Справа № 216/5728/25
провадження 1-кс/216/1917/25
УХВАЛА

іменем України

23 липня 2025 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області:

у складі слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши в залі судових засідань в приміщенні Центрально-Міського районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого в особливо важливих справах третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_7 по кримінальному провадженню № 0000385 від 23.06.2025 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської обл., громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 тимчасово не працевлаштованого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,.

підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

встановив:

До Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшло клопотання, у якому слідчий просить обрати підозрюваному ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

1. Зміст поданого клопотання.

Клопотання обґрунтовано тим, що Третім слідчим відділом (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000385 від 23.06.2025, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до п.п. 2.1, 2.3.2, 13.1, 14.1 «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністра внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року №622, п. 2 додатку №1 до Постанови Верховної Ради України від 17 червня 1992 року «Про право власності на окремі види майна» встановлено, що дозвільна система та органи внутрішніх справ здійснюють дозвіл громадянам на придбання, зберігання, перевезення й використання вогнепальної зброї, боєприпасів до неї, вибухових речовин тощо.

Поряд з цим, ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, проти громадської код 26371359 безпеки, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_5 будучи колишнім розвідником - сапером 2-го розвідувального відділення взводу розвідки спеціального призначення штабної роти 3-го батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 НГУ, маючи злочинний умисел, направлений на незаконне придбання, носіння, зберігання та збут вогнепальної зброї та боєприпасів без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи заборону вільного їх обігу, не маючи дозволу на їх придбання та зберігання, в порушення Постанови ВРУ «Про право власності на окремі види майна» і Додатку №2 до цієї Постанови від 17.06.1992, Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №576, Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них» у невстановлений досудовим розслідуванням час, у невстановленому місці, незаконно придбав у невстановленої слідством особи: підривачі типу УЗРГМ в кількості 11 штук, з маркуваннями наступними маркуваннями УЗРГМ-2 41-84 849-2, 386-173-84; УЗРГМ 186-73 ; УЗРГМ-2 22-81 УЗПЧ 386-164-81; УЗРГМ-2 41-84 849-2 386-173-84; УЗРГМ-2 56-81 583; УЗРГМ-2 44-83УЗПЧ 386-117-83; УЗРГМ- 2 99-81 УЗПЧ 386-164-81; УЗРГМ-2 170-88 583; UZRGM 02-98354; UZRGM 22/74 IRV ТК-6; UZRGM 22/74 IRV ТК-6, які відповідно до довідки про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів від 21.07.2025 належать до категорії небезпечні; предмети схожі на корпуси гранат Ф1 у кількості 10 штук, та 3 предмети схожі на корпус гранати РГД 5, з наступними маркуваннями: 7-89Т; RGD5-5 22-03-24 Т; RGD5-5 22-03-24 Т; IRV22/74 Т 3/52; IRV22/74 Т 3/52; 406 3-55 ТНТ; 386 302-77Т; 386 184-83Т; 107 62-84Т; 107 123-79Т; 386 284-81Т; 386-39-74Т; один корпус без маркувань, які відповідно до довідки про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів від 21.07.2025 належать до категорії обмежено небезпечні, а також 9 патронів калібру 7.62 мм, які відповідно до висновку судового експерта Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України №СЕ-19/104-25/29104-БЛ від 22.07.2025 є боєприпасами та придатні для стрільби.

