Справа №443/410/25
Провадження №1-кп/443/77/25
ВИРОК

іменем України

07 серпня 2025 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження (внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за реєстраційним №0001253 від 27.12.2024) стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Насташене Галицького району Івано-Франківської області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , громадянина України, з вищою освітою, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, який проходить військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_2 на посаді оператора групи документального забезпечення у військовому званні «солдат», не одруженого, раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_6 ,

встановив:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_3 27 грудня 2024 року приблизно о 08 годині 10 хвилин керуючи технічно справним автомобілем марки «Opel Zafira», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись ним зі швидкістю близько 30 км/год, здійснюючи маневр повороту ліворуч з вулиці Друкарська на вулицю Грушевського в м. Жидачів Стрийського району Львівської області виконуючи поворот через смугу зустрічного руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, при виявлені небезпеки для руху, зокрема велосипеда марки «Ardis», під керуванням ОСОБА_7 , який проїжджав перехрестя, що по вулиці Грушевського в місті Жидачів Стрийського району Львівської області, та якого він об`єктивно спроможний був виявити, не вжив заходів для застосування своєчасного екстреного гальмування, в результаті чого допустив з ним зіткнення. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_7 отримав згідно висновку експерта тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості відносно живих осіб мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент їх заподіяння. З отриманими внаслідок дорожньо-транспортної пригоди тілесними ушкодженнями ОСОБА_7 27.12.2024 був доставлений до ВП «Лікарня інтенсивного лікування» КНП ТМО «СМОЛ», де в подальшому ІНФОРМАЦІЯ_3 помер в приміщенні реанімаційного відділення. Отримані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди тілесні ушкодження у даному випадку перебувають у прямому причинному зв`язку із настанням смерті потерпілого. Вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення чинних Правил дорожнього руху (ПДР) затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 водієм вказаного автомобіля ОСОБА_3 , а саме: пунктів 1.5., 2.3. підпункти «б», «д», 10.5., 12.3. ПДР України.

Стаття (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений частина 2 статті 286 КК України.

Позиція сторін щодо обсягу та порядку дослідження доказів.

У судовому засіданні прокурор, зважаючи на повне визнання вини обвинуваченим, вважає за доцільне не здійснювати дослідження доказів щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, які сторонами не оспорюються, що відповідає вимогам частини 3 статті 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням його характеризуючих даних.

Обвинувачений вину по пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України, визнав повністю, ствердив суду, що він не оспорює обставини кримінального правопорушення, правильно розуміючи їх зміст і наслідки такої позиції, яка є добровільною, не заперечує проти встановленого прокурором порядку дослідження доказів.

Захисник підтримав позицію обвинуваченого.

Потерпілий ствердив суду, що не оспорює обставини кримінального правопорушення та не заперечує проти встановленого прокурором порядку дослідження доказів і нездійснення дослідження інших доказів щодо зазначених обставин.

Представник потерпілого підтримав позицію потерпілого.

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 , дані ним у судовому засіданні.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 надав показання, за змістом яких 27.12.2024 приблизно о 7:30-7:50 у м. Жидачів він їхав з тіткою в напрямку м. Стрий, при цьому користуючись навігатором. Погода була похмура і туманна. На перехресті доріг він не побачив велосипедиста і при здійсненні маневру повороту, зрізавши кут відбулося ДТП з велосипедистом. Зупинивши та заглушивши мотор він підійшов до потерпілого і спитав його про стан здоров`я, на що той повідомив, що все добре. Він бачив у потерпілого кров біля вуха, але поведінка потерпілого була адекватна. Тітка викликала швидку допомогу, після чого він, не дочекавшись приїзду швидкої, сів у автомобіль і з тіткою продовжив рух до Стрия, бо остання запізнювалася на автобус. Негативно ставиться до своїх дій. Розуміє, що винуватий.

Позиція сторони потерпілого щодо призначення покарання обвинуваченому.

Потерпілий у поданому до суду клопотанні зазначив, що обвинувачений відшкодував йому моральну шкоду, а тому з урахуванням особи обвинуваченого, його поведінки під час досудового розслідування і судового розгляду не наполягає на призначенні йому покарання у виді реального позбавлення волі.

Представник потерпілого підтримав позицію потерпілого, суду також зазначивши, що потерпілий не має до обвинуваченого претензій матеріального характеру.

Висновки.

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, суд вважає доведеним факт порушення ОСОБА_3 правил безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_7 , тобто вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття (пункт 1 частини 1 статті 66 КК України), добровільне відшкодування завданої шкоди (пункт 2 частини 1 статті 66 КК України).

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважає на вимоги статті 65 КК України та роз`яснення, викладені в пункті 1 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2013 №7.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив з необережності кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 286 КК України, яке відповідно до статті 12 КК України є тяжким злочином.

Обвинувачений позитивно характеризується за місцем проживання та місцем несення служби, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, раніше не судимий, є військовослужбовцем.

Окрім цього, суд враховує думку потерпілого, який жодних претензій до обвинуваченого не має та не наполягає на призначенні йому покарання у виді реального позбавлення волі.

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши всі обставини в їх сукупності, вирішивши питання, передбачені статтею 368 КПК України та врахувавши обставини, передбачені статтею 65 КК України, зокрема, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, який позитивно характеризується за місцем проживання та місцем несення служби, раніше не судимий, є військовослужбовцем; обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які його обтяжують, а також взявши до уваги фактичні обставини справи, спосіб вчинення кримінальних правопорушень і його мотиви, тяжкість заподіяних кримінальним правопорушенням наслідків, форму вини, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкцій частини 2 статті 286 КК України у виді позбавлення волі.

Водночас, враховуючи обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання та місцем несення служби, думку потерпілого, а також зважаючи на посткримінальну поведінку обвинуваченого (щире каяття, добровільне відшкодування завданої шкоди), яка є виключно позитивною та свідчить про усвідомлення ним негативності вчиненого суспільно небезпечного діяння і готовність нести кримінальну відповідальність, суд доходить висновку про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції його від суспільства і вважає за можливе, на підставі статті 75 КК України, звільнити його від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених частиною 1 статті 76 КК України.

При вирішенні питання про призначення додаткового покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд звертає увагу на те, що хоча кримінальне правопорушення він вчинив з необережності, однак, відповідно до статті 12 КК України воно належить до тяжких злочинів і через такі протиправні дії потерпілому були спричинені тілесні ушкодження, внаслідок яких він помер у лікарні. Позитивна характеристика ОСОБА_3 має формальний характер та не зменшує суспільної небезпечності як його самого, так і правопорушення, учиненого ним, а місце несення служби та віддаленість його від місця проживання, на переконання суду, не є достатньою підставою для непризначення обвинуваченому зазначеного додаткового покарання, з огляду на встановлені судом обставини справи, зокрема тяжкі наслідки, які настали внаслідок вчиненого кримінального правопорушення (смерть потерпілого). Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд доходить висновку про необхідність призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Мотиви ухвалення інших рішень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог статті 100 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експертів підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави згідно з вимогами частини 2 статті 124 КПК України.

Обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Застосований захід забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна слід скасувати.

Керуючись статтями 368, 371, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим по пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до частини 1 статті 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази, а саме:

транспортний засіб автомобіль марки «Opel Zafira», реєстраційний номер НОМЕР_1 , повернути його власнику ОСОБА_8 ;

велосипед марки «Ardis» повернути потерпілому ОСОБА_9 ;

СD-R диск (на якому міститься звукозаписи виклику швидкої допомоги, які були здійснені 27.12.2024 з приводу ДТП, що мала місце 27.12.2024 близько 08:10 год у м.Жидачів по вул.Грушевського Стрийського району Львівської області) залишити при матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз у сумі 21 887 (двадцять одна тисяча вісімсот вісімдесят сім) грн 25 коп.

Обраний ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Скасувати застосований відповідно до ухвали слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08.01.2025 (справа № 456/48/25) захід забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Жидачівський районний суд Львівської області.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку (його повний текст) негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1