Справа № 276/2422/24
Провадження по справі№ 1-кп/276/40/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 року с-ще Хорошів

Хорошівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Хорошівського районного суду Житомирської області кримінальне провадження № 0000109 від 19.08.2024 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Норинці Народицького району Житомирської області, зареєстрований по АДРЕСА_1 та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , громадянин України, одружений, має на утриманні 3 неповнолітніх дітей, не працює, раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне зайняття рибним промислом, в порушення вимог ст.ст. 27, 52-1 Закону України «Про тваринний світ». п.п.1 п.1 розділу IV «Правил любительського і спортивного рибальства», затверджених наказом ІНФОРМАЦІЯ_2 №700 від 19.09.2022, 18 серпня 2024 року близько 06 год. 00 хв, прибувши до річки Ірша, водосховище «Іршанське», яке знаходиться в с. Валки Житомирського району Житомирської області, діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, з використанням заборонених засобів лову, а саме сіток, та із застосуванням металевого човна, незаконно виловив на річці Ірша, водосховище «Іршанське», яке знаходиться в с. Валки Житомирського району рибу загальною вагою 42,25 кілограма, а саме: плітка 200 екземплярів, лящ 44 екземпляри, окунь 11 екземплярів, карась 2 екземпляри, лин 1 екземпляр, чим спричинив істотну шкоду водним біоресурсам держави на загальну суму 424898,00 гривень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині не визнав та надав наступні показання. Вказав, що у серпні 2024 року зранку близько 6 год 30 хвилин на власному мопеді «Вайпер» поїхав до річки поблизу с. Валки Житомирського району щоб придбати у рибаків рибу для тараньки. Як під`їхав до річки, поставив свій мопед за 50 метрів від берега, побачив як незнайомий йому чоловік пробіг вздовж берега до очерету, а обвинувачений пішов у другу сторону шукати рибаків, пройшов метрів 15 та повернувся до мопеда, щоб їхати далі і в цей час побачив як до нього вийшло двоє чоловіків, один зі сторони мопеда, а інший з кущів біля річки. Вказані чоловіки почали говорити йому, що вони з рибохорони, повели обвинуваченого до річки, де біля містка лежали білі мішки, які вони самі дістали та висипали на землю, а в них були сітки та риба. Обвинувачений пояснював працівникам рибохорони, що то не його риба, але вони не хотіли слухати, викликали поліцію та сказали що викличуть ТЦК, тому він злякався, не знав що йому робити, підписав протокол про адміністративне правопорушення та пояснення, які йому надиктували. Обвинувачений зазначив, що працівники рибохорони тиснули на нього морально, казали, що він нічого вже не докаже, не давали обвинуваченому поїхати з місця події до дому, а також не роз`яснювали йому прав, у тому числі не давали подзвонити до адвоката, щоб скористатися правовою допомогою. На уточнюючі запитання обвинувачений пояснив, що працівники рибохорони його силою не тримали, лише перебували поряд і не давали піти, кайданки не одягали, тілесних ушкоджень не наносили, а він із заявами щодо неправомірних дій працівників рибохорони до правоохоронних органів не звертався, слідчому і прокурору під час досудового розслідування також не казав про тиск зі сторони працівників рибохорони, так як боявся, що його мобілізують, у нього не було відстрочки. У подальшому на місце події приїхали працівники поліції, чи рахували рибу і міряли сітки обвинувачений не знає, проте у ході подальшого допиту став стверджувати, що він рибу не рахував і поліцейські рибу також не рахували, а записували в протокол зі слів рибохоронного патруля. Пояснення та розписку про отримання на зберігання риби обвинувачений писав вже як приїхала поліція, поліцейські на нього не тиснули, чому він при поліцейських підписував ці документи не знає, хотів скоріше поїхати до дому, казав поліції, що йому риба не була вже потрібна, бо було жарко, але у них не було де зберігати рибу, тому обвинувачений забрав її з собою. Також ОСОБА_4 пояснив, що у нього у власності човна немає, і як він приїхав до річки на мопеді, то човна не бачив і його до човна ніхто не водив, побачив фото човна лише в поліції при ознайомлені з матеріалами. Під час надання вільних показів обвинувачений пояснив, що говорив працівникам рибохорони про невідомого чоловіка, який щойно пробіг вздовж берега, проте у ході подальшого допиту зазначив, що не пам`ятає чи казав комусь із присутніх про такого невідомого чоловіка. На запитання суду чому згідно фотоматеріалів він перебував у гумових чоботах, якщо не збирався ловити рибу, пояснив, що в них зручно і могла бути багнюка біля річки.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим, його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 249 КК України підтверджується показаннями свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , а також письмовими документами та висновком експерта.

Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 , заступник начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 пояснив, що 18.08.2024 ним у складі рейдової групи на ІНФОРМАЦІЯ_4 на річці ОСОБА_10 проводилися заходи по виявленню порушників у сфері використання біоресурсів. Близько 5 години ранку вказаного дня, перебуваючи на річці ОСОБА_10 зі сторони с. Старий Бобрик, він у тепловізор виявив особу, яка на човні плавала по річці та знімала сітки. Побачивши вказану особу, яка близько 6 години ранку почала рухатися до берега водосховища з протилежної сторони, а саме зі сторони села Валки, їх рейдова група перемістилася на інший берег водосховища та розділилася для того щоб не пропустити вказану особу, коли він припливе до берега. Свідок побачив біля берега мопед та став чекати поряд, через деякий час побачив, як обвинувачений підплив на човні до берега, вийняв з човна два білих поліпропіленові мішки, поставив їх на березі та відплив на човні десь метрів 10-15, залишив човен та йшов до мопеда з мішками, а свідок вийшов йому на зустріч та повідомив, що він з рибоохоронного патруля. Також в цей час до них підійшов інший інспектор рибоохоронного патруля ОСОБА_11 , який чекав обвинувачено трохи далі. Інших осіб (рибалок) на вказаному місці, або човнів у той час не було. Обвинувачений зрозумів, що його виявили, самостійно надав свої дані та повідомив, що сітки і риба належать йому, рибу він ловив не на продаж, а для власних потреб. Обвинувачений самостійно вийняв з мішків сітки, яких було близько шести, в яких ще була заплутана риба, свідок побачив значну кількість риби, а тому відразу викликав працівників поліції, які приїхали досить швидко. Обвинувачений ОСОБА_4 самостійно вийняв рибу з сіток (частина риби ще була живою), після чого свідок перерахував рибу та склав відповідні матеріали, зокрема, акт зважування, розрахунок заподіяних збитків та протокол про адміністративне правопорушення, при цьому працівники поліції також складали свої матеріали. Чи рахувала поліція вилучену рибу свідок не пам`ятає. Свідок зазначив, що має вищу екологічну освіту, з працівниками ІНФОРМАЦІЯ_5 проводяться навчання, у тому числі щодо видів риби, а тому він склав перелік вилученої риби, оскільки володіє знаннями про їх види, при цьому ОСОБА_4 на місці події не заперечував ні щодо кількості вилученої у нього риби, ні щодо їх видів. Також свідок пояснив, що він особисто роз`яснив обвинуваченому права, передбачені ст. 63 Конституції України, про можливість не надавати пояснення відносно себе та можливість відмовитися від підписання складених матеріалів, проте обвинувачений не заперечував факту вилову ним риби та власноручно написав письмові пояснення про те, що він зловив рибу сітками. Свідок доповнив, що обвинуваченого вони не затримували, протоколів про затримання не складали, оскільки ОСОБА_12 не заперечував свою причетність до вилову риби, весь час складання матеріалів обвинувачений добровільно перебував на місці події, не вимагав, що йому необхідно залишити це місце і таких дій не вчиняв.

