Справа № 331/25/25
Провадження № 1-кп/331/422/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2025 року Олександрівський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі в порядку спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченої (in absentia) кримінальне провадження №0001092, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 грудня 2024 року,

за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася у с. Петрівка Якимівського району Запорізької області, українки, громадянки України, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст. 111-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У складі Державної кримінально-виконавчої служби України діяла державна установа «ІНФОРМАЦІЯ_8» (далі - ДУ «ІНФОРМАЦІЯ_8»), яка була установою закритого типу та відповідно до діючого законодавства здійснювала правозастосовні та правоохоронні функції.

Відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 14.05.2021 № 940/к на посаду начальника ДУ «ІНФОРМАЦІЯ_8» з 17.05.2021 призначена підполковник внутрішньої служби ОСОБА_5 .

Згідно із наказом Міністерства юстиції України від 23.09.2021 № 3371/5 «Про перейменування державної установи «ІНФОРМАЦІЯ_8 та затвердження Положення про неї» вказана установа перейменована в державну установу «ІНФОРМАЦІЯ_7», яка зареєстрована в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за номером 08563518 та розташована за адресою: АДРЕСА_2.

Згідно із положенням про ДУ «ІНФОРМАЦІЯ_7», основним завданням виправної колонії є:

- виконання покарань у виді позбавлення волі на певний строк;

- дотримання прав осіб, які тримаються у виправній колонії, вимог нормативно-правових актів щодо виконання і відбування кримінальних покарань, реалізації законних прав та інтересів.

Виправна колонія у своїй діяльності керується Конституцією України, Кримінальним, Кримінальним процесуальним, Кримінально-виконавчим кодексами України, Законами України «Про попереднє ув`язнення», «Про державну кримінально-виконавчу службу України» та іншими нормативно-правовими актами України.

Відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 29.11.2021 № 2839/к у зв`язку із перейменуванням державної установи «ІНФОРМАЦІЯ_8 в державну установу «ІНФОРМАЦІЯ_7» вважати, що підполковник внутрішньої служби ОСОБА_5 обіймає посаду начальника державної установи «ІНФОРМАЦІЯ_7».

Окрім того, згідно із ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів» до правоохоронних органів відносяться органи та установи виконання покарань.

Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки 24.08.1991 схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

Положеннями статей 1 та 2 Основного Закону України - Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Відповідно до ч. 1 ст. 17, ч. 1 ст. 65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

Статтями 132, 133 Конституції України визначено, що територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. До системи адміністративно-територіального устрою України входить АР Крим, області, зокрема, Запорізька область, а також райони, міста, райони у містах, селища і села.

Згідно з вимогами ст.ст. 72, 73 Конституції України питання про зміну території України вирішуються виключно всеукраїнським референдумом, який призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їхніх повноважень, встановлених Конституцією, та проголошується за народною ініціативою на вимогу не менш як трьох мільйонів громадян України, які мають право голосу, за умови, що підписи щодо призначення референдуму зібрано не менш як у двох третинах областей і не менш як по сто тисяч підписів у кожній області.

Упродовж 2013 року у зв`язку з демократичними процесами, які відбувалися на території України, у представників влади Російської Федерації (далі - РФ) та службових осіб з числа керівництва Збройних Сил РФ, досудове розслідування та судовий розгляд щодо яких здійснюється в інших кримінальних провадженнях, виник злочинний умисел на вчинення протиправних дій, спрямованих на порушення суверенітету і територіальної цілісності України, зміну меж її території та державного кордону, порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Свою злочинну мету співучасники з числа представників влади та Збройних Сил РФ вирішили досягти шляхом ведення агресивної війни проти України з використанням підпорядкованих підрозділів і військовослужбовців Збройних Сил РФ, у тому числі дислокованих на підставі міжнародних угод на території АР Крим і м. Севастополя, а також залучення до виконання злочинного плану інших осіб, у тому числі громадян України та РФ, створення і фінансування незаконних збройних формувань та вчинення інших злочинів.

При цьому, вони усвідомлювали, що такі протиправні дії призведуть до порушення суверенітету і територіальної недоторканості України, незаконної зміни меж її території та державного кордону, заподіяння значних матеріальних збитків та інших тяжких наслідків, передбачали і прагнули їх настання.

З метою реалізації вказаного умислу впродовж 2013 року на території РФ службові особи Генерального штабу Збройних Сил РФ (далі - ГШ ЗС РФ), на виконання наказів та під безпосереднім керівництвом представників влади та службових осіб Збройних Сил РФ, досудове розслідування та судовий розгляд щодо яких здійснюється в інших кримінальних провадженнях, розробили злочинний план, яким передбачалося для досягнення військово-політичних цілей РФ, що, на думку співучасників, були прямо пов`язані із необхідністю незаконної окупації та подальшої анексії АР Крим, м. Севастополя та південно-східних регіонів України, поряд із застосуванням політичних, дипломатичних, економічних та інформаційних заходів, використання протестного потенціалу населення південно-східних регіонів України для організації сепаратистських референдумів, спрямованих на порушення територіальної цілісності України.

Міжнародно визнаною датою початку тимчасової окупації Російською Федерацією окремих територій України є 19.02.2014.

З моменту установлення РФ із застосуванням збройних формувань контролю над об`єктами нафтогазовидобування України 19.02.2014 та над територією АРК та м. Севастополя, включаючи військові об`єкти та органи державної влади, видачі РФ розпоряджень населенню, що проживає на території АРК та м. Севастополя та подальшої заміни державної влади на вказаній території Російською Федерацією, розміщення РФ військових сил на вказаній території з метою забезпечення влади РФ з 20.02.2014 розпочався міжнародний збройний конфлікт між Україною та РФ, який триває до цього часу.

З метою повномасштабного військового вторгнення, починаючи з 2021 року по лютий 2022 року, на території РФ, Республіки Білорусь та тимчасово окупованій території України сконцентрувались значні сили ЗС РФ, інші збройні формування РФ та підконтрольні їм іррегулярні угруповання.

Після цього 24.02.2022 Президент РФ оголосив початок так званої «спеціальної військової операції».

Того самого дня, 24.02.2022, військовослужбовці ЗС РФ шляхом збройної агресії з погрозою застосування зброї та фактично застосовуючи її, незаконно вторглись на територію України через державні кордони України в Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, Запорізькій, Київській та інших областях, де здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та окупували частину вказаної території, у тому числі частину Запорізької області.

На підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ (з урахуванням змін, внесених указами Президента України), в Україні введено воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, який триває до теперішнього часу.

Факт повномасштабного збройного вторгнення не приховувався владою РФ, а також встановлений рішеннями міжнародних організацій, зокрема, резолюцією Генеральної асамблеї ООН ES-11/1 від 02.03.2022 «Про агресію проти України», п. п. 1, 3 Висновку 300 (2022) Парламентської Асамблеї Ради Європи «Наслідки агресії Російської Федерації проти України», п. п. 17, 18 Наказу від 16.03.2022 за клопотанням про вжиття тимчасових заходів у справі «Звинувачення в геноциді відповідно до Конвенції про запобігання злочину геноциду та покарання за нього» (Україна проти РФ та ін.)».

Приблизно 27-28 лютого 2022 року військовослужбовці Збройних Сил РФ шляхом збройної агресії здійснили тимчасову окупацію території міста Бердянська Запорізької області з державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями, іншими об`єктами.

Після встановлення 26.02.2022 збройними формуваннями РФ загального контролю на частині території Запорізької області з метою встановлення окупаційної адміністрації РФ, державними органами і структурами РФ, функціонально відповідальними за управління тимчасово окупованими територіями, створено підконтрольні РФ самопроголошені органи, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували властиві органам державної влади та органам місцевого самоврядування функції, у тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг.

Згідно із п. 7 ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 75 від 25.04.2022, серед інших, Бердянський район (Бердянська міська територіальна громада) Запорізької області віднесені до Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).

Під час тимчасової окупації території України, з моменту силового захвату будівель і території ДУ «ІНФОРМАЦІЯ_7» представниками ЗС РФ, представники окупаційної влади неодноразово схиляли працівників вказаної установи виконання покарань до співпраці та перехід на ворожу сторону, обіцяючи грошове забезпечення на постійній основі та можливість кар`єрного зростання. При цьому, представники окупаційної влади, що незаконно діяла на тимчасово окупованій території Запорізької області, повернули ДУ «ІНФОРМАЦІЯ_7» колишню назву - «ІНФОРМАЦІЯ_8», яка продовжила своє функціонування та виконання поставлених завдань.

У свою чергу, начальник ДУ «ІНФОРМАЦІЯ_7» ОСОБА_5 продовжила виконувати свої функціональні обов`язки і забезпечувала діяльність установи, незважаючи на те, що згідно із наказом Міністерства юстиції України від 13.05.2022 №1951/5 в цій установі оголошено простій з 14.05.2022 до закінчення дії воєнного стану.

На підставі поданої заяви та відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 29.07.2022 № 3184/5 ОСОБА_5 звільнена із посади начальника ДУ «ІНФОРМАЦІЯ_7» за власним бажанням.

Протягом червня-липня 2022 року окупаційні органи влади на тимчасово окупованій території Запорізької області, а саме: так званої «Военно-гражданской администрации города Мелитополь», провели інвентаризацію та реструктуризацію органів і установ виконання покарань, за результатами якої у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 01.08.2022, представниками окупаційної влади у м. Мелітополі Запорізької області за адресою: АДРЕСА_3, утворено непередбачений законодавством України правоохоронний орган - «Управление службы исполнения наказаний по Запорожской области», якому присвоєно реєстраційний номер та на який тимчасово покладено правоохоронні функції, пов`язані із діяльністю з управління та експлуатації в`язниць, виправних колоній та інших місць позбавлення волі, а також щодо надання послуг реабілітаційної допомоги колишнім засудженим.

До складу цього незаконного утворення, яке виконувало функції правоохоронного органу, також увійшла непередбачена законодавством України установа - «ІНФОРМАЦІЯ_8», розташована за адресою: АДРЕСА_2, яка виконувала правоохоронні функції, пов`язані із діяльністю з управління та експлуатації в`язниць, виправних колоній та інших місць позбавлення волі, а також щодо надання послуг реабілітаційної допомоги колишнім засудженим.

При цьому, у невстановлених досудовим розслідуванням місці та час, але не пізніше 01.08.2022, у громадянки України ОСОБА_5 виник злочинний умисел на вчинення колабораційної діяльності шляхом зайняття посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій РФ території Запорізької області.

Так, ОСОБА_5 у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 01.08.2022, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, керуючись корисливим мотивом, спрямованим на отримання на постійній основі грошового забезпечення від російських окупаційних сил у розмірі біля 80000 російських рублів, надала добровільну згоду та була призначена у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території Запорізької області, на посаду «начальника» «ІНФОРМАЦІЯ_8» Управления службы исполнения наказаний по Запорожской области», яку вона займала до моменту ліквідації такої установи у листопаді 2022 року.

Після цього відповідно до указу представника окупаційної влади так званого «губернатора Запорізької області» від 15.11.2023 № 106-у прийнято рішення про ліквідацію «Управления службы исполнения наказаний по Запорожской области».

Натомість, на його основі та матеріальних ресурсах 22.11.2022 представники окупаційної влади на тимчасово окупованих територіях Запорізької області створили та зареєстрували в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб РФ за номером 349, індивідуальний податковий номер , непередбачений законодавством України правоохоронний орган - «Управление федеральной службы исполнения наказаний по Запорожской области», розташоване за адресою: АДРЕСА_3.

До складу цього незаконного утворення, яке виконувало функції правоохоронного органу, також увійшла непередбачена законодавством України установа - «Федеральное казенное учреждение «Исправильтельная колония № 2 Управления федеральной службы исполнения наказаний по Запорожской области», створена 13.02.2023 відповідно до Розпорядження Уряду РФ від 23.01.2023 № 97-р та зареєстрована в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб РФ за номером 660, індивідуальний податковий номер , розташована за адресою: АДРЕСА_2, яка виконувала правоохоронні функції, пов`язані із діяльністю з управління та експлуатації в`язниць, виправних колоній та інших місць позбавлення волі, а також щодо надання послуг реабілітаційної допомоги колишнім засудженим.

При цьому, у невстановлені досудовим розслідуванням місці та час, але не пізніше 19.04.2023, у громадянки України ОСОБА_5 виник злочинний умисел на продовження колабораційної діяльності шляхом зайняття посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій РФ території Запорізької області.

Так, ОСОБА_5 у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 19.04.2023, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, керуючись корисливим мотивом, спрямованим на отримання на постійній основі грошового забезпечення від російських окупаційних сил, надала добровільну згоду та була призначена у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території Запорізької області, на посаду «начальника» «Федерального казенного учреждения «Исправильтельная колония № 2 Управления федеральной службы исполнения наказаний по Запорожской области», яку вона займала до 10.07.2023 включно.

Прокурор у судовому засіданні обвинувачення підтримав у повному обсязі, зазначив про відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин. Також він просив призначити ОСОБА_5 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років з позбавленням права обіймати посади в будь-яких органах влади та правоохоронних органах на строк п`ятнадцять років. Окрім того, він просив вирішити питання про речові докази і залишити без змін обраний обвинуваченій під час досудового розслідування запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні допит обвинуваченої ОСОБА_5 не здійснювався через проведення судового розгляду в порядку спеціального судового провадження на підставі ч.3 ст.323 КПК України та ухвали суду від 17.03.2025. При цьому, обвинувачена викликалася до суду через засоби масової інформації, зокрема, шляхом опублікування повісток про виклик у газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора України, а також шляхом розміщення оголошення про її виклик на офіційному веб-сайті Олександрівського районного суду міста Запоріжжя (до перейменування - Жовтневого районного суду м. Запоріжжя). Крім того, повістки про виклик обвинуваченої вручались особисто її захиснику - адвокату ОСОБА_4 .

Обвинувачена ОСОБА_5 жодного разу до суду не прибула, заяв про неможливість взяти участь у судовому розгляді суду не подала, письмових пояснень із повідомленням поважності причин своєї неявки до суду не надіслала, що свідчить про її небажання скористатися передбаченими чинним КПК України правами обвинуваченого.

Судом встановлено, що дане кримінальне провадження за відсутності обвинуваченої (in absentia) відповідає загальним засадам кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених чинним законодавством. Стороною обвинувачення, захисником обвинуваченої та судом використані всі передбачені законом можливості для дотримання прав обвинуваченої, зокрема, права на захист, на доступ до правосуддя, на таємницю спілкування, на невтручання у приватне життя.

У судових дебатах захисник обвинуваченої - адвокат ОСОБА_4 зазначив, що він не мав можливості спілкуватися зі ОСОБА_5 через її перебування на тимчасово окупованій території, у зв`язку з чим він не мав можливості дізнатися її позицію з приводу пред`явленого їй обвинувачення за ч. 7 ст. 111-1 КК України. У той же час, він наполягав на тому, що під час судового розгляду не вдалося достовірно встановити факт відсутності тиску чи погроз з боку збройних формувань РФ на його підзахисну, зокрема, через відсутність можливості її допиту. Крім того, він звернув увагу на те, що допитані під час судового розгляду свідки у більшій частині надавали пояснення про обставини, які їм стали відомі з чужих слів, і вони не були постійно присутні біля ОСОБА_5 , щоб достовірно підтвердити факт нездійснення на неї жодного впливу. Це, за твердженням захисника, свідчить про недоведеність факту добровільності зайняття ОСОБА_5 посади в незаконних правоохоронних органах, створених та тимчасово окупованій території України і, відповідно, її вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України. Тому він просив виправдати ОСОБА_5 за ч. 7 ст. 111-1 КК України у зв`язку з недоведеністю в її діянні складу даного кримінального правопорушення.

Однак, незважаючи на позицію захисника, дослідивши безпосередньо в судовому засіданні надані стороною обвинувачення докази, суд приходить до висновку про те, що вина ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, повністю підтверджується наступними доказами, які відповідають вимогам, передбаченим у ст.ст. 84-88 КПК України.

