КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 07 березня 2025 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 07.03.2025 задоволено частково клопотання слідчого ГСУ СБ України ОСОБА_8 , погоджене прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 03.05.2025 включно.

Цією ж ухвалою визначено підозрюваному ОСОБА_6 заставу у розмірі 1 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 4 542 000 гривень.

Покладено на ОСОБА_6 , у випадку внесення застави, обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

1. Не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора, суду;

2. Повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

3. Здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на _____________________________________________________________________________

Справа № 761/9489/25 Слідчий суддя - ОСОБА_9

Апеляційне провадження № 11-сс/824/2723/2025 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

виїзд з України і в`їзд в Україну;

4. Утримуватися від позапроцесуального спілкування зі свідками ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , та іншими свідками у кримінальному провадженні.

Строк дії обов`язків, покладених судом у разі внесення застави, визначено на 2 місяці з дня внесення застави, але в межах строку досудового розслідування.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави в межах строку досудового розслідування.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт вказував про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України.

На думку апелянта, при визначенні підозрюваному розміру застави слідчим суддею не враховано значний матеріальний стан підозрюваного ОСОБА_6 , який в судовому засіданні заявляв, що є фактичним власником ТОВ «ПМК-19», у власності якого значна кількість нерухомого та рухомого майна, яке перереєстрував на доньку ОСОБА_14 .

Крім того, при розгляді клопотання ОСОБА_14 повідомив слідчому судді, що є громадянином інших країн, зокрема має паспорт громадянина Ізраїлю та посвідку на проживання в Республіці Кіпр, тобто останній має можливість вільно перетнути державний кордон України не за документами громадянина України.

Також встановлено, що під час дії воєнного стану ОСОБА_6 7 разів виїжджав за межі території України, проте відсутні відмітки про перетин державного кордону при в`їзді на територію України.

Враховуючи значний матеріальний стан підозрюваного ОСОБА_6 , наявність у нього громадянства інших країн, можливість вільного перетину державного кордону України, наявність соціальних зв`язків з особами на тимчасово окупованій території, прокурор вважає визначення слідчим суддею розміру застави недостатнім заходом забезпечення кримінального провадження.

12.05.2025 від захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , надійшли заперечення на подану апеляційну скаргу, в яких захисник посилалась на законність та обгрунтованість ухвали слідчого судді.

Крім того, 12.05.2025 від захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 надійшло клопотання про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 07.03.2025, з тих підстав, що у поданому клопотання порушувалось питання про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу на строк до 06.05.2025, та ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 07.05.2025 ОСОБА_6 продовжено строк дії обов`язків на новий строк.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши доводи прокурора ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, думку підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги та клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 про закриття апеляційного провадження, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Служби безпеки України, за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000750 від 20.08.2024, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Згідно даних клопотання, органом досудового розслідування встановлено, щоорганізована група у складі ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_6 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , з метою завдання шкоди Україні шляхом реалізації і підтримки рішень та дій держави-агресора та окупаційної адміністрації держави-агресора, та передачі матеріальних ресурсів представникам держави-агресора та її окупаційній адміністрації, згідно розподілених функцій та ролей по напрямкам фунціоналу в структурі ТОВ «МАК» «МОНОПОЛІЯ», «ООО НОВОСТРОЙ КРЬІМ», вчинили дії, спрямовані на реалізацію і підтримку рішень та дій держави-агресора та окупаційної адміністрації держави-агресора, передачу матеріальних ресурсів підприємствам представникам держави-агресора та її окупаційній адміністрації, що полягає у реалізації, постачанні матеріальних цінностей на загальну суму 1 299 162 російських рублів 30 копійок.

Згідно даних долученого до клопотання протоколу затримання від 06.03.2025, цього ж дня о 10 год. 49 хв. ОСОБА_6 затримано згідно ст. 208, п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України.

06.03.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні громадянином України у складі організованої групи умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво), окупаційній адміністрації держави-агресора, з метою завдання шкоди Україні шляхом реалізації і підтримки рішень та дій держави-агресора та окупаційної адміністрації держави-агресора, передачі матеріальних ресурсів представникам держави-агресора та її окупаційній адміністрації, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України.

07.03.2025 слідчий ГСУ СБ України ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , про застосування од підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення застави.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 07.03.2025 задоволено частково клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 03.05.2025 включно.

Цією ж ухвалою визначено підозрюваному ОСОБА_6 заставу у розмірі 1 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 4 542 000 гривень.

Покладено на ОСОБА_6 , у випадку внесення застави, обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

1. Не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора, суду;

2. Повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

3. Здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

4. Утримуватися від позапроцесуального спілкування зі свідками ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , та іншими свідками у кримінальному провадженні.

Строк дії обов`язків, покладених судом у разі внесення застави, визначено на 2 місяці з дня внесення застави, але в межах строку досудового розслідування.

Як убачається із матеріалів судового провадження, станом на день апеляційного розгляду закінчився строк дії оскаржуваної ухвали про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 строку тримання під вартою із визначенням застави, строк дії якої було визначено до 03.05.2025, та ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 07.05.2025 ОСОБА_6 продовжено дію обов`язків на новий строк.

Разом з тим, предметом апеляційного оскарження є ухвала слідчого судді, яка переглядається, виходячи з тих обставин кримінального провадження, які існували на день її постановлення.

За наведених обставин, а також ураховуючи, що положеннями чинного КПК України не передбачено повноважень суду апеляційної інстанції на постановлення ухвали про закриття апеляційного оскарження за апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді, у тому числі з підстав закінчення строку дії оскаржуваної ухвали, колегія суддів не убачає підстав для задоволення клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 07.03.2025.

Із висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, враховуючи наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання колегії суддів, станом на день розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 , слідчий суддя дійшов вірного висновку про доведеність наявності обставин, які свідчать про обґрунтованість підозри останнього у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України, що підтверджується фактичним даними, наданими суду та наведеними у рішенні слідчого судді.

На основі наданих органом досудового розслідування матеріалів, які обґрунтовують клопотання, колегія суддів встановила, що зазначені у клопотанні обставини підозри підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, з чим погоджується і колегія суддів.

Крім того, слідчим суддею визнано доведеними наявність у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, можливості підозрюваного ОСОБА_6 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_6 - у виді тримання під вартою, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що більш м`які запобіжні заходи, не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

При цьому, слідчий суддя, врахувавши визначену законодавцем дискрецію слідчого судді під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за ч. 6 ст. 176 КПК не визначати або визначати розмір застави, у відповідності до вимог ч. 4, ч. 5 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України, взявши до уваги дані, які характеризують особу підозрюваного, обставини інкримінованих йому дій, дійшов висновку про можливість визначення ОСОБА_6 застави у розмірі, який перевищує максимальні межі розміру застави, передбачені для дані категорії злочину, а саме у виді 1 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 4 542 000 гривень.

З таким висновком погоджується і колегія суддів, та вважає, що станом на день розгляду слідчим суддею клопотання слідчого вказаний розмір застави є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

На переконання колегії суддів, такий запобіжний захід здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 .

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим щодо ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави, який, на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю інкримінованих йому дій, є обґрунтованим.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі на відсутність підстав для визначення застави підозрюваному, з посиланням на рівень майнового стану підозрюваного, колегія суддів вважає такими, що не є підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Так, відповідно до практики Єропейського суду з прав людини, у всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (рішення у справі "Вренчев проти Сербії" п. 76).

Автоматична відмова в застосуванні застави без здійснення судового контролю є несумісною з вимогами пункту 3 статті 5 Конвенції (рішення у справі "S.B.C. v. the UK" п. п. 23-24).

Якзазначив Європейський суд з прав людини у рішенні "Istomina v. Ukraine" від 13.01.2022 (заява № 23312/15), «гарантія, передбачена пунктом 3 статті 5 Конвенції, покликана забезпечити не відшкодування будь-якої шкоди, завданої внаслідок підозрюваного злочину, а лише присутність обвинуваченого на судовому засіданні. Таким чином, розмір застави має встановлюватися головним чином з огляду на обвинуваченого, його майно та його чи його відносини з особами, які мають надати особисту поруку, іншими словами, на ступінь впевненості щодо можливої перспективи того, що втрата застави або позов проти гарантів у разі неявки підсудного в судове засідання буде діяти як достатній стримуючий фактор, щоб запобігти бажанню втекти з його або його боку… Оскільки йдеться про основне право на свободу, гарантоване статтею 5, органи влади повинні надзвичайно обережно встановити відповідний розмір застави, і вирішити, чи є необхідним продовження тримання під вартою. Серйозність звинувачень проти обвинуваченого не може бути вирішальним фактором, що виправдовує суму застави» (§25 рішення).

При визначенні розміру застави слід не допускати встановлення такого її розміру, що є завідомо непомірним для особи та призводить до неможливості виконання застави. З одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Викладені в апеляційній скарзі прокурора доводи з посиланням на те, що ОСОБА_6 є власником ТОВ "ПМК-19", у власності якого перебуває значна кількість рухомого та нерухомого майна, самі по собі не можуть бути безумовною підставою для висновку про недостатність визначеної слідчим суддею застави підозрюваному у розмірі 4 542 000 грн. для виконання покладених на нього обов`язків.

Доказів недостатності застосованого підозрюваному запобіжного заходу для виконання покладених на нього обов`язків, та фактів неналежного їх виконання після внесення визначеного слідчим суддею розміру застави за підозрюваного, прокурором не надано.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182, 183, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 07 березня 2025 року - без змін.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 про закриття апеляційного провадження, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3