У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянув в порядку письмового провадження матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 30 квітня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на постанову заступника начальника СВ ВП №3 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження №0000016 від 17 січня 2025 року,

встановив :

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на постанову заступника начальника СВ ВП №3 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження №0000016 від 17 січня 2025 року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_4 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову якою скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження, а матеріали справи повернути слідчому для продовження досудового розслідування.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

Апелянт не погоджується з оскаржуваною ухвалою, вважає її незаконною, необґрунтованою, необ`єктивною, а висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Вказує, що слідчим не було вжито всіх заходів спрямованих на всебічне, повне та неупереджене розслідування у даному кримінальному провадженню, не були виконані необхідні слідчі дії.

Зауважує, що слідчим суддею належним чином не досліджено матеріли кримінального провадження та не взято до уваги доводи викладені в її скарзі.

Вважає, що слідчий дійшов помилкового висновку про відсутність в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення передбаченого ст.135 КК України.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

В провадженні СВ ВП №3 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області перебувало кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000016 від 17 січня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.135 КК України. Потерпілою у даній справі є ОСОБА_5 . Крім того, у провадженні СВ відділення поліції №3 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області також перебувало кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000017 від 20 січня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.135 КК України. Потерпілим у даному кримінальному провадженні є малолітній ОСОБА_8 . Вказані кримінальні провадження постановою прокурора об`єднані у одне кримінальне провадження 21 січня 2025 року за №0000016.

За результатами досудового розслідування заступником начальника СВ ВП №3 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 від 19 лютого 2025 року була винесена постанова про закриття кримінального провадження у зв`язку із відсутністю діянні ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням представник скаржника звернулась до суду зі скаргою на вказану постанову слідчого.

Відмовляючи в задоволенні скарги, слідчий суддя зазначив, що слідчим прийнято законне та обґрунтоване рішення про закриття кримінального провадження №0000016 від 17 січня 2025 року із правовою кваліфікацією за ч.1 ст.135 КК України, тому відсутні правові підстави для задоволення скарги та скасування даної постанови про закриття кримінального провадження.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Вивчивши матеріали судового та кримінального проваджень, апеляційний суд дійшов наступного.

В апеляційній скарзі адвокатом ОСОБА_4 зазначено про розгляд скарги без її участі та без участі скаржника ОСОБА_5 .

У відповідності до приписів ч.1 ст. 406 КПК України, зазначене є підставою для ухвалення судового рішення в порядку письмового апеляційного провадження.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законного та неупередженого рішення.

Згідно ст. 110 КПК України постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звертається з відповідною заявою та відповіді на поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Слідчий суддя зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови. В разі, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить ця постанова детальний виклад обставин, за яких заявник вважає, що вчинено кримінальне правопорушення та доводи слідчого на їх спростування.

Вказані вимоги закону при прийнятті слідчим рішення про закриття кримінального провадження були дотримані в повному обсязі, а слідчим суддею було враховано доводи, викладені в скарзі.

Розглядаючи скаргу представника скаржника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_4 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження слідчий суддя додержався передбаченого ст.306 КПК України порядку розгляду скарг даної категорії й у відповідності з вимогами ст.307, 372 КПК України постановив вмотивоване рішення, висновки якого відповідають фактичним обставинам та спростовують доводи скаржника про незаконність постанови про закриття кримінального провадження.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, розглядаючи скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження та ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні цієї скарги, слідчий суддя дійшов висновку про те, що слідчим дотримано вимоги щодо всебічного, повного, об`єктивного дослідження всіх обставин справи та надана належна оцінка всіх доказів, а тому слідчий прийшов до правильного висновку про необхідність закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, так як відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України.