Так, допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що станом на 22.02.2022 він працював у ДУ «ІНФОРМАЦІЯ_9», яка знаходилася за адресою: АДРЕСА_4. Після початку повномасштабного вторгнення установу перевели на посилений режим несення служби, який передбачав, що начальники перебували на казарменому положенні, а молодші інспектори чергували у режимі - 1 через 2 доби. 27.02.2022 приблизно о 19:00 год. до установи під`їхала техніка з російськими номерами, з якої вийшли озброєні люди. Їм назустріч вийшла начальник установи ОСОБА_5 , після спілкування з якою озброєні люди зайшли до установи, арештували всіх співробітників і розвели по різних приміщеннях. Після цього росіяни разом з начальником установи та першим заступником начальника установи обійшли всю територію установи. Потім, приблизно об 11:00 год. вечора росіяни знову зібрали всіх співробітників, оголосили, що беруть все під свій контроль, і відпустили їх додому. Залишилися лише ОСОБА_5 та ОСОБА_7 . При цьому, ОСОБА_5 сказала, щоб усі співробітники залишалися вдома на телефонному зв`язку. Приблизно через 1 чи 2 доби ОСОБА_5 зателефонувала заступникам і начальникам відділів і служб і сказала прийти в штаб установи. Вони всі прийшли у штаб установи, де вона сказала, що вони будуть виконувати надані державою функції, після цього вони почали організовувати дозвілля засуджених. До 14 травня 2022 року установа ще працювала за українським законодавством, а з 14 травня 2022 року було оголошено простій. У зв`язку з цим з 14.05.2022 свідок перестав ходити на роботу. Приблизно у перших числах березня 2022 року ОСОБА_5 зібрала працівників установи через оголошення у їх робочій групі у «Телеграмі». До штабу установи зайшли російські військові під командуванням чоловіка, якого називали ОСОБА_22. В президії сиділи начальник і перший заступник начальника установи. Із трибуни цей російський командир почав їм розповідати, хто він, і запропонував перейти на бік Російської Федерації. На той час майже всі відмовилися, крім 3 молодших інспекторів. На цьому зібранні ОСОБА_5 просто сиділа в президії і жодної агітаційної діяльності не проводила. Але вже після того, як прийшов наказ про простій, приблизно на початку червня 2022 року, через оголошення у їх робочій групі у «Телеграмі» вона знову зібрала співробітників колонії для того, щоб зробити оголошення. Коли вони прийшли, перед початком зборів свідок особисто спілкувався зі ОСОБА_5 . Вона йому повідомила про те, що ці збори за її особистою ініціативою, оскільки їх рано чи пізно примусять визначитися зі своєю позицією, тому вона хотіла зібрати списки тих, хто погодиться працювати за російським законодавством. На цих зборах російських військових вже не було. В президії сиділа ОСОБА_5 і її перший заступник. Вона запитала про те, хто хоче працювати під Росією, і сказала подати відповідні списки начальникам відділів і служб, які ті мали надати їй через відділ кадрів. На запитання про те, чи продовжить сама ОСОБА_5 працювати далі, вона повідомила, що звільниться і поїде до мами у м. Мелітополь. Свідку відомо, що рапорт вона писала і Мінюст її звільнив у серпні місяці, але вона до м. Мелітополя не поїхала і залишилася виконувачем обов`язків начальника у так званому казенному підприємстві РФ Бердянській 77 колонії. Наскільки свідку відомо, спочатку установа продовжувала називатися «Приморська виправна колонія № 145». Потім наприкінці літа, приблизно на початку серпня місяця, окупаційна влада змінила її назву на «ІНФОРМАЦІЯ_8», в.о. керівника якої стала ОСОБА_5 . У подальшому наприкінці 2022 року цю установу перейменували на «Виправну колонію 2 СІЗО №2», в.о. керівника якої була ОСОБА_5 , а у м. Мелітополі зробили управління по Запорізькій області по всіх в`язницях. Це йому відомо зі слів співробітників, які залишалися у м. Бердянську після того, як він виїхав на підконтрольну українській владі територію, де його було призначено в.о. начальника ДУ «Приморська виправна колонія (№145)». Також цю інформацію він дізнався із російських сайтів у мережі Інтернет. Свідок не бачив, щоб на ОСОБА_5 хтось чинив тиск, вона ходила без супроводу, спокійно, пригніченою вона також не виглядала. Про факти примусу щодо ОСОБА_5 з боку окупантів свідкові нічого не відомо, ОСОБА_5 з цього приводу йому особисто нічого не казала. До того моменту, як свідок виїхав 03.08.2022 з м. Бердянська, ОСОБА_5 кілька разів йому телефонувала і пропонувала вийти працювати у колонію, говорила, що там хороша зарплатня, але він на цю пропозицію не погодився. Потім вона ІНФОРМАЦІЯ_5 написала йому повідомлення про те, що помер співробітник колонії, і просила повідомити про це чергову частину. Після цього вона зі свідком не спілкувалася. Також свідок повідомив про те, що перебуваючи у м. Бердянську, від співробітників, які залишилися працювати у колонії, йому стало відомо, що приблизно у червні-липні 2022 року окупаційна влада виплачувала співробітникам колонії заробітну плату через касу у розмірі 50000,00 гривень. Також наприкінці 2022 року йому переслали копії відомостей про отриману заробітну плату співробітниками колонії, які він передав до СБУ.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснив, що він працював у ДУ «Приморська виправна колонія (№145)». 22.02.2022 він по тривозі прибув у колонію і залишився на добове чергування, після якого працівникам сказали бути на телефонному зв`язку і чекати подальших вказівок. Коли війська РФ захоплювали м. Бердянськ 28 лютого 2022 року він на службу не виходив і був вдома. На початку березня 2022 року ОСОБА_5 , яка була начальником колонії, зібрала всіх співробітників в актовому залі штабу колонії і запропонувала перейти на бік РФ, обіцяла достойну зарплатню і хороше забезпечення. На цих зборах головувала ОСОБА_5 і її перший заступник ОСОБА_7 , а представники РФ були біля штабу. Також вона сказала, що хто не хоче, той може не переходити, нікого вмовляти вона не буде. Ще вона сказала, щоб всі добре подумали. Спочатку ніхто не перейшов на бік окупантів, а потім люди поступово почали переходити. Про факти примусу чи будь-яких інших протиправних дій з боку окупаційних військ відносно ОСОБА_5 свідку нічого не відомо. На той час, коли свідок виїздив з м. Бердянська, тобто у вересні 2022 року, ОСОБА_5 ще перебувала на посаді начальника колонії. Цю інформацію він отримав від знайомих, від яких йому також стало відомо, що ОСОБА_5 заборонила тим співробітникам, які залишилися працювати у колонії, спілкуватися з іншими співробітниками колонії, які не погодилися там працювати. До якого часу ОСОБА_5 залишалася на посаді начальника колонії, свідку не відомо. Після виїзду з м. Бердянська зі ОСОБА_5 свідок особисто не спілкувався і про її подальшу долю йому нічого не відомо.

Оцінюючи показання цих свідків, суд вважає, що вони послідовні, логічні, істотних суперечностей не мають, узгоджуються з іншими доказами. Тому суд не має підстав сумніватися у їх достовірності. Неточності, які мали місце в показаннях свідків, не порочать їх і пояснюються тим, що події сприймалися і запам`ятовувалися ними суб`єктивно і з часу подій пройшов значний проміжок часу. Мотивів для обмови свідками обвинуваченої судом встановлено не було, всі свідчення надавалися ними під присягою.

Крім того, судом із особової картки Державної міграційної служби України встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка народилася у с. Петрівка Якимівського району Запорізької області, документована паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданим 20.07.1996 Мелітопольським МВ УМВС України в Запорізькій області, та паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданим 15.02.2021 Мелітопольським відділом УДМС України в Запорізькій області, дійсним до 15.02.2031, є громадянкою України відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України». Тобто, наведене свідчить про те, що ОСОБА_5 є суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Також із дослідженої постанови прокурора про виділення матеріалів досудового розслідування в окреме провадження від 03 грудня 2024 року судом встановлено, що із кримінального провадження №0000094 від 25.10.2017 були виділені матеріали відносно ОСОБА_5 за ч. 7 ст. 111-1 КК України в окреме кримінальне провадження №0001092 від 03.12.2024, досудове розслідування в якому доручено слідчим ГСУ ДБР.

Відомості про кримінальне правопорушення за ч. 7 ст. 111-1 КК України відносно ряду осіб, у тому числі і ОСОБА_5 , 03.12.2024 були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001092, про що свідчить досліджений судом витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань у цьому кримінальному провадженні.

Із дослідженого під час розгляду справи рапорта начальника ВКР УСБ України в Тернопільській області від 08.08.2024 судом встановлено, що у результаті здійснення заходів, пов`язаних із документуванням збройної агресії РФ проти України виявлено, зокрема, протягом березня - червня 2022 року незаконним формуванням так званою «Военно-гражданской администрацией города Мелитополь» на базі територіальних установ Державної кримінально-виконавчої служби України створено незаконне так зване «Управление службы исполнения наказаний по Запорожской области», до структури якого віднесено також новостворені незаконні установи виконання покарань, зокрема, так звана «Исправительная колония «ІНФОРМАЦІЯ_8», на які покладено виконання функцій правоохоронного органу та діяльність з управління та експлуатації в`язниць, виправних колоній та інших місць позбавлення волі, а також щодо надання послуг реабілітаційної допомоги колишнім засудженим. З 22.11.2022 вказані незаконні правоохоронні органи були зареєстровані як окремі юридичні особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб РФ та підпорядковані непередбаченому законодавством України правоохоронному органу - «Управлению федеральной службы исполнения наказаний по Запорожской области», що є структурним підрозділом Федеральної служби виконання покарань Міністерства юстиції РФ. При цьому, колишня начальник ДУ «Приморська виправна колонія (№145)» ОСОБА_5 зайняла посаду «начальника» так званої «ІНФОРМАЦІЯ_8».

Із виписки ЄДРЮО РФ, яка є додатком до вказаного вище рапорта начальника ВКР УСБ України в Тернопільській області від 08.08.2024, судом встановлено, що засновником так званого «ІНФОРМАЦІЯ_10», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2, є Російська Федерація, правами засновника наділена «ІНФОРМАЦІЯ_10», у період з 19.04.2023 до 10.07.2023 його керівником була ОСОБА_5 .

Аналогічна інформація щодо ОСОБА_5 відображена і в досліджених судом копіях листів ІНФОРМАЦІЯ_4 від 12.07.2023 №59/2/2-6992нт «Щодо виконання доручення на № 369/10-2-02-01/23 від 04.07.2023», від 17.01.2024 №59/2-543нт «Щодо виконання доручення на № 10-2-02-02-1421 від 16.01.2024», від 22.04.2024 №69/99-637нт «Щодо виконання доручення № 10-2-02-01-10401 від 11.04.2024».

Із рапорту оперуповноваженого ТУ ДБР у м. Мелітополі від 23.07.2022 судом встановлено, що, зокрема, було виявлено факти, які свідчать про те, що начальник ДУ «Приморська виправна колонія (№145)» ОСОБА_5 надала окупантам для подальшого використання майже всі об`єкти колонії, налагодила постачання продуктів харчування для окупантів на територію колонії, надала окупантам господарські приміщення, у тому числі для розміщення військової техніки, у телефонному режимі закликала до продовження роботи у колонії, 03.07.2022 в актовій залі колонії зібрала співробітників і запропонувала продовжити працювати на РФ за велику зарплатню, а також зазначила про необхідність формування списків осіб, які продовжать працювати. У зв`язку з цим оперуповноважений прийшов до висновку, що у її діях наявні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Інформація про перехід ОСОБА_5 на бік окупантів та про примушування нею інших співробітників колонії продовжувати ходити на службу і охороняти разом зі звичайними ув`язненими незаконно утримуваних окупантами бердянців була опублікована у інтернет-виданні «МИГ» у статті під назвою «Начальниця Бердянської колонії, де катують місцевих патріотів, перейшла на роботу до окупантів, - соцмережі», роздрукована копія якої була досліджена судом під час розгляду справи.

Із копії біографічної довідки на ОСОБА_5 , датованої 22.07.2022, копії наказу Міністра юстиції України № 2839/к від 29.11.2021 «Про посаду ОСОБА_5 », копії Послужного списку ОСОБА_5 , копії наказу Міністра юстиції України № 3371/5 від 23.09.2021 «Про перейменування державної установи «ІНФОРМАЦІЯ_8» та затвердження Положення про неї» з додатком, які надані на запит слідчого листом начальника Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції від 08.03.2024 №2752/4.1.-2024, судом встановлено, що ОСОБА_5 з 29.11.2021 перебувала на посаді начальника державної установи «Приморська виправна колонія (№145)», яка до перейменування мала назву державна установа «ІНФОРМАЦІЯ_8» і у якій у період з 17.05.2021 до 28.11.2021 була начальником ОСОБА_5 .

Із копії наказу Міністра юстиції України № 3184/5 від 29.07.2022 «Про звільнення», яка надана на запит слідчого листом начальника Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції від 08.03.2024 №2752/4.1.-2024, судом встановлено, що підполковник внутрішньої служби ОСОБА_5 була звільнена 12 серпня 2022 року з посади начальника державної установи «Приморська виправна колонія (№145)» за власним бажанням.

Із дослідженої копії протоколу огляду від 10.07.2024 судом встановлено, що під час огляду мобільного телефона ОСОБА_10 у месенджері «WhatsApp» було виявлено листування з абонентом « ОСОБА_5 », номер мобільного телефону НОМЕР_3 , де, зокрема, 15.07.2022 абонент « ОСОБА_5» повідомляла власницю телефону про те, що вона практично не ходить на роботу, тим більше, що з понеділка буде перебувати у відпустці. Також вона писала про свій намір написати рапорт на звільнення у понеділок, бо немає куди і за що виїжджати, про перебування її сім`ї у м. Мелітополі, а також про намір перебувати у м. Бердянську до кінця місяця.

У той же час, власниця телефону 15.07.2022 повідомляла ОСОБА_5 про те, що, на її думку, співробітникам колонії не варто виходити на роботу і необхідно залишити територію, при цьому обіцяла надати таким співробітникам, у тому числі і їй, усю можливу допомогу, а також просила вказувати у відомостях на заробітну плату лише тих людей, у кому вона впевнена. Крім того, ОСОБА_10 20.07.2022 надсилала ОСОБА_5 копію листа начальника Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції від 19.07.2022 №1.3-3909/Кр-22 про необхідність виконання наказу Міністерства юстиції України від 13.05.2022 № 1951/5 «Про оголошення простою установ виконання покарань, слідчих ізоляторів та медичних реабілітаційних центрів, які тимчасово знаходяться на непідконтрольній Україні території» та необхідність проведення роз`яснювальної роботи серед співробітників колонії щодо дій в умовах окупації та недопустимості вчинення дій, які можуть бути розцінені як колабораційна діяльність.

Із протоколу огляду електронної сторінки від 08.08.2024 судом встановлено, що під час огляду інтернет видання «Антікор» була виявлена стаття із назвою «Тюремщики-предатели на окупированном Запорожье», у якій, зокрема, була розміщена інформація про ОСОБА_5 , яка на момент окупації була начальником ДУ «Приморська виправна колонія (№145)» і (дослівно) «после вторжения РФ с радостью встретила оккупантов». Також у цій статті зазначено про те, що відповідно до даних каналу «Бердянск в оккупации» ОСОБА_5 примушувала підлеглих продовжувати роботу, хоча тих, які добровільно пішли на співпрацю, теж було немало. Саме в цій колонії, за твердженням автора статті, відповідно до даних телеграмканалу окупанти утримують і катують викрадених жителів Бердянська - патріотів, військовослужбовців та членів їх сімей, співробітників українських силових структур, які відмовилися співпрацювати з окупантами, бізнесменів та звичайних людей. І цей нелюдський режим таємної в`язниці, за твердженням автора статті, забезпечує ОСОБА_5 . Крім того, у цій статті розміщене фото жінки, під яким розміщено напис (дослівно): « ОСОБА_5 , начальница колонии-пыточной в Бердянске. Фото: Миротворец, 2022».

