, які наведені у п. 45 зазначеної постанови.

У зв`язку з викладеним вище суд апеляційної інстанції не встановив підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції за клопотанням захисника ОСОБА_6 , та відповідно до вимог ч. 4 ст. 399 КПК України апеляційна скарга подана після закінчення строку апеляційного оскарження, та суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення, то така апеляційна скарга підлягає поверненню.

Враховуючи викладене вище та керуючись ст. 399 КПК України колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Клопотання захисника ОСОБА_6 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 29.11.2023р., якою обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, та після затримання обвинуваченого не пізніше 48 годин з часу з часу його доставки до місця кримінального провадження розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід - залишити без задоволення, у поновленні строку відмовити.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 29.11.2023р., якою обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою повернути апелянту.

Ухвала суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги може бути оскаржена в касаційному порядку.

Судді