ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_7 ,

підозрюваної ОСОБА_8 ,

захисника підозрюваного ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 травня 2025 року про обрання запобіжного заходу,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в особливо важливих справах відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУПН у Волинській області ОСОБА_7 , за погодженням із прокурором у кримінальному провадженні прокурором Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_10 , звернувся суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 , яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.3 ст.369-2 КК України, в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР під № 0000115 від 01.02.2025. Зазначає, що обґрунтованість підозри підтверджується доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження, а також існують ризики, передбачені п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України. Посилаючись на викладене, слідчий просить застосувати до підозрюваної запобіжний захід виді тримання під вартою, із визначенням розміру застави. Водночас вважає, що інші, більш м`які, запобіжні заходи не будуть достатніми для запобігання вказаним ризикам.

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30.05.2025 в задоволенні клопотання слідчого відмовлено.

Водночас, щодо підозрюваної ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Луцьк, Волинської області, проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, одруженої, маючої на утриманні двох малолітніх дітей, адвоката, раніше не судимої,застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту на строк 2 (два) місяці, тобто до 30.07.2025 включно.

На підставі ч.5 ст.194 КПК України на підозрювану покладено обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою ж їх вимогою; з 00.00 год. по 06.00 год. не відлучатися з місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду, за виключенням оголошення у зазначений період повітряної тривоги у Волинській області для переходу у спеціально обладнане приміщення (укриття); повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання та/або місця роботи; здати на зберігання у відповідний орган Управління Державної міграційної служби України паспорт України для виїзду за кордон; не спілкуватися зі свідками у кримінальному провадженні.

Також вирішено підозрювану негайно звільнити з-під варти в залі суду.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на його незаконність і необґрунтованість, просить скасувати та постановити нову, якою обрати підозрюваній запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строків досудового розслідування із визначенням розміру застави в сумі 1 000 000 грн. Зазначає, що слідчим суддею не обґрунтовано, яким чином застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту зможе запобігти ризикам, передбаченим п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України. ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.3 ст.369-2 КК України, яке відноситься до тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років з конфіскацією майна. Вказує про те, що слідчим та прокурором також доведено недостатність застосування щодо підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу аніж тримання під вартою для запобігання наведеним і доведеним ризикам. Тому прокурор вважає, що рішення слідчого судді є необґрунтованим і незаконним.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, прокурора та слідчого, які апеляційну скаргу підтримали у повному обсязі з підстав викладених у ній, підозрювану та її захисника, які апеляційні доводи заперечили через їх безпідставність, апеляційний суд приходить до висновку, що вона до задоволення не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання таким спробам як: переховування від органів досудового розслідування або суду; знищення, сховання або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінальне правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ст.178 КПК України.

Згідно із ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія апеляційного суду вважає, що наведені вимоги законодавства при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу щодо підозрюваної ОСОБА_8 слідчим суддею дотримані в повній мірі.

Стаття 183 КПК України передбачає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

За положеннями ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.176-178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 №4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватись лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатись ухилятись від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами кримінального провадження, що СУ РУП ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000115 від 01.02.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.3 ст.369-2 КК України.

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення, обґрунтовано підозрюється ОСОБА_8 , яку 29 травня 2025 року було затримано у порядку ст.208 КПК України та 30 травня 2025 року повідомлено про підозру у його вчиненні. При цьому, обґрунтованість підозри у вчиненні цього кримінального правопорушення, стверджується зібраними у кримінальному провадженню доказами, яким слідчий суддя, надав належну юридичну оцінку.

Вивчивши та проаналізувавши матеріали клопотання, колегія суддів апеляційного суду приходить до переконання, що стороною обвинувачення не доведено того, що застосований до підозрюваної запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби (нічний) із покладення на неї процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, не забезпечить запобіганню наявності встановленим слідчим суддею ризикам, передбаченим п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України.

Слідчим суддею встановлено те, що з метою забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, а також для запобігання встановленим ризикам, повністю забезпечить такий запобіжний захід, як домашній арешт в певний період доби із покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, з чим повністю погоджується апеляційний суд. Так, судом враховується обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, яке є тяжким, наявність встановлених ризиків, а також те, що ОСОБА_8 раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, не судима, має постійне місце проживання на території Волинської області, має постійне місце роботи, де позитивно характеризується, на її утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей, батько пенсійного віку і матір, яка має інвалідність, та інші обставини кримінального провадження.

Апеляційні твердження прокурора про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою для запобігання ризикам, вказаним у ч.1 ст.177 КПК України, є безпідставними, оскільки матеріали кримінального провадження не містять доказів, які б давали суду підстави для застосування до підозрюваної запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою, а також, що більш м`який запобіжний захід і, зокрема домашній арешт із покладенням процесуальних обов`язків, не зможе дієво запобігти доведеним ризикам.

Беручи до уваги вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, що слідчий суддя врахувавши усі обставини провадження в їх сукупності, прийшов до обґрунтованого та цілком правильного висновку про відмову в обранні ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так як стороною обвинувачення не надано доказів і об`єктивно не доведено про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання доведеним ризикам, зазначеним у п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України.

Таким чином, висновок слідчого судді про можливість та доцільність застосування щодо підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, а саме - домашнього арешту із покладенням процесуальних обов`язків, в даному випадку є правильним та достатньою мірою, яка на даному етапі досудового розслідування буде гарантувати виконання нею покладених на неї процесуальних обов`язків.

Жодних істотних порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає.

Оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим та вмотивованим в розумінні ст.370 КПК України.

Зважаючи на вищевикладене, апеляційна скарга прокурора підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення щодо ОСОБА_8 , - без змін.

Керуючись ст.376, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 травня 2025 року, якою відмовлено в обранні ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту, із покладенням на неї обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, - без змін.

Ухвала остаточна й оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді