МЕТАЛУРГІЙНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
Справа № 210/911/25
Провадження № 1-кс/210/1446/25
У Х В А Л А

іменем України

14 серпня 2025 року

Слідчий суддя Металургійного районного суду міста Кривого Рогу ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу,

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді 13.08.2025 року надійшло клопотання захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу.

Клопотання мотивовано тим, що у провадженні старшого слідчого СВ ВП №2 Криворізького РУП ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області, капітана поліції ОСОБА_6 перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000509 від 16.05.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України.

11.07.2025 за клопотанням старшого слідчого СВ ВП №2 Криворізького РУП ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області, капітана поліції ОСОБА_6 , погодженого прокурором, ухвалою Металургійного районного суду м. Кривого Рогу (слідчий суддя ОСОБА_7 ) від 11 липня 2025 року застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на 60 днів, тобто до 07.09.2025 року.

Вважає, що на теперішній час наявні підстави для зміни запобіжного заходу на непов`язаний із триманням під вартою, виходячи із наступного.

Згідно з ч. 3 ст. 17 КПК України підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом.

Зміст процесуальних дій, проведених з підозрюваним ОСОБА_4 та зміст процесуальних документів свідчать про порушення слідчим вимог кримінального процесуального закону та незаконність підозри ОСОБА_4 у вчинені ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України.

Затримання ОСОБА_4 є незаконним про що свідчить протокол затримання від 10.07.2025. У цьому протоколі про затримання ОСОБА_4 вказано, що його складено слідчим ОСОБА_8 10.07.2025 о 01 годині 04 хвилини. Разом з тим, нижче слідчим у протоколі зазначається, що ОСОБА_4 затримано о 20 годині 40 хвилин за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Сергія Колачевського, буд. №3А, залізничний вокзал «Рокувата».

Таким чином, якщо виходити зі змісту протоколу, останній складено раніше, ніж фактично затримано ОСОБА_4 за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, що не відповідає ст. 208 КПК України.

Також всупереч ч. 5 ст. 208 КПК України та ст. 104 КПК України у протоколі про затримання ОСОБА_4 не зазначено часу закінчення процесуальної дії, що не відповідає вимогам до проведення процесуальних дій.

Крім того, всупереч ч. 5 ст. 208 КПК України у протоколі про затримання відсутня дата затримання ОСОБА_4 , що свідчить про істотне порушення слідчим вимог кримінального процесуального закону.

До того ж ОСОБА_4 був фактично затриманий відповідно до положень ст. 209 КПК України не за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Сергія Колачевського, буд. №3А, залізничний вокзал «Рокувата», а у приміщенні потягу, у якому він заходився до моменту, коли до нього підійшли правоохоронці та ОСОБА_4 через підкорення наказу був змушений залишатися поряд із уповноваженою службовою особою - представником правоохоронного органу.

Отже, всупереч ч. 5 ст. 208 КПК України у протоколі про затримання невірно вказано місце затримання ОСОБА_4 у розумінні ст. 209 КПК України.

Всі наведені обставини затримання ОСОБА_4 свідчать про істотне порушення права на свободу останнього, що передбачено ст. 29 Конституції України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 12 КПК України.

Особистий обшук ОСОБА_4 є незаконним, оскільки слідчим всупереч ч. 3 ст. 104 КПК України не вказано час проведення цієї процесуальної дії.

Повідомлено про підозру ОСОБА_4 здійснено поза межами процесуальних строків. По даному кримінальному провадженню № 0000509 відомості до ЄРДР внесено 16.05.2022. Інші факти внесення відомостей до ЄРДР було здійснено пізніше. Тому саме з цього дня - 16.05.2022 відбувався перебіг процесуальних строків відповідно до ст. 219 КПК України в редакції до 01.01.2024.

Щодо ризиків, зазначає наступне.

Так, на теперішній час стороною обвинувачення не надано жодного доказу, у розумінні ч. 2 ст. 84 КПК України, який би підтвердив навіть спробу ОСОБА_4 переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Обґрунтування судом свого рішення із посиланням на такий ризик розцінюється стороною захисту не інакше як порушення ст. ст. 5 та 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Таким чином, у разі застосування відносно його клієнта домашнього арешту він може бути підданий трьом формам контролю з боку держави, що у свою чергу унеможливить його переховування від суду, а саме: неможливість виходу на вулицю в комендантську годину; цілодобовий контроль працівниками поліції за поведінкою підозрюваного та належним виконанням останнім покладених на нього обов`язків; застосування електронного засобу контролю за поведінкою підозрюваного.

За таких обставин вважає, що зазначений ризик взагалі нівелюється.

Окрім того, не погоджується зі змістом ухвали Металургійного районного суду м. Кривого Рогу від 11 липня 2025 року у частині того, що слідчий суддя посилаючись на ч. 4 ст. 183 КПК України не визначив розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, однак є раніше не судимим, позитивно характеризується, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебував та не перебуває.

Беручи до уваги те, що вимоги європейських стандартів щодо обов`язкового докладання зусиль щодо визначення розміру застави у випадку, коли існують підстави для обмеження свободи, а також з урахуванням конкретних обставин справи, становища підозрюваного ОСОБА_4 вважає, що суд має визначити розмір застави у даному кримінальному провадженні.

Щодо другого ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, зазначив, що на теперішній час стороною обвинувачення не надано жодного доказу, у розумінні ч. 2 ст. 84 КПК України, який би підтвердив навіть спробу ОСОБА_4 знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Щодо третього ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України зазначає, що стороною обвинувачення не було наведено доказів відносно якого саме свідка може бути вчинено тиск та у якій формі. В яких взаємовідносинах перебуває підозрюваний з цими іншими підозрюваними та свідками та чи знає останній взагалі про їх існування. Крім того, не було наведено й доводів щодо будь-якої залежності будь-якого підозрюваного та свідка від підозрюваного ОСОБА_4 . Водночас про відсутність підстав вважати, що такий ризик може навіть існувати свідчить те, що жодну особу під час досудового розслідування (відомості про неї) не було залегендовано, оскільки на переконання сторони захисту у інших підозрюваних та свідків відсутні будь-які побоювання щодо можливого тиску відносно них з боку підозрюваного ОСОБА_4 .

Щодо четвертого ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, то наявність вказаного ризику є надуманим, оскільки не підтверджується жодними доказами. Так, у разі зміни моєму підзахисному запобіжного заходу з тримання під вартою на будь-який інший, не пов`язаний із ізоляцією від суспільства, відносно ОСОБА_4 може бути покладено обов`язок не спілкуватись із певними особами та прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора та суду, що цілком нівелює вказаний ризик. У разі не виконання вказаних обов`язків запобіжний захід може бути

змінено на більш суворий, що і виступає в даному випадку запобіжником, спрямованим на забезпечення належної поведінки з боку підозрюваного та виконання покладених на нього слідчим суддею обов`язків.

Щодо п`ятого ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, то зауважив, що його підзахисний раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, і не дивлячись на те, що на теперішній час тимчасово не працює має де отримати тимчасові кошти для проживання. Є мати, котра готова допомагати, співмешканка, яка може допомагати.

Тому, захисник просив суд змінити підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, або визначити розмір застави у вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_3 підтримав заявлене клопотання та просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав клопотання свого захисника та просив змінити йому запобіжний захід.

Прокурор заперечував щодо заявленого клопотання, вважаючи його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Слідчий суддя, заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання, прийшов до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділенням ВП №2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000509 від 16.05.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 (в редакції Закону України № 2617-VIII від 22.11.2018, чинній на момент вчинення кримінального правопорушення), ч.4 ст. 28 ч.5 ст. 190, ч.4 ст. 185, ч.5 ст.361 КК України.

11.07.2025 року слідчим суддею Металургійного районного суду міста Кривого Рогу ОСОБА_9 в рамках кримінального провадження №0000509 від 16.05.2022 року до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, з 09 липня 2025 року по 07 вересня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді.

