Справа № 147/29/25
Провадження № 1-кс/147/195/25
УХВАЛА

іменем України

26 серпня 2025 року с-ще Тростянець

Слідчий суддя Тростянецького районного суду Вінницької області ОСОБА_1 , із секретарем ОСОБА_2

за участю:

заявника ОСОБА_3 ,

розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Відділення поліції №2 Гайсинського РУП ГУ НП у Вінницькій області ОСОБА_4 від 14.08.2025 про відмову у визнанні потерпілою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000212 від 03.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України,

в с т а н о в и в:

19 серпня 2025 року до Тростянецького районного суду Вінницької області звернулася ОСОБА_3 зі скаргою на постанову слідчого СВ Відділення поліції №2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 від 14.08.2025 про відмову у визнанні потерпілою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000212 від 03.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України. У своїй скарзі заявник просить: скасувати постанову ОСОБА_4 про відмову заявнику у визнанні потерпілою від 14.08.2025, як необґрунтовану і зобов`язати видати заявнику «Пам`ятку для потерпілої».

Скаргу обґрунтовано тим, що у оскаржуваній постанові зазначено, що під час досудового розслідування кримінального провадження не встановлено та заявником не надано доказів заподіяної їй майнової шкоди. Цей загальний висновок не має фактичного обґрунтування, що заявнику не завдано майнової шкоди. Навпаки, у заяві від 13.08.2025 заявник подає два непрямих і два прямих доказів, що заявнику заподіяно майнової шкоди в 0,01 га присадибної ділянки уздовж межі з сусідом ОСОБА_5 . Щоб приховати майнову шкоду в 0,01 га узгоджувальна комісія Ободівської сільської ради внесла в Протокол засідання від 24.03.1995 завідомо неправдиву відомість про відбиття межі площею 0,30 га згідно з фактичними даними земельно-кадастрової документації, що в інших документах не підтверджено і в Акті промірів комісії сільської ради від 25.05.2006 записано 0,29 га. Щоб приховати майнову шкоду в 0,01 га присадибної ділянки уздовж межі з ОСОБА_5 узгоджувальна комісія ухилилась від виконання суворої вимоги ст. 159 ЗК України про виконання складення актів як результат дослідження Акта про відбиття межі немає. Щоб приховати майнову шкоду в 0,01 га узгоджувальна комісія ухилилася від вимоги ст. 159 ЗК України про мотивувальному аналітичну частину у рішенні про суміжний спір. Акт промірів від 25.05.2006 комісії Ободівської сільської ради наводить факти, які були приховані узгоджувальною комісією як заподіяну заявнику майнову шкоду в 0,01 га. Це площа 0,29 га замість площі 0,30 га. Усі інші фактичні дані Акта від 23.05.2006 вдруге підтвердження іншими поданими документами. Вперше підтвердив площу 0,29 га ОСОБА_6 . Актом в масштабі від 20.04.1995 для внутрішнього користування. Щоб приховати майнову шкоду в 0,01 га земельна узгоджувальна комісія не описала вид межових знаків, та їх не встановила, порушуючи ст. 106 ЗК України. Види межових знаків, а вони виявились різними, описано в Протоколі огляду місця події від 31.03.2023 з двома понятими. З цього випливають висновки, що узгоджувальна комісія, щоб приховати майнову шкоду межі в 0,01 га, не відбила межовими знаками межу, приховала зміщення межі в сторону заявника на бік великої верби. Комісія приховала, що ОСОБА_5 самостійно відбив межу трьома різними межовими знаками, що завдало заявнику майнову шкоду в 0,01 га. Моральна шкода полягала в надуренні заявника і Протоколом засідання від 24.03.1995 узгоджувальної комісії і Актом від 20.04.1995 комісії райдержадміністрації, де приховано площу, ширину 19,2 м від берега річки, приховано ширину 19,5 м до боку великої верби. Надурено Актом від 23.05.2006 комісії сільської ради за яким майнова шкода вийшла до Клопотунів в 0,01 га. Службове підроблення викликає обурення, недовіру до влади, підриває авторитет влади, що закінчується майданами. Службові злочини доводять суспільство до майданів а це не суспільно-небезпечні наслідки.

У спростування стосовно минулих постанов заявниця зазначає, що 18.02. слідчим винесено постанову про відмову у визнанні потерпілою, яку заявниця отримала 06 березня, свідок ОСОБА_7 , якому заявниця показала постанову, але 06 березня 2025 року не видали постанову про закриття кримінального провадження, яку заявниця отримала 25 березня 2025 року, тому суддя вважала розгляд безпредметним. 01.08 заявниця звернулася з клопотанням про визнання її потерпілою за ст. 55 КПК України, слідчий не мав її приймати, бо мала б бути подана заява. Але ОСОБА_4 і постанову видав про відмову, і на суд подав, без логічного аналізу змісту. Слідчий ОСОБА_4 не спростував докази заявника, прямі і непрямі і не підтвердив.