Такі висновки слідчого судді, на думку колегії суддів, є належним чином вмотивованими та відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що 16 січня 2025 року на адресу ВП №3 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області, надійшла заяви ОСОБА_5 , про те, що 16.10.2024 року близько 11 год. 14 хв., автомобіль марки «Nissan Almera» р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , рухаючись по вулиці Некрасова до перехрестя вулиці Некрасова та Маяковського виїжджаючи з місця стоянки від правого краю проїжджої частини, будучи неуважним передньою правою частиною здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , яка рухалась в попутному напрямку із дитячим візком в якому знаходилась дитина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Водій автомобіля залишив місце події. Внаслідок ДТП ОСОБА_5 доставлена швидкою медичною допомогою до КНП «Кривоозерська ЦРЛ» із попереднім діагнозом перелом обох кісток лівої гомілки, неповнолітній ОСОБА_8 за попереднім діагнозом отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому під надкісткового перелому С/3 правої великогомілкової кістки.

17 січня 2025 за вказаним фактом розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, відповідні відомості внесені до ЄРДР за№ 0000016.

Окрім цього, 20 січня 2025 року, до ВП № З Первомайського РВП надійшла заява ОСОБА_5 , в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_8 , про те, що 16 жовтня 2024 року близько 11 год. 20 хв., водій ОСОБА_7 , керуючи автомобілем марки «Nissan Almera» р.н. НОМЕР_1 здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , та дитячий візок в якому знаходився її син ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого пішохід ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому С/3 великогомілкової кістки та В/3 малогомілкової кістки зі зміщенням уламків, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості як ті, що потягли за собою тривалий розлад здоров`я. Спричинені тілесні ушкодження позбавили можливість ОСОБА_5 самостійно пересуватися. Пішохід ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому тіла лівої великогомілкової кістки, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості як ті, що потягли за собою тривалий розлад здоров`я. Після вчинення наїзду на потерпілих, водій ОСОБА_7 , не вжив заходів для надання першої медичної допомоги потерпілим, залишив їх у небезпечному стані.

21 січня 2025 за вказаним фактом розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, відповідні відомості внесені до ЄРДР за № 0000017, в подальшому вказані кримінальні провадження об`єднано в одне провадження під загальним № 0000016.

В ході досудового розслідування у кримінальному провадженні проведено всі можливі слідчі розшукові дії направлені на повне та об`єктивне розслідування кримінального провадження, за результатами чого встановлено, що події розвивалися наступним чином.

16 жовтня 2024 року близько 11 год. 20" хв., в денний час· доби, при сонячному освітленні, ОСОБА_7 , знаходився за кермом технічно справного автомобіля марки «Nissan Almera» р.н. НОМЕР_1 , який був припаркований з правого краю проїзної частини по вул. Некрасова, в сел. Криве Озеро Первомайського району Миколаївської. В цей же час, за вказаних дорожніх умов, з лівого боку проїзної частини вул. Некрасова в напрямку вул. Галини Ящишиної в сел. Криве Озеро Первомайського району Миколаївської області рухалася пішохід ОСОБА_5 , яка поперед себе котила дитячий візок в якому знаходився її син ОСОБА_8 .

ОСОБА_7 маючи намір керування вказаним транспортним засобом, запустив двигун вищевказаного автомобіля, однак не дотримуючись правил дорожнього руху, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою та її змінами, чим грубо порушуючи вимоги ПДР України, а саме:

- п.п. 10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;

- п.п. 11.3 «На дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу».

- п.п. 13.1 «Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу»;

- п.п. 13.3 «Під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху»;

внаслідок чого допустив наїзд лівою передньою частиною керованого ним автомобіля марки «Nissan Afmera» р.н. НОМЕР_1 на пішохода ОСОБА_5 , та дитячий візок в якому знаходився її син ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Внаслідок даної ДТП, пішохід ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому С/3 великогомілкової та малогомілкової кісток, стан після БІОС. Ускладнення: посттравматична нейропатія нервів лівої нижньої кінцівки у вигляді парезу ступні, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості як ті, що потягли за собою тривалий розлад здоров`я. Пішохід ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому тіла лівої великогомілкової кістки, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості як ті, що потягли за собою тривалий розлад здоров`я.