Придбавши, у такий спосіб, вищевказані боєприпаси без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, а також те, що носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу забороняється, діючи умисно, в невстановлений досудовим розслідуванням час, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах переніс вказані: підривачі типу УЗРГМ в кількості 11 штук, з маркуваннями наступними маркуваннями УЗРГМ-2 41- 84 849-2, 386-173-84; УЗРГМ 186-73 ; УЗРГМ-2 22-81 УЗПЧ 386-164-81; УЗРГМ-2 41-84 849-2 386-173-84; УЗРГМ-2 56-81 583; УЗРГМ-2 44-83УЗПЧ 386-117- 83; УЗРГМ-2 99-81 УЗПЧ 386-164-81; УЗРГМ-2 170-88 583; UZRGM 02-98354; UZRGM 22/74 IRV ТК-6; UZRGM 22/74 IRV ТК-6, які відповідно до довідки про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів від 21.07.2025 належать до категорії небезпечні; предмети схожі на коруси гранат Ф1 у кількості 10 штук, та 3 предмети схожі на корпус гранати РГД 5, з наступними маркуваннями: 7- 89Т; RGD5-5 22-03-24 Т; RGD5-5 22-03-24 Т; IRV22/74 Т 3/52; IRV22/74 Т 3/52; 406 3- 55 ТНТ; 386 302-77Т; 386 184-83Т; 107 62-84Т; 107 123-79Т; 386 284-81Т; 386-39-74Т; один корпус без маркувань, які відповідно до довідки про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів від 21.07.2025 належать до категорії обмежено небезпечні, а також 9 патронів калібру 7.62 мм, які відповідно до висновку судового експерта Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України №СЕ-19/104- 25/29104-БЛ від 22.07.2025 є боєприпасами та придатні для стрільби, до невстановленого місця де зберігав без передбаченого законом дозволу, з метою подальшого носіння та переміщення до місця збуту.

В липні 2025 року ОСОБА_5 запропонував своєму знайомому громадянину України ОСОБА_8 , придбати у нього вибухові боєприпаси, за грошову винагороду у розмірі 40000 гривень.

У подальшому, 21.07.2025 приблизно о 15.45 годині ОСОБА_5 реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на збут вищевказаних боєприпасів, які він придбав, зберігав та носив, без передбаченого законом дозволу, діючи умисно, з корисливих мотивів, перебуваючи біля будинку № 16 мкр 4-й Зарічний в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, збув, серед іншого, без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_8 , який діяв під контролем працівників УСБУ у Дніпропетровській області та Територіального управління ДБР, розташованого у м. Полтаві вищевказані підривачі типу УЗРГМ в кількості 11 штук, з маркуваннями наступними маркуваннями УЗРГМ- 2 41-84 849-2, 386-173-84; УЗРГМ 186-73 ; УЗРГМ-2 22-81 УЗПЧ 386- 164-81; УЗРГМ-2 41-84 849-2 386-173-84; УЗРГМ-2 56-81 583; УЗРГМ-2 44-83УЗПЧ 386-117-83; УЗРГМ-2 99-81 УЗПЧ 386-164-81; УЗРГМ-2 170-88 583; UZRGM 02-98354; UZRGM 22/74 IRV ТК-6; UZRGM 22/74 IRV ТК-6, які відповідно до довідки про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів від 21.07.2025 належать до категорії небезпечні; предмети схожі на корпуси гранат Ф1 у кількості 10 штук, та 3 предмети схожі на корпус гранати РГД 5, з наступними маркуваннями: 7- 89Т; RGD5-5 22-03-24 Т; RGD5-5 22-03-24 Т; IRV22/74 Т 3/52; IRV22/74 Т 3/52; 406 3- 55 ТНТ; 386 302-77Т; 386 184-83Т; 107 62-84Т; 107 123-79Т; 386 284-81Т; 386-39-74Т; один корпус без маркувань, які відповідно до довідки про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів від 21.07.2025 належать до категорії обмежено небезпечні, а також 9 патронів калібру 7,62 мм, які відповідно до висновку судового експерта Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України №СЕ-19/104- 25/29104-БЛ від 22.07.2025 є боєприпасами та придатні для стрільби, за що отримав від ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 40000 (сорок тисяч) гривень, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, - носіння, зберігання, придбання та збут вогнепальної зброї, без передбаченого законом дозволу.

Відомості за вказаним фактом зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під №0000385 від 23.06.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.

07.07.2025 об 11.40 год ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 затримано в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.1 КК України.

22.07.2025 о 15 год 30 хв ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.

За наведених вище обставин, слідчий просить задовольнити клопотання.

2. Позиція учасників у судовому засіданні

У судовому засіданні прокурор вимоги клопотання підтримав, просив його задовольнити, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що визнає вину у пред`явленій йому підозрі у вчиненому розкаявся та просив застосувати більш м`який запобіжний захід.

Захисники ОСОБА_10 та ОСОБА_11 за узгодженою з підозрюваним позицією проти задоволення клопотання заперечували, просила обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

3. Мотиви та оцінка слідчого судді

3.1. Законодавчі підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

Розділ ІІ КПК України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення. До них, згідно з п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, віднесені також запобіжні заходи.

Порядок застосування до особи запобіжних заходів визначений главою 18 Розділу ІІ КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: (1) особисте зобов`язання, (2) особиста порука, (3) застава, (4) домашній арешт, (5) тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: (1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; (2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; (3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; (4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; (5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності інші обставини, перелік яких визначено ч. 1 ст. 178 КПК України.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 183 КПК України визначає, що слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити альтернативний запобіжний захід у виді застави, у розмірі достатньому для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Згідно з положеннями ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

3.2. Набуття статусу підозрюваного

Запобіжні заходи на стадії досудового розслідування можуть застосовуватися лише до підозрюваного.

За змістом ч. 1 ст. 42 КПК України, статус підозрюваної має, зокрема, особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру.

Частиною 1 статті 276 КПК України визначено, що повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: (1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; (2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; (3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 278 КПК України).

21.07.2025 о 16 год 06 хв ОСОБА_5 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, складено і підписано 22.07.2025 та вручено останньому 22.07.2025 о 15 год 30 хв.

Отже, у відповідності до вимог ст. 42 КПК України, ОСОБА_5 набув статусу підозрюваного у цьому кримінальному провадженні і щодо нього може вирішуватися питання про застосування запобіжного заходу.

3.3. Наявність обґрунтованої підозри

Відповідно до положень ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є, зокрема, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Разом з тим, кримінальне процесуальне законодавство України не містить визначення поняття «обґрунтована підозра», а тому, керуючись приписами ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя при встановленні змісту вказаного поняття враховує практику Європейського суду з прав людини.

Так, з усталеної практики ЄСПЛ вбачається, що існування обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які змогли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому, факти, які дають підставу для підозри, не мають бути такого ж рівня, як і ті, що обґрунтовують засудження особи, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення ЄСПЛ у справах «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», «Лабіта проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Ільгар Маммадов проти Азейбарджану», «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Отже, обґрунтована підозра не передбачає наявності переконання «поза розумним сумнівом» щодо вчинення особою кримінального правопорушення. Однак, вона повинна ґрунтуватись на об`єктивних фактах, встановлених на підставі наданих стороною обвинувачення доказів.

Таким чином, слідчому судді необхідно з`ясувати, чи є підстави обґрунтовано вважати, що ОСОБА_5 міг вчинити інкримінований йому злочин. При цьому, важливо, що остаточна оцінка та кваліфікація конкретних діянь здійснюється судом під час розгляду справи по суті.

Згідно з доводами, викладеними у клопотанні, та документами, наданими на підтвердження цих доводів, обґрунтованість підозри щодо вчинення ОСОБА_5 інкримінованого кримінального правопорушення, підтверджується сукупністю зібраних доказів, зокрема: протоколами допиту свідка ОСОБА_8 від 24.06.2025, 22.07.2025; протоколом впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_8 від 24.06.2025; висновком за результатами проведення судової експертизи зброї № 577 від 22.07.2025; протоколом затримання ОСОБА_5 від 21.07.2025; протоколом огляду та вручення грошових коштів від 21.07.2025.

Оцінивши вказані докази в їх сукупності з доводами клопотання та учасників судового засідання, не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_5 виходячи з наданих матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення підозрюваним кримінального правопорушення за викладених у клопотанні обставин.

Слідчий суддя також враховує, що на цьому етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, зокрема, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинуватою у вчиненні злочину. Слідчий суддя на підставі оцінки сукупності встановлених фактів та обставин визначає лише ймовірну причетність ОСОБА_5 до інкримінованого йому кримінального правопорушення.

3.4. Наявність ризиків

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1 статті 177 КПК).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Так, у клопотанні слідчий посилається на наявність ризиків, які свідчать про можливе вчинення ОСОБА_5 дій, передбачених пунктами 1, 2, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК.

3.4.1. Ризик переховування від органів досудового розслідування та суду

Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

Співставлення можливих негативних наслідків для підозрюваного у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим безвідносно стадії кримінального провадження та характеру процесуальних дій, які належить провести.

При цьому, суд при встановленні даного ризику враховує існування інших факторів, які можуть свідчити про наявність у ОСОБА_5 можливості переховуватися від органу досудового розслідування та суду санкція ч. 1 ст. 263 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк до семи років, разом з цим суд приймає до уваги, що обвинувачений одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, є учасником бойових дій, а також має постійне місце проживання.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Співставлення можливих негативних наслідків для підозрюваного у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим безвідносно стадії кримінального провадження та характеру слідчих та процесуальних дій, які належить провести органу досудового розслідування.

Враховуючи встановлені обставини у сукупності з іншими матеріалами кримінального провадження, наявність міцних соціальних зв`язків, у тому числі і родини, не є достатньо стримуючим фактором, що може повністю нівелювати вказаний ризик, суд приходить до висновку про існування ризику переховування від органу досудового розслідування та суду.

Разом з тим, суд зазначає, що переховування від суду не завжди пов`язане з виїздом за межі території Україна, а може бути ефективно реалізоване шляхом зміни місця проживання.

3.4.2. Наявність ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення

Так, сторона обвинувачення вказує на те, що під час досудового розслідування та проведення слідчих дій не було встановлено місце знаходження всіх речей, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, у зв`язку із чим підозрюваний може знищити сховати, або спотворити речі, які мають істотне значення для досудового розслідування.

З огляду на викладене слідчий суддя вважає переконливими доводи слідчого про високий ступінь ризику знищення, приховування або спотворення речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин правопорушення.

3.4.3 Наявність ризику незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні

При встановленні наявності ризику впливу на потерпілого та свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими та свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (частина 4 статті 95 КПК України).

В свою чергу, частиною 11 ст. 615 КПК України визначено, що показання, отримані під час допиту свідка, потерпілого, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо хід і результати такого допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації. Показання, отримані під час допиту підозрюваного, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо у такому допиті брав участь захисник, а хід і результати проведення допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації.

За таких обставин ризик впливу на потерпілого та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України.

Суд вважає, що оскільки підозрюваному відомі анкетні дані, місце мешкання потерпілого та свідків, вказане свідчить про реальну можливість вчинення спроб неправомірного впливу на останніх з метою надання необхідних обвинуваченому показів в майбутньому, враховуючи вимоги ст. 23 КПК України.

3.4.5 Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується

Оцінюючи обґрунтованість ризику, передбаченого у п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинити інше кримінальне правопорушення суд вважає його не доведеним, оскільки стороною обвинувачення не було надано доказів інших проявів девіантної поведінки ОСОБА_5 та притягнення його до кримінальної відповідальності.

3.5. Наявність інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України

При вирішенні питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу, крім встановлених ризиків кримінального провадження, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами матеріалів, оцінює в сукупності існування інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме:

- вагомість наданих стороною обвинувачення доказів про ймовірне вчинення підозрюваним злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України, у разі визнання винуватим у вчиненні яких, йому може загрожувати покарання у виді позбавленням волі на строк до 7 років;

- сімейний стан підозрюваного, який перебуває у зареєстрованому шлюбі, має на утриманні двох неповнолітніх дітей,

- за станом здоров`я не є особою з інвалідністю, однак страждає від тяжких захворювань;

репутацію підозрюваного, який в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, має статус учасника бойових дій;

- майновий стан підозрюваного, який на даний час офіційно не працевлаштований, розмір доходу його дружини складає 9000 грн щомісяця;

- має постійне місце проживання у м. Кривий Ріг.

3.6. Наявність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу

На переконання слідчого судді, досліджені під час судового засідання та описані у цій ухвалі ризики свідчать, що менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з тимчасовою ізоляцією підозрюваного, може негативно відобразитися на здійсненні швидкого та ефективного досудового розслідування, якого можливо досягнути лише за умов нівелювання ризиків кримінального провадження. За встановлених слідчим суддею обставин, необхідним є саме тримання під вартою, оскільки з урахуванням індивідуальних обставин підозрюваного, застосування домашнього арешту та застави, як основного запобіжного заходу, буде недостатнім стримуючим фактором від реалізації встановлених ризиків і створить можливості для вчинення ним позапроцесуальних дій з метою перешкоджання кримінальному провадженню, оскільки остання володіючи засобами зв`язку зможе впливати на свідків, інших підозрюваних та інших осіб, можливих співучасників злочину, крім того суд враховує, що підозрюваний є внутрішньо переміщеною особою і не має постійного місця проживання, а орендовану квартиру має невдовзі звільнити.

Застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання чи особистої поруки для запобігання встановленим ризикам, буде недостатнім, оскільки виконання покладених на підозрюваного обов`язків буде залежати виключно від волі ОСОБА_5 та їх порушення не матиме для нього очевидних і достатньо суттєвих негативних наслідків, окрім того, жодна особа не звернулась до слідчого судді письмовим зобов`язанням про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Зазначені обставини та ризики, підтверджують недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, а вищевказані обставини виправдовують продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного.

Враховуючи, що у ході судового розгляду органом досудового розслідування у повному обсязі доведено обставини, визначені частиною 3 статті 199 КПК України, слідчий суддя зазначає про відсутність правових підстав для застосування відносно ОСОБА_5 іншого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Вказане може бути підставою для продовження строку застосування заходу забезпечення кримінального провадження.

3.7. Застосування альтернативного запобіжного заходу

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

За приписами ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у розмірі від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд враховує, що з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати за рішенням суду про звернення застави у дохід держави утримувала підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого - її внесення не призвело до втрати ним та його утриманцями засобів для гідного людини існування.

В рішенні від 20.11.2010 р. у справі «Мангурас проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені пунктом 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити явку обвинуваченого в судове засідання. Сума застави повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку. Іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб прибрати у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

При визначенні суми застави слідчий суддя враховує, що підозрюваний ОСОБА_5 має на утриманні двох неповнолітніх дітей, офіційно непрацевлаштований, а розмір доходу його дружини складає 9000 грн щомісяця, тобто сукупний дохід родини не перевищує 9000 грн на місяць, а тому виходячи з майнового стану підозрюваного вважає, що розмір застави 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

При цьому, в разі внесення підозрюваним застави, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на неї обов`язки передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України - прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора, суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; утримуватися від спілкування зі свідками у вказаному кримінальному провадженні, перелік яких визначає слідчий та прокурор.

3.8. Висновки за результатами розгляду клопотання

З урахуванням наведених обставин кримінального правопорушення та наданих слідчим доказів на підтвердження викладених у клопотанні доводів, що свідчать про набуття ОСОБА_5 статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ним інкримінованого йому злочину, про наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики вчинення ОСОБА_5 дій, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, то слідчий суддя, виходячи з положень ч. 6 ст. 193 КПК України, дійшов до висновку про наявність підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави та підстав для часткового задоволення клопотання.

На підставі вищевикладеного та керуючись 177, 178, 182, 183, 199 КПК України, слідчий суддя,-

постановив :

Клопотання слідчого задовольнити частково.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Криворізька установа виконання покарань (№3)» на 58 (п`ятдесят вісім) днів - до 18 вересня 2025 року включно.

Визначити ОСОБА_5 суму застави у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн., які необхідно внести на депозитний рахунок ТУДСА України у Дніпропетровській області до сплину терміну тримання під вартою.

При внесенні визначеної суми застави, ОСОБА_5 , - звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_5 , наступні обов`язки:

- прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб;

- не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає (перебуває) м. Кривого Рогу Дніпропетровської області без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання (перебування) та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади, у разі наявності, свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну;

- утримуватися від спілкування зі свідками у вказаному кримінальному провадженні перелік яких визначає слідчий та прокурор.

- носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити заставодавцю, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину та попередити його про обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного та його явки за викликом до слідчого, прокурора, суду, а також про наслідки не виконання цих обов`язків.

Покласти на заставодавця наступні обов`язки: забезпечувати належну поведінку підозрюваного; забезпечувати явку, належно повідомленого підозрюваного до слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора, суд про причини неявки підозрюваного.

Зобов`язати заставодавця забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків щодо повідомлення слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання або перебування.

Попередити заставодавця, що в разі невиконання покладених на нього та самим підозрюваним обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.

Зобов`язати прокурора Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 , негайно повідомити близького родича підозрюваного ОСОБА_5 про взяття під варту останнього.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Встановити строк дії ухвали до 18 вересня 2025 року включно.

Повний текст ухвали проголошено 28 липня 2025 року о 16-50 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1