Із протоколу огляду електронної сторінки від 08.08.2024 судом встановлено, що під час огляду в мережі Інтернет облікового запису «ІНФОРМАЦІЯ_6» виявлено публікацію з інформацією про керівний склад т.зв. «Управления федеральной службы исполнения наказаний по Запорожской области», а також розміщено серію фотокарток, на одній з яких зображено (мовою оригіналу) «Телефонный справочник УФСИН России по Запорожской области», де серед переліку співробітників зазначено (дослівно): «старший инспектор по ОП инспекции ЛСиПКП - ОСОБА_5 ; номер абонента: НОМЕР_6».

Крім того, із дослідженої судом заяви ОСОБА_6 від 25.04.2024 судом встановлено, що ОСОБА_6 надав для долучення до матеріалів кримінального провадження фотокопії документів про нарахування та виплату заробітної плати, зокрема, по т.зв. «ІНФОРМАЦІЯ_8».

Так, із копії «Платежной ведомости №6 от «14» октября 2022 года» на выплату зароботной платы по ІНФОРМАЦІЯ_8» за период с 01 сентября 2022 года по 30 сентября 2022 года» судом встановлено, що ОСОБА_5 , яка має паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 20.07.1996 Мелітопольським МВ УМВС України в Запорізькій області, і яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, отримала 80000,00 рублів, що засвідчила підписом у графі №7.

Із акту огляду та аналізу сторінок мережі Інтернет від 30.04.2024 судом встановлено, що під час огляду каналу «Бердянськ в окупації» було виявлено публікацію із зображеннями та інформацією про співпрацю співробітників «Приморської виправної колонії №145» на чолі з керівником ОСОБА_5 з окупаційною владою на тимчасово окупованій території Запорізької області. Зокрема, було виявлено таку інформацію (дослівно мовою оригіналу): «Все это мракобесие происходит с полного ведома и содействия начальника колонии - подполковника внутренней службы ОСОБА_5 , которая полностью перешла на службу к оккупантам и своим распоряжением заставила всех инспекторов (охранников) и сотрудников караульной службы продолжать ходить на службу и охранять вместе с обычными заключёнными и незаконно удерживаемых бердянцев». Крім того, було виявлено також допис наступного змісту (дослівно мовою оригіналу): «По работникам БИК 77, которые остались работать на русских: ОСОБА_5 (ОСОБА_5), …».

Із копії протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.04.2024 встановлено, що свідок ОСОБА_6 у присутності 2 понятих за такими ознаками: на вигляд приблизно до 44 років, повна, волосся русяве, довге, обличчя кругле, впізнав на фото № 3 свою колишню начальницю ОСОБА_5 .

Із копії протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.04.2024 встановлено, що свідок ОСОБА_9 у присутності 2 понятих за такими ознаками: на вигляд приблизно до 44 років, повна, волосся русяве, довге, обличчя кругле, впізнав на фото № 3 свою колишню начальницю ОСОБА_5 .

Відповідно до розсекреченого постановою прокурора від 30.04.2024 протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової дії) - зняття інформації з електронних інформаційних систем №59/2/2-1643т від 15.03.2024, дозвіл на проведення якої надано ухвалою слідчого судді Київського апеляційного суду від 26.01.2024 у справі №01-45/824/2442/2024, проводилось зняття інформації з мобільних додатків «Telegram», «WhatsApp», «Signal» та «Viber», які зареєстровані за номером телефону НОМЕР_4 , який належить і яким користується ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Так, при перегляді мобільного додатку «Telegram» було виявлено, зокрема, листування аканту на ім`я « ОСОБА_16 » із користувачем « ОСОБА_5 », яка використовує номер телефону НОМЕР_5 . Так, зокрема, « ОСОБА_5 » 08.07.2022 надіслала « ОСОБА_16 » два зображення, на одному з яких зафіксовано російською мовою інформацію про історію створення та діяльність ДУ «Приморська виправна колонія (№145)», у тому числі і про те, що з 17.05.2021 керівником установи є ОСОБА_5 . На іншому зображенні зафіксовано документ під назвою «Структура», де перелічені назви підрозділів і кількість штатних одиниць у кожному з цих підрозділів.

Крім того, « ОСОБА_5 » 12.09.2022 о 12 год. 16 хв. надіслала «ОСОБА_16» файл із назвою «2_608531078.doc», у якому під заголовком «На 12.09.2022» розміщено перелік прізвищ, імен та по батькові 56 осіб російською мовою, серед яких під номером 1 вказано: « ОСОБА_5 ».

Також « ОСОБА_5 » 12.09.2022 о 15 год. 04 хв. надіслала « ОСОБА_16 » файл із назвою «Список личного состава.docх», у якому у формі таблиці вказано перелік прізвищ, імен та по батькові, дат народження, звань, посад та номерів телефонів 56 осіб російською мовою, серед яких під номером 1 вказано: « ОСОБА_5 ; ІНФОРМАЦІЯ_1; подполковник; Начальник колонии». При цьому, у графі «телефон» інформація щодо « ОСОБА_5 » не вказана.

Із дослідженої судом заяви ОСОБА_6 від 25.04.2024 судом встановлено, що ОСОБА_6 надав для долучення до матеріалів кримінального провадження диск DVD-R із фотокопіями документів про нарахування та виплату заробітної плати працівникам т.зв. «Управления службы исполнения наказаний по Запорожской области», які він отримав протягом вересня-листопада 2022 року, маючи доступ до ресурсів ДУ «Приморська виправна колонія (№145)».

Відповідно до протоколу огляду від 19.08.2025 старшим слідчим було оглянуто носій інформації - компакт-диск ALERUS DVD-R 4.7 Gb, який був долучений до заяви ОСОБА_6 від 25.04.2024, на якому було виявлено ряд файлів, які були почергово роздруковані і долучені до даного протоколу огляду.