У судовому засіданні ОСОБА_3 надала суду пояснення, аналогічні тим, що викладені у поданій скарзі, додатково зазначивши, що оскаржувана постанова немотивована, не відповідає вимогам ст. 110 КПК України, слідчим не спростовано вимоги заяви щодо спричиненої їй кримінальним правопорушенням за ч. 1 ст. 366 КК України майнової та моральної шкоди, а тому просила суд повністю задовольнити її скаргу.

Слідчий СВ ВП № 2 Гайсинського РУП ГУ НП у Вінницькій області в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про час та місце розгляду скарги належним чином.

Від слідчого ОСОБА_4 надійшло до суду клопотання з проханням вирішити скаргу ОСОБА_3 за його відсутності.

На виконання вимог ухвали слідчого судді надано матеріали кримінального провадження №0000212 від 03.12.2024.

З урахуванням клопотання заявника про обов`язкову участь слідчого розгляд справи відкладено і призначено на 12:45 годину 26 серпня 2025 року.

26.08.2025 від ОСОБА_3 надійшло клопотання про долучення до матеріалів скарги від 19.08.2025 додаткових документів.

У судове засідання 26.08.2025 прибула заявник, яка додатково обґрунтувала вимоги скарги і просила її задовольнити.

Слідчий ОСОБА_4 в судове засідання не прибув, хоча повідомлений про дату, час та місце його проведення належним чином.

За таких встановлених обставин, слідчий суддя за ч. 3 ст. 306 КПК вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності слідчого.

Заслухавши заявника ОСОБА_3 , розглянувши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження №0000212 від 03.12.2024, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність її часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Відповідно до ст. 304 КПК скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 КПК, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Отже, оскільки постанова про відмову у визнанні потерпілою особою за заявою ОСОБА_3 була постановлена слідчим 14 серпня 2025 року, отримана заявницею 18 серпня 2025 року, а скаргу подано заявником до суду 19 серпня 2025 року, тому скарга була подана ОСОБА_3 у передбачений законом 10-денний строк.

Слідчим суддею за результатами вивчення матеріалів кримінального провадження №0000212 від 03.12.2024 встановлено, що з 03.12.2024 СВ ВП №2 Гайсинського РУП ГУ НП у Вінницькій області розслідується кримінальне провадження №0000212, відкрите за заявою ОСОБА_3 за ознаками ч. 1 ст. 366 КК України за фактом внесення завідомо неправдивих відомостей до офіційних документів службовими особами органу місцевого самоврядування.

13 серпня 2025 року ОСОБА_3 звернулася до слідчого із заявою про визнання її потерпілою у кримінальному провадженні №0000212 від 03.12.2024 (а.с. мат. крим. пров. 266-267) на що отримала відмову у визнанні цього статусу за нею, що підтверджується відповідною постановою від 14 серпня 2025 року (а.с. мат. крим. пров.269-271).

В обґрунтування постанови слідчим зазначено, зокрема, що під час досудового розслідування кримінального провадження не встановлено та заявником не надано докази заподіяння їй майнової шкоди; також органом досудового розслідування встановлено, що заявниця вже зверталася з аналогічним клопотанням про визнання її потерпілою в межах кримінального провадження і 18.02.2025 слідчим винесено постанову про відмову у визнанні потерпілою та надіслано на адресу ОСОБА_3 засобами поштового зв`язку, яка на даний час не скасована.

Ст. 55 КПК України передбачено, що потерпілим може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Зі змісту ч. 5 ст. 55, п. 5 ч. 1 ст. 303, п. 4 ч. 2 ст. 307 КПК України вбачається наявність у слідчого (прокурора) повноважень за певних обставин для відмови у визнанні потерпілим.

Основним завданням суду, слідчого судді при виконанні функцій судового контролю є встановлення факту, чи дійсно права і свободи людини було порушено або вони порушуються; чи було створено або створюються перешкоди для їх реалізації; чи має місце інше ущемлення прав і свобод; які перешкоди він зобов`язаний поновити або усунути для їх реалізації.

Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З огляду на положення КПК України варто дійти висновку про те, що органом досудового розслідування повинно бути вмотивовано рішення щодо відмови у визнанні потерпілим особи, яка звернулась із заявою про вчинення кримінального правопорушення, оскільки на це вказують положення ст. 55 КПК України.

Наявність або відсутність для цього підстав, з огляду на зміст наведених норм, суд повинен встановлювати в тому числі з огляду на характер внесених до ЄРДР відомостей, предмета розслідування, а також з огляду на наведені відомості в заяві особи про злочин та (або) заяві про залучення до провадження як потерпілого.

Кримінальне провадження в якому ОСОБА_3 просить визнати її потерпілою, відкрите за первинною кваліфікацією кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 366 КК України.

