16 червня 2025 року м. Запоріжжя
Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимий,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,
24.09.2024 приблизно у денний час доби, до 14 годин 50 хвилин, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини PVP без мети збуту, діючи всупереч вимогам Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» №60/95-ВР від 15.02.1995, перебуваючи на бульварі Гвардійському в місті Запоріжжі, на землі знайшов згорток з кристалічною речовиною білого кольору, обгорнутий ізоляційною стрічкою жовтого кольору, який ОСОБА_4 підняв з землі, чим шляхом привласнення знайденого незаконно придбав психотропну речовину «PVP», та поклав до своєї сумки через плече чорного кольору, де став незаконно зберігати при собі без мети збуту.
«PVP» згідно «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин, і прекурсорів» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06 травня 2000 року, віднесено до категорії психотропних речовин, обіг яких заборонено.
Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, що кваліфікується як незаконне придбання, зберігання психотропної речовини без мети збуту.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник в підготовчому судовому засіданні заявили клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, у зв`язку із тим, що він добровільно пройшов курс лікування від наркоманії та закриття даного кримінального провадження. Також, просили не затверджувати угоду про визнання винуватості.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України та закриття кримінального провадження відносно останнього.
Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості, дійшов до наступного висновку.
Відповідно до ст. 468 КПК України, в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно зі ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та тяжких злочинів.
Відповідно ч. 6 та 7 ст. 474 КПК України, суд зобов`язаний переконатися у судовому засіданні, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Суд перевіряє угоду на відповідність вимогам КПК України та закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; умови угоди не відповідають інтересам суспільства; умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; відсутні фактичні підстави для визнання винуватості. У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.
Той факт, що у судовому засіданні обвинувачений відмовився від укладання угоди про визнання винуватості, свідчить про відсутність фактичних підстав для затвердження угоди. Наведені обставини свідчать, що угода про визнання винуватості не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, що є безумовною підставою для відмови в її затвердженні.
Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо кримінального провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом, зокрема, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до довідки виданої директором КНП „Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб ЗОР ОСОБА_7 від 06.12.2024 року №6167-днв, ОСОБА_4 перебував на лікуванні в КНП „Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб ЗОР з 27.09.2024 року по 10.10.2024 року, діагноз: розлад психіки та поведінки внаслідок вживання ПАР (синтетичні катинони, метадон). Синдром залежності від ПАР. Гостра наркотична інтоксикація. Стан відміни.
Допитана в підготовчому судовому засідання спеціаліст ОСОБА_8 , яка була лікарем ОСОБА_4 , пояснила суду, що встановлений діагноз останнього, зазначений у довідці КНП „Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб ЗОР від 06.12.2024 року №6167-днв є діагнозом «наркоманія», а ОСОБА_4 добровільно прибув на лікування до їх закладу.
Згідно з ч. 4 ст. 309 КК особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені ч. 1 ст. 309 КК. Підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у такому випадку є добровільне звернення до лікувального закладу особи, яка хворіє на наркоманію, та розпочате нею лікування від наркоманії.
Положеннями ч. 4 ст. 309 КК визначено, що особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Тобто приписи вказаної правової норми дають можливість судам застосовувати її за наявності таких умов:
1) добровільне звернення до лікувального закладу особи, яка хворіє на наркоманію;
2) особою розпочато лікування від наркоманії.
При цьому вказана норма права є імперативною та не дозволяє судам встановлювати додаткові, не визначені нею обставини для її застосування.
Таким чином, встановлення цих обставин є достатнім для ухвалення рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК.
Крім того, норма ч. 4 ст. 309 КК за своїм характером є заохочувальною.
Законодавець, формулюючи умови для звільнення від кримінальної відповідальності за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту ставив ціль вилікувати особу від захворювання на наркоманію, яке є тяжчим у порівнянні, наприклад, із захворюванням на алкоголізм.
Тому звернення особи до лікувального закладу навіть під час судового розгляду досягає тих цілей, для яких конструювалася ця норма.
Покарання особи, яка хворіє на наркоманію, незалежно від того, чи звернулася вона для такого лікування вперше чи вже проходила курс лікування, перебувала на відповідному обліку до внесення відомостей до ЄРДР у цьому провадженні чи ні, не повинно бути пріоритетним та превалювати над ціллю вилікувати особу.
Крім того, законодавцем не обмежено застосування ч. 4 ст. 309 КК фактом перебування до вчинення цього кримінального правопорушення на обліку осіб, які незаконно вживають наркотичні засоби або психотропні речовини.
Положення кримінального закону не виключають можливість застосування ч. 4 ст. 309 КК навіть у тому випадку, якщо особа добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, усвідомлюючи можливість ухвалення обвинувального вироку щодо неї.
Причини, які були визначальними для прийняття рішення про звернення до лікувального закладу з метою пройти лікування від наркоманії можуть бути різними. Однак ключовим є добровільне прийняття рішення особою, яка хворіє на наркоманію, щодо необхідності такого лікування.
ОП ККС ВС вважає, що причини, які передували зверненню особи до лікувального закладу для лікування від наркоманії, не повинні перекреслювати сам факт такого звернення та ставити під сумнів добровільність як таку.
Законодавець визначає поняття та підстави примусового лікування осіб, хворих на наркоманію, у ст. 16 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними». Будь-яке інше звернення для лікування від наркоманії є добровільним. Суд не може встановлювати додаткові умови для констатації факту добровільності.
На підставі викладеного, суд вважає, що у зв`язку із добровільним зверненням обвинуваченого до медичного закладу для лікування від наркоманії, а також, враховуючи, що обвинувачений пройшов повний курс лікування, що підтверджується матеріалами справи, клопотання обвинуваченого та його захисника слід задовольнити, звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309КК України на підставі ч. 4 ст. 309 КК України та закрити кримінальне провадження.
Долю речових доказів слід вирішити на підставі ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі 1591 грн. 80 коп. підлягають стягненню з обвинуваченого.
Запобіжний захід не обирався.
На підставі ч. 4 ст. 309 КК України, керуючись ст.ст.286,288,372, 395 КПК України, суд
Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України на підставі ч. 4 ст. 309 КК України.
Речові докази у кримінальному провадженні: диск для лазерних систем зчитування з відеозаписом слідчої дії від 24.09.2024 року, долучений до матеріалів кримінального провадження зберігати в матеріалах кримінального провадження; один полімерний сейф-пакет № 6092456, в якому знаходиться об`єкт масою 1,9445 г (містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP) з первинним упакуванням знищити.
Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави процесуальні витрати за проведення експертизи в сумі 1591 грн. 80 коп.
На ухвалу суду в частині закриття провадження може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.
Суддя: ОСОБА_1