Провадження № 1-кп/638/1934/25
УХВАЛА

Іменем України

30 липня 2025 року Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000698 від 05.06.2025, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Дробишево Лиманського району Донецької області, неодруженого, який утриманців не має, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

1) 03.11.2003 Краснолиманським міським судом Донецької області за ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 185, ст. 70 КК України до 11 років позбавлення волі;

2) 05.10.2016 Краснолиманським міським судом Донецької області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 309, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі;

3) 04.11.2019 Слов?янським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України до 2 років 9 місяців позбавлення волі;

4) 25.02.2020 Слов?янським міськрайонним судом Донецької області за ст. 309 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення волі;

5) 08.11.2024 Дзержинським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.263 КК України до 4 років позбавлення волі із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком на 2 роки;

6) 30.10.2024 Дзержинським районними судом м. Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років пробаційного нагляду;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Харкова знаходиться вказане кримінальне провадження.

У підготовчому судовому засіданні прокурором у кримінальному провадженні заявлене клопотання про продовження стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів із визначенням застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Клопотання обгрунтоване тим, що у кримінальному провадженні наявні ризики, передбачені п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється. Звертає увагу, що смт. Дробишево Лиманського району Донецької області та м. Ізюм Харківської області включені до переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають у тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), згідно із наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022, що ускладнює контроль за процесуальною поведінкою ОСОБА_4 та значно збільшує зазначені в клопотанні ризики. Крім цього, ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, на доведення винуватості у скоєнні якого стороною обвинувачення зібрано достатньо доказів та санкція передбачає покарання у виді позбавлення волі від 6 до 10 років з конфіскацією майна. Також обвинувачений не працює, міцних соціальних зв`язків не має. На думку прокурора, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатен запобігти процесуальним ризикам.

Прокурор у судовому засіданні підтримав дане клопотання, посилаючись на наведені в ньому доводи.

Захисник та обвинувачений просили обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, доказів ухилення обвинуваченого від слідства не надано, ОСОБА_4 має ампутацію ноги.

Суд, заслухавши пояснення учасників провадження та оцінивши обґрунтованість заявленого клопотання, дійшов наступних висновків.

Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, продовжити, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

За висновком Конституційного Суду України, викладеним в рішенні від 23.11.2017 № 1-р/2017, продовження дії заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжних заходів у виді домашнього арешту та тримання під вартою, обраних під час досудового розслідування, без перевірки судом обґрунтованості підстав для їх застосування, суперечить вимогам обов`язкового періодичного судового контролю за застосуванням запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність (ч. 2 ст. 29 Конституції України).

Крім того, Конституційний Суд України також зазначив, що висновки слідчого судді щодо будь-яких обставин, які стосувалися суті підозри, обвинувачення та були взяті до уваги при обґрунтуванні запобіжного заходу, обраного під час досудового розслідування, для суду на стадії судового провадження не є преюдиційними. У підготовчому провадженні суд має перевірити обґрунтованість застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого, пов`язаного з обмеженням його права на свободу та особисту недоторканність, та прийняти вмотивоване рішення, незважаючи на те, чи закінчився строк дії ухвали слідчого судді, постановленої на стадії досудового розслідування про обрання такого запобіжного заходу.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Харкова від 09.06.2025 ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 - до 03 серпня 2025 року, визначити суму застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121120 гривень 00 коп.

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя, з урахуванням вимог ст.177 КПК України, виходив з наявності підстав для застосування вказаного запобіжного заходу, а саме наявності обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінальних правопорушень, а також наявності ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний міг здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

На даний час у кримінальному провадженні здійснюється підготовче судове засідання.

Так, на думку прокурора, на стадії підготовчого провадження по справі лише запобіжний захід у виді тримання під вартою здатний забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків під час розгляду справи, в іншому випадку цілком ймовірно, що обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню в спосіб незаконного впливу на свідків, переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Відповідно до ч. 5 ст. 199, ч. 3 ст. 315 КПК України, суд при вирішенні питання про продовження строку тримання особи під вартою перевіряє наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують необхідність продовження такого запобіжного заходу.

