ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/7376/25
провадження № 1-кс/753/1051/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" квітня 2025 р. слідчий суддя Дарницького районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0001534 від 15 квітня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 345 Кримінального кодексу України,

про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_6 за погодженням з прокурором Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту у нічний час доби з покладенням відповідних обов`язків щодо підозрюваного ОСОБА_4 строком на 60 днів.

Як зазначає слідчий в обґрунтування клопотання, досудовим розслідуванням у цьому кримінальному провадженні встановлено, що 14 квітня 2025 року близько 22 год. 40 хв. ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «Volkswagen Golf» чорного кольору з номерним знаком « НОМЕР_1 », рухався з вул. П. Радзіня на пр-т П. Григоренка м. Києві.

У цей момент на вказаній ділянці місцевості на чергуванні перебував екіпаж УПП у м. Києві ДПП НП України «Рубін 207», службовий автомобіль «Renault Duster» з номерним знаком « НОМЕР_2 », у складі інспектора УПП у м. Києві ДПП НГ України старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , інспектора УПП у м. Києві ДПП НП України старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , інспектора УПП у м. Києві ДПП НП України старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які перебували у форменому одязі поліцейських з відповідними загальновідомими розпізнавальними знаками.

Як вказує слідчий, здійснюючи маневр повороту, ОСОБА_4 не увімкнув відповідний світловий показник повороту транспортного засобу, внаслідок чого інспектор УПП у м. Києві ДПП НП України старший лейтенант поліції ОСОБА_7 подав сигнал про зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_4 .

Побачивши поданий сигнал, перебуваючи за кермом вказаного транспортного засобу, ОСОБА_4 зупинився на проїзній частині. Після чого працівники поліції ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 стали наближатися до транспортного засобу під керуванням ОСОБА_4 , однак в цей момент останній, перебуваючи за кермом вказаного транспортного засобу, рушив з місця в напрямку перетину вул. Здолбунівська та пр-т П. Григоренка у м. Києві.

З метою припинення протиправних дій працівники поліції ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , повернувшись у службовий автомобіль, стали переслідувати вищевказаний транспортний засіб під керуванням ОСОБА_4 .

Наздогнавши ОСОБА_4 , який керував автомобілем марки « Volkswagen

Golf» чорного кольору з номерним знаком « НОМЕР_3 », на перехресті пр-т П. Григоренка та вул. А. Ахматової у м. Києві екіпаж патруля «Рубін 207» службовим автомобілем «Renault Duster» з номерним знаком « НОМЕР_2 » перекрив рух транспортному засобу під керуванням ОСОБА_4 та працівник поліції ОСОБА_7 наказав покинути авто, роз`яснивши причину зупинки.

В подальшому, з метою унеможливлення протиправних дій зі сторони ОСОБА_4 , ОСОБА_7 відкрив водійські двері транспортного засобу, за кермом якого перебував ОСОБА_4 та запропонував останньому вийти з автомобіля, однак ОСОБА_4 , ігноруючи законні вимоги поліцейського, намагався закрити водійські двері, в цей час підійшли працівники поліції ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_9 , після чого ОСОБА_4 усвідомлюючи, що поряд з ним знаходяться працівники поліції у форменому одязі поліцейських з відповідними загальновідомими розпізнавальними знаками, розпочав рух автомобілем, здійснивши наїзд на ліву ногу інспектора УПП у м. Києві ДПП НП України ОСОБА_8 , в результаті чого останньому було спричинено легкі тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин нижньої третини лівої гомілки.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 , керуючи вказаним автомобілем, усвідомлюючи, що перед ним знаходиться працівник поліції у форменому одязі поліцейського з загальновідомими розпізнавальними знаками, зачепив працівника поліції ОСОБА_9 та, протягнувши автомобілем, притиснув останнього до службового автомобіля екіпажу УПП, що був розміщений навпроти, внаслідок чого потерпілому ОСОБА_9 були спричинені легкі тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забою м`яких тканин голови, забою м`яких тканин правої половини грудної клітини, забою м`яких тканин лівої гомілки.

В подальшому ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник.

Таким чином органом досудового розслідування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, українець, громадянин України, офіційно непрацюючий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

15 квітня 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Як зазначає слідчий, наявність підозри у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами огляду місця події від 15 квітня 2025 року; протоколамм допиту потерпілого ОСОБА_9 , ОСОБА_8 від 15 квітня 2025 року; протоколами допиту свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 від 15 квітня 2025 року та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий посилається на існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, на думку слідчого, про наявність ризику, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду свідчить суворість покарання у вигляді позбавлення волі, яке йому загрожує, у разі визнання його винуватим у вчиненні правопорушення.

Наявність ризику незаконно впливати на свідків обумовлюється можливістю підозрюваного спробувати тиснути на них з метою полегшення свого становища та зміни показів на свою користь.

Недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним вище ризикам слідчий мотивує тим, що вони не будуть дієвими та не зможуть перешкодити наявним ризикам.

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу відповідає вимогам ст. 184 КПК України, до клопотання долучено копії матеріалів, якими обґрунтовуються його доводи, витяг з ЄРДР, клопотання та додатки до нього вручені підозрюваному.

У судовому засіданні прокурор підтримала клопотання та просила застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Захисник підозрюваного та підозрюваний не заперечували проти застосування такого запобіжного заходу.