Дана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок злочинного порушення водієм ОСОБА_7 вимог п.п. 10.1, 11.3, 13.1, 13,3 ПДР У країни, які знаходяться у прямому причинному зв`язку із настанням ДТП.

17.10.2025 ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

За результатами досудового розслідування кримінального провадження № 0000180, складено обвинувальний акт та 27.01.2025 направлено ДО суду.

З метою об`єктивного дослідження кримінального провадження № 0000016, допитана в якості потерпілого ОСОБА_5 повідомила, що 16.10.2024 близько 11 год., перебувала в центрі сел. Криве Озеро Миколаївської області. При цьому разом з нею перебував малолітній син ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 Через малолітній вік сина, останній знаходився в дитячому візку. Наблизившись до території кафе «Іскра», рухалася з лівого боку проїзної частини, спокійним кроком, при цьому поперед себе котила дитячий візок в якому знаходився син. Через декілька секунд, ОСОБА_5 відчула як область її ніг з заду щось в`їхало з досить великою силою, наслідок наїзду вона впала. Також перевернувся дитячий візок в якому знаходився син потерпілої. ОСОБА_7 вийшов через водійські двері, з салону автомобіля та запропонував відвезти ОСОБА_5 та ОСОБА_8 до лікарні, на що потерпіла повідомила, що не може встати через біль в нозі, після чого попросила ОСОБА_7 підняти дитячий візок. Внаслідок вказаної ДТП ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому С/3 великогомілкової та малогомілкової кісток, стан після БІОС, та виниклі ускладнення, а саме посттравматична нейропатія нервів лівої нижньої кінцівки у вигляді парезу ступні, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості як ті, що потягли за собою тривалий розлад здоров`я, а її малолітній син ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому тіла лівої великогомілкової кістки, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості як ті, що потягли за собою тривалий розлад здоров`я. ОСОБА_5 стверджує, що на її думку, в діях ОСОБА_7 беззаперечно наявний склад кримінального правопорушення передбаченого ст. 135 КК України, виходячи з наступного. Дана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок злочинного порушення водієм ОСОБА_7 вимог п.п. 10.1, 11.3, 13.1, 13,3 ПДР України, які знаходяться у прямому причинному зв`язку із настанням ДТП. Після скоєння наїзду водій ОСОБА_7 не надав ОСОБА_5 жодної до медичної допомоги, зокрема не викликав швидку не впевнився у тому чи інші особи її викликали, та чи прибула швидка, чи було надано медичну допомогу потерпілим. Натомість самовільно покинув місце пригоди, залишивши ОСОБА_5 та ОСОБА_8 у небезпечному для життя стані.

З метою уникнення відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення ОСОБА_7 вчинено подальше порушення положень Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, а саме: р 2.10 ПДР, відповідно до яких водій, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний залишатися на місці ДТП, викликати швидку медичну допомогу та інші дії визначені цим розділом. Натомість він залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, поїхав з місця події, не надавши допомогу ОСОБА_5 та її синові. Окрім цього, ОСОБА_5 додала, що впевнена що, порушення ОСОБА_7 приписів правил та фактичне зникнення з місця скоєння правопорушення у вигляді містять в його діях склад кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України.

В ході допиту в якості свідка ОСОБА_9 повідомила, що водій автомобіля жодної допомоги потерпілим не пропонував, не надавав та навіть не намагався цього зробити. Жодних дій, направлених на виклик екстрених служб він не вживав, а просто сів і поїхав. Своїх анкетних даних, номеру телефону він не називав, а просто залишив місце ДТП та поїхав у невідомому напрямку. Згідно слів ОСОБА_9 , потерпіла самостійно пересуватися не могла, навіть піднятися, та заспокоїти дитину свою дитину, та лише після приїзду швидкої допомоги зі сторонньою допомогою могла пересуватися.