Так, зокрема, із копії «Платежной ведомости №5 от «14» октября 2022 года» на выплату зароботной платы по ІНФОРМАЦІЯ_8» за период с 01 августа 2022 года по 31 августа 2022 года», долученої до протоколу огляду від 19.08.2025, судом встановлено, що ОСОБА_5 , яка має паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 20.07.1996 Мелітопольським МВ УМВС України в Запорізькій області, і яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, було нараховано 80000,00 рублів. При цьому, у графі №7 підпис про отримання цих коштів відсутній.

Крім того, із копії «Платежной ведомости №6 от «14» октября 2022 года» на выплату зароботной платы по ІНФОРМАЦІЯ_8» за период с 01 сентября 2022 года по 30 сентября 2022 года», долученої до протоколу огляду від 19.08.2025, судом встановлено, що ОСОБА_5 , яка має паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 20.07.1996 Мелітопольським МВ УМВС України в Запорізькій області, і яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, було нараховано 80000,00 рублів. При цьому, у графі №7 підпис про отримання цих коштів відсутній.

Також із копії «Платежной ведомости №5 от «14» октября 2022 года» на выплату зароботной платы по ІНФОРМАЦІЯ_8» за период с 01 августа 2022 года по 31 августа 2022 года», долученої до протоколу огляду від 19.08.2025, судом встановлено, що ОСОБА_5 , яка має паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 20.07.1996 Мелітопольським МВ УМВС України в Запорізькій області, і яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, отримала 80000,00 рублів, що засвідчила підписом у графі №7.

Із копії «Платежной ведомости №16 от «03» ноября 2022 года» на выплату денежного довольствия военнослужащим по ІНФОРМАЦІЯ_8» за период с 01 октября 2022 года по 31 октября 2022 года», долученої до протоколу огляду від 19.08.2025, судом встановлено, що ОСОБА_5 , яка має паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 20.07.1996 Мелітопольським МВ УМВС України в Запорізькій області, і яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, було нараховано 72000,00 рублів. При цьому, у графі №7 підпис про отримання цих коштів відсутній.

Із копії «Платежной ведомости №16 от «03» ноября 2022 года» на выплату денежного довольствия военнослужащим по ІНФОРМАЦІЯ_8» за период с 01 октября 2022 года по 31 октября 2022 года», долученої до протоколу огляду від 19.08.2025, судом встановлено, що ОСОБА_5 , яка має паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 20.07.1996 Мелітопольським МВ УМВС України в Запорізькій області, і яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, отримала 72000,00 рублів, що засвідчила підписом у графі №7.

Аналізуючи всі наведені вище письмові докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав сумніватися у їх достовірності, а також суд не вбачає підстав для визнання їх неналежними та недопустимими, оскільки відповідно до вимог ст. ст. 85, 86 КПК України вони отримані у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом, не внаслідок істотного порушення прав та свобод людини і підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні.

При цьому, суд не бере до уваги усі інші надані прокурором письмові та речові докази, зокрема, документи щодо трудової діяльності ОСОБА_7 , особові картки Державної міграційної служби України на ОСОБА_15 та ОСОБА_19 , протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 10.07.2024 з додатком (картою пам`яті), надані свідком ОСОБА_10 копії рапортів за підписом ОСОБА_5 від 22.04.2022 та від 17.05.2022, акт огляду від 30.04.2024 разом із додатком до нього (мовою оригіналу) - «Выписка из Единого государственного реэстра юридических лиц» №ЮЭ9965-24-53495814 від 30.04.2024 щодо т.зв. (мовою оригіналу) «Федерального казенного учреждения «Исправительная колония № 1 Управления Федеральной службы исполнения наказаний по Запорожской области», протоколи за результатами проведення негласної слідчої (розшукової дії) - зняття інформації з електронних інформаційних систем №59/2/2-1633т від 15.03.2024 щодо ОСОБА_5 та №59/2/2-1634т від 15.03.2024 щодо ОСОБА_19 , виписки з «ЕГРЮЛ» та копії бухгалтерських документів стосовно руху коштів та виплати заробітної плати працівникам щодо т.зв. (мовою оригіналу) «УСИН по Запорожской области», «Колонии поселения «Веселовская колония-поселение (№8)», «Исправительной колонии «Мелитопольская исправительная колония (№144)», «Базы отдыха «Таврия», карти пам`яті - додатки до протоколів допиту свідків ОСОБА_9 від 26.04.2024 та ОСОБА_20 від 26.04.2024 і вважає їх неналежними доказами у розумінні ст. 85 КПК України, оскільки вони не містять інформації про обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні.

У той же час, суд констатує, що під час досудового розслідування і судового розгляду не було здобуто жодних доказів на спростування доводів сторони обвинувачення щодо добровільності зайняття ОСОБА_5 посади «начальника» т.зв. «ІНФОРМАЦІЯ_8» Управления службы исполнения наказаний по Запорожской области», яку вона займала до моменту ліквідації цієї установи у листопаді 2022 року, та посади «начальника» т.зв. «Федерального казенного учреждения «Исправильтельная колония № 2 Управления федеральной службы исполнения наказаний по Запорожской области», яку вона займала до 10.07.2023 включно.

Окрім того, стороною захисту також не було надано відомостей про те, що ОСОБА_5 будь-яким чином повідомляла компетентним органам України або своєму безпосередньому керівництву на території України про здійснення на неї тиску чи іншого протиправного впливу з боку представників окупаційної влади.

Також суд враховує, що відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 №376 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.03.2025 за № 380/43786, м. Бердянськ Бердянської міської територіальної громади є тимчасово окупованою Російською Федерацією територією України з 27.02.2022 р. по теперішній час.

Крім того, суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 20 червня 2024 року у справі № 953/7182/23, провадження № 51-7232 км 23, відповідно до яких у частині 7 ст. 111-1 КК України передбачено відповідальність за вчинення громадянином України колабораційної діяльності в умовах окупації у вигляді співпраці з державою-агресором у її інтересах, зокрема, через незаконні правоохоронні органи, які створені на тимчасово окупованій території, у формі добровільного, тобто з власної волі та за відсутності фізичного чи психічного примусу, крайньої необхідності, зайняття в них посади, з метою спричинити шкоду державі Україна. Суспільна небезпечність таких дій полягає в тому, що особа допомагає агресору створити вертикаль незаконних органів влади, яка є основою функціонування державного механізму загалом. Саме така форма колабораційної діяльності порівняно з іншими, передбаченими в частинах 2 та 5 цієї статті, визнається законодавцем найбільш суспільно небезпечною. З огляду на формулювання диспозиції ч. 7 ст. 111-1 КК України, сам факт добровільного зайняття громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі є достатнім для кваліфікації відповідних дій за цією кримінально-правовою нормою. Наявність владних повноважень органу та спрямованість його діяльності є визначальними ознаками під час ідентифікації місця роботи колаборанта як органу влади. Під посадою в незаконному правоохоронному органі необхідно розуміти посаду в такому органі, що створений під час окупації, яка передбачає діяльність як працівника правоохоронного органу (у розумінні ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів»).

При цьому, відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» правоохоронні органи - органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, Бюро економічної безпеки України, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Наведене дає підстави стверджувати, що під час судового розгляду знайшов своє підтвердження факт добровільного зайняття громадянкою України ОСОБА_5 керівної посади в незаконному правоохоронному органі - установі виконання покарань, створеній після окупації м. Бердянська представниками окупаційної влади від імені держави-агресора - РФ, тобто створеній усупереч чинному законодавству України на матеріально-технічній базі ДУ «ІНФОРМАЦІЯ_7» з метою укріплення окупаційної влади на захоплених територіях. Тому співпраця обвинуваченої з окупаційною владою та її діяльність в інтересах цієї влади дійсно має ознаки колабораційної діяльності.

При цьому, оцінивши кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення в ході судового розгляду повністю доведена.

Тому, враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що дії ОСОБА_5 необхідно кваліфікувати за ч. 7 ст. 111-1 КК України як добровільне зайняття громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території.

При призначенні покарання обвинуваченій суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки, дані про особу обвинуваченої, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Так, судом враховано, що відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 7 ст. 111-1 КК України, відноситься до особливо тяжких злочинів. Дане кримінальне правопорушення відноситься до кримінальних правопорушень проти основ національної безпеки України, суспільна небезпечність якого полягає в тому, що особа своїми діями допомагає агресору створити вертикаль незаконних органів влади на тимчасово окупованих територіях з метою спричинити шкоду державі Україна.

ОСОБА_5 раніше не судима, на момент повномасштабного вторгнення обіймала керівну посаду в установі виконання покарань - посаду начальника ДУ «Приморська виправна колонія (№145)», мала спеціальне звання підполковника внутрішньої служби, відповідно до Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» складала присягу на відданість Українському народові та зобов`язувалася неухильно додержуватися Конституції та законів України, проживає на тимчасово окупованій території України і на підконтрольну українській владі територію після 24.02.2022 не приїжджала.

Також суд враховує, що незважаючи на те, що по 12.08.2022 ОСОБА_5 перебувала на посаді начальника ДУ «Приморська виправна колонія (№145)» і отримувала матеріальне забезпечення за чинним законодавством України, вона за серпень 2022 року отримувала також заробітну в російських рублях як «начальник» т.зв. «ІНФОРМАЦІЯ_8».

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , передбачених ст. 66 КК України, встановлено не було.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , передбачених ст.67 КК України встановлено не було.

При призначенні обвинуваченій покарання суд керується також наведеним у постанові Верховного Суду від 06.08.2020 у справі № 155/1064/18, провадження № 51-436км20, поняттям судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, яка охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

На підставі викладеного, враховуючи особливу тяжкість і значну суспільну небезпеку вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення та його наслідки у вигляді спричинення шкоди державі Україна, наведені вище дані про особу обвинуваченої, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченої можливе лише в умовах ізоляції від суспільства. Тому суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.7 ст.111-1 КК України, з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах та в органах державної влади, з конфіскацією всього належного їй майна, що на думку суду буде відповідати принципам та меті призначення покарання.

Підстав для звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання відповідно до вимог ст.ст.75, 76 КК України, або для призначення відповідно до ст.69 КК України покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.7 ст.111-1 КК України, суд не знаходить.

Крім того, суд враховує, що відповідно до ст. 54 КК України засуджена за тяжкий чи особливо тяжкий злочин особа, яка має військове, спеціальне звання, ранг, чин або кваліфікаційний клас, може бути позбавлена за вироком суду цього звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу.

Судом із копії послужного списку ОСОБА_5 та копії наказу міністра юстиції №3184/5 від 29.07.2022 звільнення ОСОБА_5 з посади начальника ДУ «Приморська виправна колонія (№145)» встановлено, що обвинувачена має спеціальне звання - підполковник внутрішньої служби, яке у неї залишилося після звільнення з органів Державної кримінально-виконавчої служби України та якого в установленому чинним законодавством України порядку вона позбавлена не була.

Тому, оскільки суд дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_5 складу особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, який відноситься до кримінальних правопорушень проти основ національної безпеки України, суд вважає за необхідне позбавити ОСОБА_5 спеціального звання підполковник внутрішньої служби.

Витрати на залучення експертів у даному кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у справі не заявлений, матеріальна шкода даним кримінальним правопорушенням завдана не була.

Питання з речовими доказами суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Також суд враховує, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02.12.2024 у справі №757/56505/24-к відносно ОСОБА_5 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави. Тому у зв`язку з переховуванням обвинуваченої від органів досудового розслідування та суду на тимчасово окупованій території України суд вважає за доцільне вказаний запобіжний захід відносно неї залишити без змін до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, та призначити їй покарання у вигляді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та у правоохоронних органах на строк 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією усього належного їй на праві власності майна.

На підставі ст.54 КК України позбавити ОСОБА_5 спеціального звання підполковник внутрішньої служби.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_5 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02.12.2024 у справі №757/56505/24-к у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, залишити без змін до набрання даним вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту її фактичного затримання.

Строк відбування додаткового покарання у вигляді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади та у правоохоронних органах ОСОБА_5 рахувати з моменту відбуття основного покарання. При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 55 КК України дане додаткове покарання поширюється також і на увесь час відбування основного покарання.

Речові докази - компакт-диск ALERUS DVD-R 4.7 Gb, що долучений до заяви ОСОБА_6 від 25.04.2024 про надання в якості речового доказу файлів в електронному вигляді, документи, які містяться на вказаному компакт-диску, в електронному вигляді та їх паперові примірники - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Олександрівський районний суд міста Запоріжжя протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити захиснику обвинуваченої та прокурору.

Інформацію про ухвалення даного вироку відносно ОСОБА_5 опублікувати у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті суду.

Суддя ОСОБА_1