При наданні оцінки наявності та ступеню ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд враховує, що згідно п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Яжинський проти Польщі» ризик незаконного впливу обвинувачених особисто на свідків, потерпілих може бути визнано на початкових стадіях процесу.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_4 перебуває на стадії підготовчого провадження, судове слідство по справі не розпочате, а тому суд вважає, що ризик прийняття обвинуваченим спроб незаконного впливу на свідків, які безпосередньо перед судом не допитані, з метою переконання або змушення останніх надати показання в вигідному для нього аспекті є реальним.

Також, суд дійшов висновку, що прокурором доведено існування ризиків, визначених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень та переховування від суду, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні, зокрема тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за вчинення якого встановлено покарання у виді позбавленням волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна. Обвиунвачений раніше неодноразово судимий, в Україні продовжується дія воєнного стану, частина території країни знаходиться під окупацією, частина державного кордону не контролюється, що об`єктивно може надати можливість обвинуваченому, як переховуватися від суду, так й вчинити інше кримінальне правопорушення.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

При цьому, згідно зі ст. 7-9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України, при оцінці відповідних ризиків (перелічених у ч. 1 ст. 177 КПК) слід враховувати й, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною в інкримінованому правопорушенні.

Таким чином, суд вважає доведеним, що ризики, які стали підставою для обрання щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на даний час продовжують існувати та не зменшилися.

Перевіряючи наявність законних підстав вважати, що застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою буде достатнім для запобігання встановленим ризикам у кримінальному провадженні, судом, відповідно до ст. 178 КПК України, оцінено в сукупності фактори, пов`язані з характером особи обвинуваченого, моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, особистими та соціальними обставини його життя, сімейними зв`язками та зв`язками із суспільством. За станом здоров`я обвинуваченого відсутні відомості про такий його стан, який би унеможливлював застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Суд, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, вважає, що заявлений прокурором вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави відповідає характеру та тяжкості інкримінованих діянь, позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя, альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Згідно обвинувального акта ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні, зокрема тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, що свідчить про його підвищену суспільну небезпечність та обумовлює необхідність дотримання судом такої міри суворості, щоб вона була здатна забезпечити охорону загальносуспільних прав та інтересів.

Рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Отже, застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, є неможливим та доводи сторони захисту не спростовують вищевказані висновки суду.

Суд звертає увагу, що за поясненнями обвинуваченого, ампутацію ноги йому провели у 2016 році, злочини, згідно обвинувального акту, вчинені у червні 2025 року.

Крім цього, відповідно до ст.11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» , медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організовуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я. Порядок надання ув`язненим медичної допомоги, використання з цією метою не підпорядкованих органам, що здійснюють попереднє ув`язнення, державних та комунальних закладів охорони здоров`я, залучення їх медичного персоналу та проведення медичних експертиз визначається Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, особам які утримуються у слідчому ізоляторі, забезпечується надання первинної лікувально-профілактичної допомоги, яка включає консультацію лікаря, діагностику і лікування основних найпоширеніших захворювань, травм та отруєнь, профілактичні заходи, направлення хворого ув`язненого чи засудженого для надання спеціалізованої та високоспеціалізованої допомоги.

Обвинувачений та захисник має право оскаржувати у відповідному порядку дії, рішення або бездіяльність посадових осіб адміністрації ДУ «Харківський слідчий ізолятор» у випадках, коли не приймаються заходи щодо звернень обвинуваченого, в тому числі, стосовно стану здоров`я.

Клопотання прокурора в частині визначення альтернативного запобіжного заходу у виді застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, задоволенню не підлягає.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Харкова від 09 червня 2025 року ОСОБА_4 визначено заставу в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, обгрунтування щодо необхідності збільшення розміру застави прокурором не надано.

Керуючись ст. 183, 314-316, 331, 369-372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів із визначенням застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб задовольнити частково.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів, тобто до 27 вересня 2025 року включно, з можливістю застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, у розмірі, визначеному в ухвалі слідчого судді Шевченківського районного суду м. Харкова від 09 червня 2025 року, а саме в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121120 гривень 00 коп.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим у той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Строк дії ухвали до 27.09.2025.

Головуючий суддя ОСОБА_1