Зі змісту витребуваних та долучених до матеріалів кримінального провадження копій документів які містилися в матеріалах кримінального провадження № 0000180, вбачаються відомості які мають значення для досудового розслідування у даному провадженні. Зокрема з відеозапису камер спостереження відомо, що ОСОБА_7 після наїзду на пішоходів, вийшов з автомобіля підійшов до них та підняв візок в якому знаходився неповнолітній ОСОБА_8 . Через деякий час, коли до потерпілих підійшли інші особи, ОСОБА_7 залишив місце події.

Згідно свідчень викладених у протоколі допиту підозрюваного ОСОБА_7 розповів про обставини ДТП. Після ДТП він зупинився, підняв візок з малолітнім ОСОБА_8 , та запропонував потерпілій доправити їх в лікарню, однак остання йому відмовила, оскільки не могла пересуватися. З приводу залишення місця події вказав, що він не думав, що саме він здійснив наїзд на пішоходів, а тому поїхав з місця події.

В ході досудового розслідування у даному кримінальному проваджені слідчий провів всі необхідні слідчі дії, надав оцінку наявним доказам, всебічно, повно та об`єктивно дослідив всі обставини кримінального провадження, в тому числі вжив необхідних заходів, передбачених КПК України, щодо витребування необхідних документів та інформації в межах предмету розслідування. Під час розслідування кримінального провадження слідчий вичерпав існуючі можливості щодо збирання, дослідження, аналізу та перевірки вже отриманих доказів у кримінальному провадженні, а також належного допиту заявника з усіх зазначених ним обставин, а відтак провів всі необхідні та можливі у даному випадку слідчі та процесуальні дії. Аналіз зібраних доказів дозволяє зробити висновок, що виконувати будь-які інші слідчі дії не є доцільним, а також здобути нові будь-які докази в даному кримінальному провадженні не є можливим.

Так, частиною 1 статті 135 КК України передбачено відповідальність, за завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через малолітство, старість, хворобу або внаслідок іншого безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, зобов`язаний був піклуватися про цю особу і мав змогу надати їй допомогу, а також у разі, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

Аналізуючи зазначену вище норму, а саме суб`єктивну сторону, яка передбачає, що винний усвідомлює суспільне небезпечний характер своєї бездіяльності, а саме те, що він залишає без допомоги особу, яка перебуває у небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження, те, що він зобов`язаний піклуватися про особу і має реальну можливість надати їй допомогу, або що він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів кримінального провадження в даній ситуації, ОСОБА_7 залишаючи місце ДТП, залишав потерпілих, в той час коли біля них знаходилися інші особи, що в свою чергу виключає в його діях склад кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України.

Апеляційний суд погоджується з висновком органу досудового розслідування, відносно того, що хоча поведінка ОСОБА_7 і не відповідала вимогам законодавства, зокрема він проігнорував п.2.10 ПДР України «У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний»,:

а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди;

б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки

відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил;

в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди;

г) вжити можливих заходів для надання до медичної допомоги потерпілим, викликати бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, а в разі відсутності можливості вжити зазначених заходів звернутися по, допомогу до присутніх і відправити потерпілих до закладу охорони здоров`я;

r) у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті "г" пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди;

д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських;

е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди;

є) до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки);

Проте, що всі вище вказані дії не містять склад кримінального правопорушення, а є адміністративним правопорушенням передбаченим ст. 122-4 КУпАП, а саме залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

За таких обставин, на думку колегії суддів, висновки слідчого про відсутність в діях ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, є цілком вмотивованими та обґрунтованими, а тому доводи апелянта щодо необґрунтованості оскаржуваного судового рішення, неповноти досудового розслідування, є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги про те, що слідчим неповно проведено досудове розслідування, є безпідставними, оскільки суперечать матеріалам кримінального провадження.

Враховуючи наведене, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 як і для скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст. 303, 376, 405, 407, 409, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 30 квітня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на постанову заступника начальника СВ ВП №3 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження №0000016 від 17 січня 2025 року, - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді