Провадження № 1-в/947/108/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2025 року

Суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі с/з ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заява заявника ОСОБА_3 , про виправлення описки у вироку суду від 26.12.2018 року (Справа № 520/15488/15-к, яким ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси надійшла заява заявника ОСОБА_3 , про виправлення описки у вироку суду від 26.12.2018 року (Справа № 520/15488/15-к, яким ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України, у якому заявник просить суд:

-Виправити описку, та зазначити у вироку суду замість «грошові кошти у сумі 45 000 гривень, що зберігаються у ІНФОРМАЦІЯ_2 повернути за належністю; на частику тексу «грошові кошти у сумі 45 000 гривень, які були предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України, та зберігаються у ІНФОРМАЦІЯ_2 повернути за належністю ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1 );, а також додатково вказати номінали, банківській серії та номери купюр, які необхідно повернути ОСОБА_3 .

Громадянин ОСОБА_3 , який мав процесуальний статус заявника у кримінальному провадженні ЄРДР № 0000482 стверджує, що вищезазначені грошові кошти, які були предметом неправомірної вигоди, являються його особистими та добровільно надавалися співробітникам поліції з метою проведення відповідних слідчих дій.

Заявник ОСОБА_3 скерував на адресу суду заяву, у якій просив провести розгляд справи без його участі, наполягав на задоволенні своїх вимог.

Прокурор відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 просила провести розгляд справи без її участі та відмовити у задоволенні заяву, у зв`язку із тим, що громадянин ОСОБА_3 вже отримав вказані грошові кошти, що підтверджується розпискою, наданою з ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Дослідивши матеріали кримінального провадження № 520/15488/15-к, вирок Київського районного суду м. Одеси від 26.12.2018 року, заяву ОСОБА_3 про виправлення описки у вироку, надані суду пояснення сторін та матеріали, що надійшли з ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 379 Кримінального процесуального кодексу України, суд має право виправити описки чи явні арифметичні помилки, допущені у судовому рішенні, як за власною ініціативою, так і за заявою учасників судового провадження, без зміни резолютивної частини судового рішення по суті.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом звернення заявника є виправлення, на його думку, описки щодо ідентифікації грошових коштів у резолютивній частині вироку, а також вказівка на повернення їх особисто заявнику ОСОБА_3 із зазначенням серії, номера та номіналу банкнот. Обґрунтовуючи свою заяву, ОСОБА_3 вказує, що зазначені грошові кошти є його особистими, надавалися ним працівникам поліції добровільно для забезпечення проведення слідчих дій, а також що резолютивна частина вироку не містить чіткої ідентифікації коштів та їх належності.

Разом з тим, згідно з ч. 3 ст. 100 КПК України, речові докази, які були предметом кримінального правопорушення, після завершення кримінального провадження повертаються законному власнику за належністю, якщо інше не встановлено законом або судовим рішенням.

У вироку від 26.12.2018 року чітко зазначено, що грошові кошти у сумі 45 000 гривень, які зберігалися у ІНФОРМАЦІЯ_2 , підлягають поверненню за належністю, без конкретизації особи отримувача та без зазначення номіналів, серій і номерів купюр. Відповідно до ч. 5 ст. 174 КПК України, питання про долю речових доказів вирішується судом у резолютивній частині вироку, а виправлення описки не може змінювати по суті вирішене питання, що вже набрало законної сили.

З матеріалів, наданих ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також з приєднаної до справи розписки, вбачається, що зазначені грошові кошти були повернуті заявнику ОСОБА_3 , що він власноруч підтвердив відповідним підписом у документах про отримання. Жодних доказів зворотного суду не надано. Також відповідно до ухвали ІНФОРМАЦІЯ_4 про тимчасовий доступ до речей і документів, матеріали кримінального провадження містять підтвердження передачі коштів саме ОСОБА_3 , що унеможливлює повторну передачу чи додаткову ідентифікацію таких грошових коштів.

Відповідно до частини 3 статті 100 Кримінального процесуального кодексу України, речові докази після завершення кримінального провадження повертаються законному власнику за належністю, якщо інше не передбачено законом чи рішенням суду. У вироку ІНФОРМАЦІЯ_4 від 26.12.2018 року, постановленому у справі № 520/15488/15-к, визначено, що грошові кошти у сумі 45 000 гривень, які перебували на зберіганні в ІНФОРМАЦІЯ_2 , підлягають поверненню за належністю.

У матеріалах справи міститься розписка, видана громадянином ОСОБА_3 , згідно з якою він особисто отримав зазначені грошові кошти у повному обсязі від представника ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім того, заявлені ОСОБА_3 вимоги виходять за межі визначених законом підстав для виправлення описки, оскільки фактично стосуються не формальної неточності у тексті вироку, а по суті зміни резолютивної частини шляхом зазначення конкретного отримувача та ідентифікаційних даних купюр, що законом не передбачено та не є опискою у розумінні ст. 379 КПК України.

З огляду на викладене, з урахуванням правових норм, зокрема ст. 379, ч. 3 ст. 100, ч. 5 ст. 174 КПК України, а також встановлених обставин повернення грошових коштів ОСОБА_3 відповідно до матеріалів кримінального провадження, суд не знаходить підстав для задоволення заяви ОСОБА_3 про виправлення описки у вироку суду від 26.12.2018 року у справі № 520/15488/15-к.

В задоволенні заяви ОСОБА_3 про виправлення описки у вироку ІНФОРМАЦІЯ_4 від 26.12.2018 року відмовити як необґрунтованої та такої, що не відповідає встановленим законом підставам для виправлення описки.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.100, 110, 174, 369-372, 369-372,537-539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву заявника ОСОБА_3 , про виправлення описки у вироку суду від 26.12.2018 року (Справа № 520/15488/15-к, яким ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України залишити без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м. Одеси протягом 7 (семи) днів з моменту її постановлення.

Суддя Київського районного

суду м. Одеси ОСОБА_1