Заслухавши прокурора, підозрюваного, дослідивши копії матеріалів кримінального провадження, додані до клопотання, а також документи, надані підозрюваним і долучені судом в засіданні, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Як встановлено судом, у провадженні слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві перебуває кримінальне провадження № 0001534 від 15 квітня 2025 року, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

15 квітня 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Як передбачено ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Системний аналіз норм законодавства свідчить про те, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу дослідженню підлягають чотири групи обставин:

- чи наявна обґрунтована підозра у вчиненні особою кримінального правопорушення;

- чи наявні ризики кримінального провадження;

- чи наявні обставини, які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам;

- індивідуальні обставини щодо підозрюваного, передбачені статтею 178 КПК України.

Суд враховує, що поняття обґрунтована підозра не визначене у національному законодавстві, а тому зважаючи на вимоги, закріплені у статті 9 КПК України, враховуючи положення статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», виходить з того, що згідно із практикою ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаy v.United Kingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

Тобто, не вдаючись до детального аналізу, оцінки дій, винуватості особи та не порушуючи презумпції невинуватості на цій стадії кримінального провадження, слідчий суддя повинен пересвідчитись, що повідомлена підозра є такою, що передбачає наявність достатніх даних, які б могли переконати об`єктивного та стороннього спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення, у якому її підозрюють.

При цьому, за усталеною практикою Європейського суду з прав людини, ці докази не повинні бути до такої міри переконливими та очевидними, щоб свідчити про винуватість особи, однак мають створювати у слідчого судді реальне бачення причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, яке їй інкримінується.

Описана у клопотанні фабула у сукупності з наданими прокурором поясненнями та матеріалами кримінального провадження на даному етапі провадження дає слідчому судді можливість дійти висновку про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, оскільки додані до клопотання слідчого та досліджені у судовому засіданні матеріали досудового розслідування містять достатні для цього етапу розслідування докази, які доводять причетність ОСОБА_4 до інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України

Слідчий суддя вважає, що за обставин, викладених у клопотанні про обрання запобіжного заходу, прокурор довів наявність обґрунтованої підозри у причетності ОСОБА_4 до вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, доданими до клопотання. Підозра ОСОБА_4 ґрунтується на відомостях, що об`єктивно пов`язують підозрюваного із кримінальним правопорушенням, а під час розгляду клопотання не виникло будь-якого іншого розумного обґрунтування участі підозрюваного у подіях, про які йдеться, ніж та, щодо якої стверджує прокурор.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Щодо ризиків кримінального провадження, прокурор зазначає про наявність ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше правопорушення.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Відповідно до ст. 178 КПК України слідчий суддя, оцінюючи в сукупності всі обставини, враховує, що ОСОБА_4 раніше не притягався до кримінальної відповідальності, однак підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 5 років, вчиненого щодо працівників правоохоронного органу, що з урахуванням фактичних обставин вчиненого дає підстави припустити про свідоме нехтування підозрюваним правил поведінки, загальноприйнятих у суспільстві, обов`язків, покладених на нього як учасника дорожнього руху, зневагу до авторитету органу правопорядку (його працівників) і покладених на них функцій, а тому усвідомлюючи реальність можливого покарання, яке передбачене за вчинення інкримінованого йому злочину, може переховуватись від суду з метою уникнення покарання. З огляду на викладене слідчий суддя вважає, що посилання прокурора на існування ризику переховування не є явно необґрунтованими та безпідставними. Також при оцінці ступеню цього ризику слідчий суддя враховує, що підозрюваний з місця події втік та був затриманий за результатами проведення відповідних заходів з його виявлення та переслідування.

Оцінюючи наведений прокурором ризик незаконного впливу на свідків, слідчий суддя виходить з того, що такий ризик існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від потерпілого та їх дослідження, оскільки суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК). За таких обставин заборона спілкуватися з певними особами як наслідок встановлення ймовірного впливу на них зумовлена необхідністю забезпечення недоторканості показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказове значення.

Однак, беручи до уваги, що підозрюваний безпосередньо не знайомий зі свідками у цьому кримінальному провадженні, свідки є службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_5 , слідчий суддя вважає вірогідність впливу на свідків з метою спонукання до ненадання, зміни показань, перекручування або спотворення обставин є досить низькою.

Слідчий суддя вважає безпідставними посилання прокурора, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки клопотання не містить посилання на жодні фактичні обставини, які б давали підстави для такого припущення, і у судовому засіданні таких обставин не встановлено.

Беручи до уваги вагомість доказів про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, існування передбачених пунктами 1, 3 статті 177 КПК України ризиків, слідчий суддя дійшов висновку про наявність достатніх підстава для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту, який буде співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного і разом із покладенням на нього додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, зможе забезпечити належне виконання ним своїх процесуальних обов`язків та запобігти наведеним прокурором ризикам.

Керуючись ст. 7, 131, 132, 176-178, 181, 193-196, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

1. Клопотання слідчого Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

2. Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічий час строком на 60 днів, тобто до 15 червня 2025 року включно, заборонивши йому залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 у період доби з 22 год 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою; не залишати місце проживання за адресою АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду в період часу з 22 год 00 хв. до 06 год. 00 хв.; утримуватися від спілкування із потерпілими і свідками у цьому кримінальному провадженні, здати на зберігання слідчому свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Вказані обов`язки покладаються на ОСОБА_4 строком до 15 червня 2025 року.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід; працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Контроль за виконанням запобiжного заходу у виді домашнього арешту підозрюваним покласти на органи Національної поліції за мiсцем його проживання.

Звільнити ОСОБА_4 з-під варти негайно в залі суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1