Частиною 4 ст. 201 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд зобов`язаний розглянути клопотання підозрюваного, обвинуваченого протягом трьох днів з дня його одержання згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Згідно з ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Поняття «обґрунтованість підозри» включає існування фактів чи інформації, які надають підстави суду вважати, що підозрювана особа ймовірно вчинила правопорушення, та оголошення підозри у вчиненні кримінального правопорушення. На початковій стадії досудового розслідування кримінальний процесуальний закон не вимагає від сторони обвинувачення доведення усіх елементів кримінального правопорушення, як безпідставно вважає сторона захисту. Факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для засудження особи та ухвалення обвинувального вироку, з викладенням доказів на доведення кожного з елементів оголошеної та врученої підозри.

Право сторони захисту на оскарження законності оголошення підозри, її обґрунтованості, вмотивованості врученого повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, дотримання чи порушення порядку його вручення, тощо законодавцем закріплено в пункті 16 ч. 3 ст. 42 та пункті 10 частини 1 статті 303 КК України.

На даному етапі досудового розслідування, наданих стороною обвинувачення доказів достатньо для того, щоб стверджувати про те, що кримінальне правопорушення було вчинене і до його вчинення може бути причетний ОСОБА_4 , що було встановлено Металургійним районним судом міста Кривого Рогу при обранні запобіжного заходу та Дніпровським апеляційним судом.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Ризик - це ймовірність того, що підозрюваний може ухилитися від кримінальної відповідальності та незаконно впливати на свідків.

Особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку підозрюваного, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що підозрюваний зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, вчинених в умовах воєнного стану, та у разі визнання його винуватим, законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років, отже, усвідомлюючи тяжкість і невідворотність покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Слідчий суддя наголошує, що на даній стадії досудового розслідування слідчий суддя не перевіряє докази на доведення тих ризиків, які вже були встановлені в судовому порядку при обранні запобіжного заходу, як намагається домогтися захисник.

Слідчий суддя лише перевіряє наявність обставин, які вказують, що раніше встановлені ризики не зменшились, аж настільки, щоб вважати, що їм можна запобігти шляхом обрання більш м`якого запобіжного заходу, або не зникли зі сплином часу та внаслідок проведених слідчих дій в рамках досудового розслідування. Лише встановлення нових ризиків, зобов`язує слідчого суддю перевірити докази на їх доведення.

Підстави, на які посилається сторона захисту, як на підстави для зміни запобіжного захисту були розглянуті судом під час обрання запобіжного заходу та апеляційним судом.

Однак, жодних даних, які б свідчили, що з плином часу ризики неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_4 зменшились ні підозрюваним, ні його захисником на даний час надано не було.

Обставини справи, характер та спосіб кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , наслідки, які наступили в результаті його вчинення, особливості розслідування такої категорії справ та необхідність встановлення всіх об`єктивних обставин вчинення кримінального правопорушення, а також зважаючи на необхідність у здійсненні ряду слідчих та процесуальних дій, вказують на те, що при більш м`якому запобіжному заході не буде забезпечена належна процесуальна поведінка підозрюваного, а заявлені ризики є реальними, на час розгляду даного клопотання не зменшились та не зникли.

Слідчий суддя міг би прийняти до уваги посилання сторони захисту на незадовільний стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_4 , але протягом місяця (з моменту обрання запобіжного заходу) сторона захисту не зібрала та не надала жодного доказу щодо незадовільного стану здоров`я підозрюваного.

Слідчим суддею взято до уваги, що медичні документи, які свідчать про стан здоров`я підозрюваного були арештовані працівниками поліції, але слідчий суддя звертає увагу, що стороні захисту ні чого не заважало звернутись до медичних закладів за отриманням відповідних документів.

Отже, обраний запобіжній захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 повністю узгоджується з вимогами ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

За таких обставин, клопотання захисника про зміну запобіжного заходу задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 201 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали суду проголошено 18.08.2025 року о 12:05 годині.

Слідчий суддя: ОСОБА_1