Диспозиція ч.1 ст. 366 КК України передбачає складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів. Об`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України є встановлений порядок службової діяльності в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, установах чи організаціях незалежно від форми власності. Законодавцем віднесено злочини, передбачені ст. 366 КК України до Розділу ХVІІ кримінальних правопорушень у сфері службової діяльності та професійної діяльності, пов`язаної із наданням публічних послуг. Кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 366 КК України відносяться до злочинів з формальним складом для наявності об`єктивної сторони якого не є обов`язковим настання суспільно-небезпечних наслідків, зокрема спричинення шкоди.

Потерпілий у провадженні за частиною 1 статті 366 Кримінального кодексу України (службове підроблення) - це особа, якій внаслідок вчинення злочину, передбаченого цією статтею, було завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Потерпілим: у такому випадку може бути будь-яка фізична особа, якій в результаті цих дій було заподіяно шкоду. Шкода може бути різною: моральна шкода - це шкода, яка полягає у фізичному або душевному стражданні, приниженні честі та гідності, ділової репутації; фізична шкода - це шкода, яка полягає у погіршенні здоров`я особи; майнова шкода - це шкода, яка полягає у втраті або пошкодженні майна. Особа, яка вважає себе потерпілою, має право звертатися до правоохоронних органів з заявою про вчинення злочину та вимагати відшкодування шкоди.

В обґрунтування поданої заяви про залучення до провадження як потерпілої заявник вказувала, що заява про вчинення кримінального правопорушення стосується документа, що впливає на її право власності на земельну ділянку, а тому кримінальним правопорушенням їй завдано майнову шкоду в розмірі 0,01 га, і також вказує на моральну шкоду спричинену їй імовірним підробленням офіційного документа.

З досліджених судом матеріалів, наданих заявником, а також з огляду на внесені до ЄРДР відомості, встановлено, що ОСОБА_3 звернулася із заявою про вчинений злочин, яким на думку заявника порушено саме її права та інтереси, а також що на думку заявника потягло завдання саме їй шкоди, що випливає зі специфіки кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 366 КК України (можливе внесення неправдивих відомостей до документів, що потягло негативні наслідки для заявника), а тому скарга в частині вимог про скасування постанови є обґрунтованою і підлягає задоволенню, в тому числі і беручи до уваги правову кваліфікацію діяння, по якому внесено відомості до ЄРДР, а також врахувавши недоведеність органом досудового розслідування, всупереч вимогам ст. 22, 26 КПК України, обґрунтованості згаданої відмови.

Задовольняючи скаргу в цій частині, слідчий суддя виходить із того, що ч. 5 ст. 55 КПК України передбачено можливість відмови у визнанні потерпілим лише за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що шкоди не завдано особі, яка звернулась з заявою про вчинений злочин або з заявою про залучення її в якості потерпілого. Проте, переконливих тверджень щодо зазначених обставин суду не наведено і оскаржувана постанова не містить.

Доводи стосовно наявності постанови слідчого від 18.02.2025 про відмову у визнанні потерпілою ОСОБА_3 , яка ніким не скасована, слідчий суддя вважає необгрунтованими, адже предметом розгляду є постанова слідчого від 14 серпня 2025 року постановлена за результатами розгляду заяви ОСОБА_3 від 13 серпня 2025 року.

Слідчий суддя звертає увагу заявника на той факт, що згідно із ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Таким чином, вимога скарги в частині зобов`язання органу досудового розслідування вручити ОСОБА_3 пам`ятку для потерпілого, тобто визнати заявника потерпілою у кримінальному провадженні, не підлягає задоволенню, оскільки слідчий суддя здійснює судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, проте не наділений повноваженнями втручатися у процесуальні повноваження слідчого.

Частиною першою та другою статті 307 КПК України передбачено, що за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

З огляду на наведене, дотримуючись принципу належної підсудності, з огляду на норми КПК України, яким визначено, що під час розгляду, зокрема скарги, поданої у порядку статті 303 КПК України, слідчий суддя, суд може ухвалити рішення про задоволення чи про відмову у задоволенні скарги, слідчий суддя дійшов висновку про часткове задоволення скарги.

Керуючись статтями 303, 304, 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Відділення поліції №2 Гайсинського РУП ГУ НП у Вінницькій області ОСОБА_4 від 14.08.2025 про відмову у визнанні потерпілою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000212 від 03.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України - задовольнити частково.

Постанову від 14 серпня 2025 року слідчого СВ Відділення поліції №2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілою у межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000212 від 03.12.2024 скасувати.

Зобов`язати слідчого СВ Відділення поліції №2 Гайсинського РУП ГУ НП у Вінницькій області ОСОБА_4 повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 13 серпня 2025 року про визнання її потерпілою у межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000212 від 03.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України.

В задоволенні решти скарги - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, а заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Повний текст ухвали складено та оголошено об 11 годині 45 хвилин 27 серпня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1