25.06.2025
Справа № 642/3954/23
Провадження № 1-кс/642/900/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2025 слідчий суддя Холодногірського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , представника власника майна адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про скасування арешту майна,

ВСТАНОВИВ:

18 червня 2025 року адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_4 , звернувся до Холодногірського районного суду м. Харкова з клопотанням про скасування арешту майна.

В обґрунтування клопотання зазначив, що 14.07.2023 слідчим суддею Холодногірського районного суду м. Харкова у справі № 643/3954/23 накладено арешт на майно ОСОБА_4 , а саме на: земельну ділянку, площею 0,08 га, з кадастровим номером :13:001:0096 у АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 000), яка належить на праві приватної власності ОСОБА_4 ; незавершене будівництво житлового будинку, готовністю 62%, адресою якого вказано АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - 000), яке належить ОСОБА_4

19.06.2025 через систему «Електронний суд» надійшли заперечення прокурора Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_5 на клопотання про скасування арешту майна.

На обґрунтування заперечень зазначає, що ухвалою Харківського апеляційного суду від 24.10.2023 за результатами розгляду апеляційної скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах власника майна ОСОБА_4 ухвалу слідчого судді від 14.07.2023 про арешт майна залишено без змін. При цьому, в мотивувальній частині вказаної ухвали суд апеляційної інстанції зазначив, зокрема, що відповідний захід забезпечення кримінального провадження не позбавляє набувача прав володіти та користуватися цим майном в повному обсязі. На теперішній час, з урахуванням прийнятих процесуальних рішень про об`єднання матеріалів досудових розслідувань, досудове розслідування за фактом заволодіння шляхом обману, з використанням завідомо підроблених документів, зокрема, земельною ділянкою та об`єктом незавершеного будівництва по АДРЕСА_1 здійснюється у кримінальному провадженні за №0000090 від 30.01.2021. Встановлено, зокрема, що колишній власник відповідного майна ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Челищево Ізносковського району Калузької області (росія), про що Тверським відділом запису актів цивільного стану Управління запису актів цивільного стану міста Москви 04.10.2008 складено відповідне свідоцтво про смерть, викладене на бланку серії ІV НОМЕР_1 . Можливі спадкоємці за заповітом або за законом в установленому законом порядку своїх спадкових прав не оформили, спадщина у виді нерухомого майна, розташованого на території м. Харкова, після спливу 1 року з моменту смерті ОСОБА_6 , підлягала переходу у власність Харківської міської територіальної громади в особі Харківської міської ради за правилами відумерлості спадщини за місцем її відкриття (ст.1277 ЦК України). Досудовим розслідуванням встановлено, що 10.06.2020 з порушенням передбачених абз.1 ч.5 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у чинній на той час редакції) вимог щодо проведення державної реєстрації права власності в межах областей за місцезнаходженням нерухомого майна, до Державного реєстру прав внесено відомості від імені приватного нотаріуса Бориспільського РНО Київської області ОСОБА_7 (вул. Європейська, 7 м. Бориспіль Київської області) про проведену за ТОВ «ФАРІНБУД» () державну реєстрацію права власності на зазначене майно. У подальшому вказане нерухоме майно передане до статутного фонду іншого, спеціально створеного для цього, ТОВ «РАФІНБУД» (ідентифікаційний код: 43699384), за яким державним реєстратором виконавчого комітету Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області ОСОБА_8 (вул. Дніпровська, 213 м. Мерефа Харківського району Харківської області). Після цього, державним реєстратором Печенізької районної державної адміністрації Харківської області ОСОБА_9 (вул. Незалежності, 48 смт. Печеніги Печенізького району Харківської області) проведено реєстрацію змін розділу, відкритого щодо об`єкта нерухомого майна з реєстраційним номером 000 (незавершене будівництво житлового будинку, готовністю 62%), а саме: адресу вищевказаного незавершеного будівництва змінено з АДРЕСА_2 . У подальшому на підставі договору купівлі-продажу від 19.02.2021, посвідченого приватним нотаріусом Харківського МНО ОСОБА_10 (реєстровий №279), укладеного між ТОВ «РАФІНБУД» в особі директора ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , за останньою зареєстроване право власності на незавершене будівництво по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, номер відомостей про речове право - 40634727) та земельну ділянку з кадастровим номером 0:13:001:0096 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, номер відомостей про речове право 40634794). Далі ОСОБА_12 , діючи під організаційним керівництвом ОСОБА_13 , відчужила згадане нерухоме майно на користь ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу, від 26.12.2022, посвідченим приватним нотаріусом Харківського МНО ОСОБА_10 (реєстровий №614), (номери відомостей про речове право: 48824859; 48824903). Встановлено, що співучасники шахрайства, діючи за попередньою змовою у групі, під організаційним керівництвом ОСОБА_13 , своїми умисними діями заволоділи шляхом обману вказаними чужими для них об`єктами нерухомого майна, ринкова вартість яких станом на 10.06.2020, згідно висновку судової оціночно-будівельної експертизи №22750/11158 від 16.12.2024 становить у сукупному розмірі - 2 321 473 грн. Зазначив, що не впливає на обгрунтованість арешту відповідного нерухомого майна стверджуваний автором клопотання статус ОСОБА_4 , як добросовісного набувача цього майна, оскільки згідно абз.2 ч.10 ст.170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою збереження речових доказів. На теперішній час продовжують існувати підстави арешту вищевказаного нерухомого майна, накладеного ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду міста Харкова від 14.07.2023 шляхом заборони його відчуження. Права користування відповідним нерухомим майном ОСОБА_4 згаданою ухвалою слідчого судді від 14.07.2023 позбавлено не було. Водночас, за відсутності арешту майна існує висока ймовірність відчуження ОСОБА_4 згаданого майна третім особам. На теперішній час відсутні підстави для скасування арешту, накладеного на відповідне нерухоме майно, тому просив відмовити у задоволенні клопотання.

У судовому засіданні представник власника майна адвокат ОСОБА_3 клопотання підтримав та зазначив, що тривалий час проводиться досудове розслідування, вказаний будинок та земельна ділянка були придбані за допомогою ріелтора. Власник майна не може отримати будівельний паспорт, оскільки правовстановлюючі документи виконані на 60 відсотків. У кримінальному провадженні немає потерпілого, будь-якого цивільного позову, у територіальної громади відсутні претензії. ОСОБА_4 є добросовісним набувачем, був допитаний у якості свідка, на даний час проходить військову службу та накладений арешт заважає йому в реалізації його прав стосовно цього майна.

Прокурор в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про дату і час розгляду клопотань, надав заперечення в яких просив відмовити у задоволенні клопотання про скасування арешту майна.

Відповідно до вимог ч. 1 і 3 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Дослідивши зміст поданого клопотання, надані матеріали на підтвердження заявлених доводів, письмові заперечення прокурора, вислухавши представника власника майна у судовому засіданні, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 14.07.2023 було накладено арешт на майно, а саме:

- земельну ділянку, площею 0,08 га, з кадастровим номером :13:001:0096 у АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 000), право власності на яку на час звернення з клопотанням до суду зареєстроване за ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 );

- незавершене будівництво житлового будинку, готовністю 62%, адресою якого вказано АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - 000), право власності на який на час звернення з клопотанням до суду зареєстроване за ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 );

- незавершене будівництво житлового будинку, готовністю 62%, адресою якого вказано АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта в Реєстрі прав власності на нерухоме майно - 19795182), право власності на який на час звернення з клопотанням до суду зареєстроване за ОСОБА_6 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ), шляхом заборони будь-яким особам здійснювати відчуження вказаних об`єктів нерухомого майна та розпоряджатися ними.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду від 24.10.2023 апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 залишено без задоволення. Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 14.07.2023 про арешт майна залишено без змін.

Відповідно до статті 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У відповідності до положень статей 7, 16 КПК України, встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Положення кримінального процесуального Закону кореспондуються із ст. 41 Конституції України та ст. ст. 316, 317, 321 ЦК України, відповідно до яких ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до положень статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно пункту 1 частини 2 статті 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до частини 3 статті 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до, зокрема, передачі майна. На теперішній час продовжують існувати підстави арешту вищевказаних об`єктів нерухомого майна, накладеного ухвалою слідчого судді від 04.07.2023 шляхом заборони відчуження. Права користування об`єктами нерухомого майна ОСОБА_4 вказаною ухвалою слідчого судді позбавлено не було.

Частиною 4 ст. 173 КПК України визначено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Отже, нормами КПК України визначені виключно дві підстави коли арешт майна має бути скасованим повністю або частково, а саме, якщо відпали підстави його застосування або арешт було накладено необґрунтовано.

Арештоване майно на даний час є речовим доказом, має суттєве значення для кримінального провадження і накладення арешту було зумовлено метою запобігання його приховування, знищення чи спотворення.

Представником власника майна адвокатом ОСОБА_3 не наведено достатніх відомостей про те, що вказане у клопотанні майно втратило доказове значення для кримінального провадження і відсутні підстави для подальшого застосування арешту майна.

Окрім того, викладені у клопотанні обставини не спростували підстав для накладення арешту, які зазначені в ухвалі слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 14.07.2023, накладений арешт не може вважатися необґрунтованим, а тому підстави для його скасування відсутні.

Слідчий суддя, зазначає, що ухвалою суду від 14.07.2023 було накладено арешт на нерухоме майно з забороною лише його відчуження та розпорядження без заборони користування таким майном.

Щодо тверджень захисника про те, що ОСОБА_4 є добросовісним набувачем відповідного майна, то згідно абз. 2 ч. 10 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою збереження речових доказів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини як джерела права, суд зобов`язаний обґрунтовувати своє рішення, але це не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, а міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від його характеру (рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Салов проти України», «Проніна проти України», «Серявін та інші проти України», «Руїс Торіха проти Іспанії»).

За наведених обставин, враховуючи, що майно, яке перебуває під арештом, відповідаючи критеріям ст. 98 КПК України, відноситься до речових доказів у кримінальному провадженні, на який було обґрунтовано накладено арешт ухвалою слідчого судді, а також необхідність у накладенні арешту полягає в збереженні речових доказів, що передбачено ч. 2 ст. 170 КПК України, потреба у застосуванні арешту на вказане майно не відпала, тому підстав для скасування арешту не вбачається.

З урахуванням вищезазначеного в задоволенні клопотання представника власника майна ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 14.07.2023 слід відмовити.

Ухвали слідчого судді про відмову в скасуванні арешту майна, і про повне або часткове скасування арешту майна відповідно до положень п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК України у взаємозв`язку зі статтями 170, 173, 174 КПК України апеляційному оскарженню не підлягають, що узгоджується з позицією об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 20 травня 2024 року у справі № 712/191/23 (провадження № 51-3208кмо23).

Встановлення законодавцем такого обмеження права на апеляційне оскарження рішень слідчих суддів має легітимну мету, не порушує принципу пропорційності між гарантованими правами особи у ст. 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та суспільною необхідністю, а також відповідає принципу правової визначеності.

При цьому відмова у скасуванні арешту майна не позбавляє особу права звернутися до суду з повторним клопотанням про скасування арешту майна в порядку ст. 174 КПК України як на досудовому розслідуванні, так і під час судового провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 170,173, 174, 309 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника власника майна ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 25.06.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1