Номер провадження: 11-сс/813/842/25
Справа № 522/7396/25 1-кс/522/2421/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю заявника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу заявника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 14.04.2025, якою було закрито провадження за клопотанням заявника ОСОБА_6 про тимчасовий доступ до речей та документів в межах к/п №0000012 від 20.02.2025, за ознаками вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було закрито провадження за клопотанням заявника ОСОБА_6 про тимчасовий доступ до речей та документів в межах к/п №0000012 від 20.02.2025 за ознаками вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя послався на те, що зі змісту поданого клопотання відсутні конкретні докази обґрунтування вимоги щодо забезпечення кримінального провадження стосовно тимчасового доступу до речей і документів, внаслідок чого відсутні підстави, передбачені ст. 163 КПК України, для надання доступу до інформації, яка знаходиться у володінні ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі заявник ОСОБА_6 не погодився із оскаржуваною ухвалою з огляду на наступні обставини:

- не відповідають дійсності посилання слідчого судді на те, що він не вийшов на відео-зв`язок у призначений день та час, натомість, судових рішень з приводу призначення відеоконференції в цьому провадженні не було постановлено, у зазначений день та час він був на зв`язку, проте конференцій не створювалось та не проводилось в підсистемі ВКЗ;

- поза увагою слідчого судді залишилось те, що ним у клопотанні було зазначено, що документи, до яких планується отримати тимчасовий доступ є предметами кримінального правопорушення, без яких подальше досудове розслідування кримінального провадження неможливе.

Посилаючись на викладені обставини, заявник ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та клопотання про тимчасовий доступ до речей та документів задовольнити.

Прокурор Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_7 в судове засідання апеляційного суду не з`явилась, не зважаючи на належне та своєчасне сповіщення про дату, час та місце апеляційного розгляду, натомість, звернулась до суду із клопотанням про проведення апеляційного розгляду без її участі, посилаючись на зайнятість у проведенні невідкладних процесуальних дій в іншому кримінальному провадженні.

Враховуючи неявку прокурора в судове засідання, колегія суддів, керуючись при цьому вимогами ч. 4 ст. 405 КПК України та з`ясувавши думку заявника ОСОБА_6 , вважає за можливе апеляційний розгляд проводити без участі прокурора.

Заслухавши доповідь судді, пояснення заявника ОСОБА_6 , який вимоги апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити, проаналізувавши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При цьому ч. 1 ст. 24 КПК України встановлює, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Частина 3 ст. 26 КПК України передбачає, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що віднесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Апеляційний суд враховує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Мельник проти України», право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Приймаючи до розгляду вищевказану апеляційну скаргу заявника ОСОБА_6 , суд апеляційної інстанції враховує те, що п. 10 ч. 1 ст. 309 КПК України передбачена можливість оскарження в апеляційному порядку лише ухвали слідчого судді про тимчасовий доступ до речей і документів, яким дозволено вилучення речей і документів, які посвідчують користування правом на здійснення підприємницької діяльності, або інших, за відсутності яких фізична особа-підприємець чи юридична особа позбавляються можливості здійснювати свою діяльність, натомість, відповідно до приписів ч. 3 ст. 309 КПК України, скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Разом із тим, ст. 8 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст та спрямованість діяльності держави.

Частиною 1 ст. 9 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 18 ст. 3 КПК України передбачено, що слідчий суддя суддя суду 1-ої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

При вирішенні питання щодо допуску апеляційної скарги заявника ОСОБА_6 до розгляду, апеляційний суд керується правовою позицію, викладеною в постанові Великої Палати Верховного суду від 23.05.2018 у справі №243/6674/17-к (провадження №13-16cво18), в п. 27 якої зазначено, що оскільки слідчий суддя прийняв рішення, яке не передбачене КПК України, то суду апеляційної інстанції під час вирішення питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою на це рішення слід було керуватися приписами ч. 6 ст. 9 КПК України щодо застосування загальних засад кримінального провадження, визначених ч. 1 ст. 7 КПК України. Однією з таких засад є забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності (п. 17 ч. 1 ст. 7 КПК). Зміст цієї засади розкрито у ст. 24 КПК України, згідно з ч. 1 якої кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Вимогами ч. 1 ст. 160 КПК України передбачено, що сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у ст. 161 цього Кодексу. Слідчий має право звернутися із зазначеним клопотанням за погодженням з прокурором.

Із системного аналізу положень ст. 163 КПК України можна дійти висновку про те, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду клопотання сторони кримінального провадження про тимчасовий доступ до речей та документів може бути про надання такого дозволу або відмову в його наданні.

Так, відповідно до резолютивної частини оскаржуваної ухвали, слідчий суддя за результатами розгляду клопотання заявника ОСОБА_6 про тимчасовий доступ до речей та документів закрив провадження за таким клопотанням (а.с. 11), тобто постановив рішення, яке прямо не передбачено вимогами кримінального процесуального закону.

За встановлених обставин, колегія суддів доходить висновку про те, що вищевказані допущені слідчим суддею порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними в розумінні приписів ст. 412 КПК України та перешкодили постановленню законного й обґрунтованого судового рішення, що, в свою чергу, є підставою для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді.

Водночас, дослідивши зміст клопотання заявника ОСОБА_6 про тимчасовий доступ до речей та документів в межах к/п №0000012, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Положення ч. 1 ст. 160 КПК України встановлюють вичерпний перелік осіб, які мають право звернутись слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, а саме сторони кримінального провадження.

В свою чергу, відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 3 КПК України, сторона кримінального провадження з боку обвинувачення є слідчий, дізнавач, керівник органу досудового розслідування, керівник органу дізнання, прокурор, а також потерпілий, його представник та законний представник у випадках, установлених цим Кодексом; з боку захисту: підозрюваний, особа, стосовно якої зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, але не повідомлено про підозру у зв`язку з її смертю, обвинувачений (підсудний), засуджений, виправданий, особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, їхні захисники та законні представники.

На підставі аналізу матеріалів провадження, долучених до клопотання, зокрема, витягу з ЄРДР, а також з огляду на положення ч. 1 ст. 60 КПК України, вбачається, що ОСОБА_6 в даному к/п №0000012 має процесуальний статус заявника, оскільки за його заявою були внесені відомості до ЄРДР за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, зокрема, за фактом надання ОСОБА_8 , на підставі довіреності від ОСОБА_9 , до ІНФОРМАЦІЯ_1 підробленого правовстановлюючого документу другого примірника договору дарування на 1/5 частину будинку за адресою: АДРЕСА_1 для оформлення правочину договору дарування №2-463 від 13.08.2020 (а.с. 2).

При цьому, ч 2 ст. 60 КПК України містить вичерпний перелік прав заявника у кримінальному провадженні, серед яких: 1) отримання від органу, до якого він подав заяву, документ, що підтверджує її прийняття і реєстрацію ; 1-1) отримання витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань; 2) подання на підтвердження своєї заяви речей і документів; 3) отримання інформації про закінчення досудового розслідування.

Натомість, відповідно до приписів ст. 160 КПК України, заявник у кримінальному провадженні не наділений правом на звернення до слідчого судді із відповідним клопотанням про тимчасовий доступ до речей та документів, натомість, таке клопотання має право подати потерпілий, або його представник (законний представник).

В свою чергу, згідно із ч. 1 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки» діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

В цьому контексті суд апеляційної інстанції зауважує на тому, що долучені заявником ОСОБА_6 до клопотання про тимчасовий доступ до речей та документів матеріали не містять жодних відомостей стосовно того, що останньому в результаті вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч 4 ст. 358 КК України було спричинено будь-яку моральну, фізичну або майнову шкоду.

Відтак, жодних підтверджень того, що заявник ОСОБА_6 в межах даного к/п №0000012 є потерпілою особою матеріали судового провадження не містять.

З урахуванням викладених обставин, апеляційний суд констатує, що заявник ОСОБА_6 в даному кримінальному провадженні не наділений правом на звернення до слідчого судді в порядку ст. 160 КПК України із клопотанням про тимчасовий доступ до речей та документів, оскільки не має процесуального статусу потерпілого в зазначеному кримінальному провадженні.

Норми чинного кримінального процесуального закону не містять прямого регулювання дій слідчого судді у разі встановлення того, що клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів подано особою, яка не міститься в переліку, визначеному ч. 1 ст. 160, п. 19 ч. 1 ст. 3 КПК України.

Разом із тим, ч. 6 ст. 9 КПК України передбачено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

В свою чергу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 304 КПК України, скарга на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора повертається, якщо: 1) скаргу подала особа, яка не має права подавати скаргу; 2) скарга не підлягає розгляду в цьому суді; 3) скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Підсумовуючи викладене та враховуючи вищевикладені положення закону, апеляційний суд, скасовуючи оскаржувану ухвалу слідчого судді внаслідок допущення істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та постановляючи нову ухвалу, вважає за необхідне в даному випадку застосувати за аналогією закону положення ч. 2 ст. 304 КПК України та повернути клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів в межах к/п №0000012 заявнику ОСОБА_6 як особі, яка не має права подавати таке клопотання з огляду на положення ч. 1 ст. 160, п. 19 ч. 1 ст. 3 КПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Пункт 3 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачає, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, згідно вимог ч. 1 ст. 412 КПК України, є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

На підставі викладеного, апеляційний суд дійшов висновку про те, що слідчий суддя у даному випадку допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, а саме: постановив рішення про закриття провадження за клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, можливість ухвалення якого вимогами чинного КПК України не передбачена.

За наведених вище обставин, апеляційна скарга заявника ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню із постановленням нової ухвали про повернення клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів в межах к/п №0000012 заявнику ОСОБА_6 як особі, яка не має права подавати таке клопотання в силу положень ч. 1 ст. 160, п. 19 ч. 1 ст. 3 КПК України.

Керуючись ст.ст. 3, 7, 9, 24, 160, 370, 404, 407, 409, 412, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 14.04.2025, якою було закрито провадження за клопотанням заявника ОСОБА_6 про тимчасовий доступ до речей та документів в межах к/п №0000012 від 20.02.2025 за ознаками вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання заявника ОСОБА_6 про тимчасовий доступ до речей та документів в межах к/п №0000012 від 20.02.2025 за ознаками вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України повернути заявнику ОСОБА_6 з підстав, викладених в мотивувальній частині ухвали.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4