490/1799/25 13.06.2025
н/п 1-кп/490/1250/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/1799/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2025 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Миколаєва кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001062 від 12.08.2024 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Степне Мар`їнського району Донецької області, є громадянином України, має середню спеціальну освіту, неодружений, студент 2 курсу Миколаївського професійного суднобудівного ліцею імені Героя Радянського Союзу В.О. Гречишникова, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_5 ОСОБА_6 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

11.08.2024 року близько 12:30 год., у світлий час доби, за відсутності опадів, неповнолітній водій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , керуючи мопедом "Honda Dio", реєстраційний номер відсутній, разом із малолітнім пасажиром ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який перебував на задньому пасажирському сидінні зазначеного мопеду, рухався по сухій, чистій, асфальтованій проїжджій частині вулиці Маршала Чуйкова, яка має по одній смузі руху протилежних напрямків, від вулиці Вишневої до вулиці 2-ї Піщаної, у місті Миколаєві.

Рухаючись у вказаному напрямку, неповнолітній водій ОСОБА_3 , діючи із кримінальною протиправною самовпевненістю, тобто, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, порушив вимоги п.п.1.3, 1.5, 2.3 "б", 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, із відповідними змінами та доповненнями (далі ПДР), а саме: будучи зобов`язаним знати й неухильно виконувати вимоги ПДР, розуміючи, що його дії не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно, не реагуючи на її зміни, не обрав безпечної швидкості руху з урахуванням дорожньої обстановки, не контролював керований ним мопед "Honda Dio", реєстраційний номер відсутній, внаслідок чого допустив втрату керованості мопеду "Honda Dio", реєстраційний номер відсутній, із подальшим падінням на проїжджу частину.

В результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження у вигляді епіфізіолізу дистального епіфізу правої променевої кістки без зміщення уламків, саден ліктьових суглобів, які по ступеню тяжкості відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, а малолітній пасажир ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритого багатоуламкового перелому обох кісток правої гомілки в середній третині зі зміщенням уламків, рваної рани правої гомілки у середній третині, які по ступеню тяжкості відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Дана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок злочинного порушення водієм ОСОБА_3 вимог п.п.1.3, 1.5, 2.3 "б", 12.1 ПДР, які знаходяться у прямому причинному зв`язку із наслідками, що настали.

Таким чином, своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України, а саме: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

06 червня 2025 року між прокурором у кримінальному провадженні прокурором Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_9 і обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника неповнолітнього обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 , укладено угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0001062 від 12.08.2024 року.

Згідно з угодою, неповнолітній обвинувачений ОСОБА_3 у ході досудового розслідування та судового розгляду даного кримінального провадження беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, в обсязі повідомленої підозри та висунутого обвинувачення, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення. З урахуванням обставин, передбачених ст.470 КПК України, а також з урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_3 , сторони дійшли згоди, що за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, ОСОБА_3 слід призначити покарання із застосуванням ст.69 КК України, у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст.59-1 КК України.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , його законний представник ОСОБА_7 , захисник ОСОБА_8 та прокурор ОСОБА_4 просили затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене сторонами покарання.

Законний представник потерпілого ОСОБА_5 ОСОБА_6 проти затвердження судом угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 , не заперечувала.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим, віднесене до категорії тяжких злочинів.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений у присутності законного представника та захисника, цілком розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, передбачені п.п.2, 3, 4 ч.4 ст.474 КПК України, та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, кримінального закону та інтересам суспільства. Міра покарання, узгоджена обвинуваченим, законним представником, захисником та прокурором, з урахуванням: тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину; особи обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно, скарг від сусідів та родичів не надходило, за місцем навчання характеризується позитивно, зарекомендував себе як розумний та працьовитий учень (відповідно до характеристики наданої Миколаївським професійним суднобудівним ліцеєм імені B.O. Гречишникова), наявність кількох обставин, передбачених ст.66 КК України (щире каяття, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку та участь у "Програмі відновного правосуддя за участю неповнолітніх, які є підозрюваними, обвинуваченими вчиненні y кримінального правопорушення"), які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, та обставину, яка обтяжує покарання вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини (п.6 ч.1 ст.67 КК України).

Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, не встановлено.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги те, що умови угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_3 відповідають вимогам КПК України та КК України, дії ОСОБА_3 кваліфіковані вірно, покарання, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості, є достатнім для попередження вчинення нових злочинів, а також для виправлення обвинуваченого, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження цієї угоди.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, підлягають стягнення з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на провадження експертиз (висновки від 10.10.2024 року №СЕ 19/115-24/14813-ІТ, від 11.10.2024 року №СЕ 19/115-24/14814-ІТ, від 22.01.2025 року №251-34-25) на загальну суму 6258 (шість тисяч двісті п`ятдесят вісім) грн 16 к..

Питання про речовий доказ суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

Крім того, відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Керуючись ч.1 ст.369, ч.2 ст.373, ст.ст.374, 468, 469, 472, 474, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 06 червня 2025 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001062 від 12.08.2024 року, укладену між прокурором у кримінальному провадженні прокурором Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_9 і обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника неповнолітнього обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 .

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді пробаційного нагляду строком на 1 /один/ рік.

На підставі ст.59-1 КК України, встановити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на провадження експертиз (висновки від 10.10.2024 року №СЕ 19/115-24/14813-ІТ, від 11.10.2024 року №СЕ 19/115-24/14814-ІТ, від 22.01.2025 року №251-34-25) на загальну суму 6258 (шість тисяч двісті п`ятдесят вісім) грн 16 к..

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 22.08.2024 року, у вигляді заборони використання на мотоцикл марки "Хонда" без реєстраційного номеру, який належить ОСОБА_3 .

Речовий доказ:

мопед "Honda Dio", без реєстраційного номера, який зберігається на території спеціально обладнаного майданчика тимчасово вилучених транспортних засобів за адресою: АДРЕСА_3 повернути за належністю.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м.Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуючий ОСОБА_1