Свідок ОСОБА_7 , який працює головним державним інспектором в ІНФОРМАЦІЯ_3 в судовому засіданні підтвердив покази ОСОБА_6 та зазначив, що рейдовою групою було виявлено людину на човні, яка плавала по річці Ірша в районі Новоборівського водосховища та як було видно в тепловізор знімала з води сітки, в подальшому вказана особа стала рухатися до берега в районі села Валки та свідок із своїми колегами розділилися і розійшлися вздовж берега щоб зустріти вказану особу. Свідок побачив як обвинувачений підпливає на човні до берега та пішов в ту сторону, де вже залишався на чергуванні його колега ОСОБА_6 . Попрямувавши до ОСОБА_6 свідок ОСОБА_7 побачив як його колега підійшов до мопеда, неподалік перебував обвинувачений ОСОБА_12 , а також неподалік від обвинуваченого в радіусі 15-20 метрів були два мішки, в яких знаходилися сітки з рибою та човен, схований в очереті. Свідок з колегою повідомили, що вони з рибінспекції, ОСОБА_12 повідомив їм, що в мішках його риба, яку він зловив для власних потреб. Обвинувачений свою вину визнавав, жодного опору не чинив, заперечень не висловлював, а тому його ніхто не затримував, а він перебував на місці події поки працівники рибоохоронного патруля та працівники поліції складали всі матеріали, самостійно писав пояснення про вилов ним риби, йому також роз`яснювалися його права. Свідок зазначив, що рибу з сіток вийняв сам обвинувачений, в подальшому він з напарником в присутності поліцейських перерахували вилучену рибу, після цього його колега ОСОБА_6 склав відповідні адміністративні матеріали на ОСОБА_4 . Свідок зазначив, що поліцію вони викликали відразу як побачили, що в мішках із сітками багато риби, поліція приїхала десь за 30 хвилин. Серед вилученої риби було багато пліток, лящі, пару карасів та інша риба, яку вже не пам`ятає, проте він з колегою на місці події чітко визначив їх види, що було відображено у відповідних розрахунках. Свідок зазначив, що частина риби в сітках була ще живою, вказану рибу вилучили працівники поліції.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , пояснив, що працює поліцейським в ІНФОРМАЦІЯ_6 , у серпні 2024 року був відряджений до ІНФОРМАЦІЯ_7 , що знаходиться у смт. Хорошів. Перебуваючи у складі слідчо-оперативної групи 18.08.2024 біля 7 години ранку отримав виклик по лінії 102 щодо незаконного вилову риби. Прибувши на місце події, яке знаходилося на березі річки за смт. Нова Борова по ліву сторону від траси, побачив на місці події обвинуваченого ОСОБА_4 , а також 3 чи 4 працівників рибоохоронного патруля у камуфляжній формі. Ним було проведено огляд місця події, де вказані як учасники працівники рибохорони, понятих до огляду не залучав, так як там поруч не було будинків чи інших осіб, яких можна б було залучити понятими. На місці події на березі на мішках лежала розкладена риба у великій кількості (точної кількості не пам`ятає), а також поряд сітки сірого кольору, десь 3-4 штуки. Свідком спільно з працівниками рибохорони проведено підрахунок риби, її зважування, види риби були визначені працівниками рибохорони, дані про що занесені до протоколу огляду місця події. Також, неподалік, десь за 50 метрів, серед очерету стояв човен, ближче до берега, якій він також оглянув, проте деталей стану човна вже не пам`ятає. У подальшому риба була передана під відповідальну розписку обвинуваченому, оскільки у відділенні поліції були відсутні умови для її подальшого зберігання, а сітки опечатані та вилучені до ВП №4. Свідок зазначив, що ОСОБА_4 на місці події не заперечував, що то його риба і сітки, він давав пояснення добровільно, обвинуваченого ніхто не затримував та не обмежував його вільне пересування, сам ОСОБА_4 жодних заперечень щодо складення матеріалів не висловлював, місце події не залишав. Також, свідок повідомив, що коли він прибув на місце події інших осіб, зокрема рибалок, поряд на березі або на човнах на річці не було, неподалік лише стояв мотоцикл обвинуваченого.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні повідомила, що 18.08.2024 надійшло повідомлення на лінію 102 про те, що поблизу с. Валки виявили ОСОБА_4 з рибою, на що було здійснено виїзд СОГ, проведено огляд місця події, після чого внесено відомості в ЄРДР. У подальшому вона як дізнавач проводила досудове розслідування у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 . Свідок зазначила, що виявлена на місці події риба не визнавалася нею речовим доказом, оскільки була на місці події передана під відповідальну розписку обвинуваченому, будь-яких процесуальних дій із вказаною рибою не проводилося, нею призначалася екологічна експертиза, на яку направлялися матеріали кримінального провадження, проте будь-яких клопотань від експерта про надання йому для дослідження незаконно виловленої риби не надходило. Щодо металевого човна, то він речовим доказом також не визнавався і кому він належить нею не встановлювалося. Також, свідком на підставі ухвали суду отримано тимчасовий доступ та вилучено у Рибінспекції оригінали протоколу про адміністративне правопорушення та інші матеріали стосовно ОСОБА_4 , які долучено до матеріалів кримінального провадження. Крім того, свідок ОСОБА_9 зазначила, що під час досудового розслідування нею допитувався ОСОБА_4 , який не заперечував ні факт вилову ним риби, ні передачу йому риби на відповідальне зберігання, клопотань про огляд вказаної риби він не подавав, а також допитувалися як свідки працівники рибоохоронного патруля, які також конкретно вказували на обвинуваченого як на особу, якою здійснено незаконний вилов риби на річці поблизу с. Валки.

Вина обвинуваченого у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення, крім показань свідків підтверджена також сукупністю наданих і безпосередньо досліджених письмових доказів, які суд вважає належними та допустимими, зокрема:

- рапортом інспектора-чергового відділення поліції №4 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_13 , згідно якого 18.08.2024 року о 06:05 до ЧЧ ВП №4 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 18.08.2024 о 06:04 за адресою: АДРЕСА_3 , заявник головний державний інспектор повідомив, що щойно було затримано чоловіка з риболовними сітками та великою кількістю риби;

- протоколом огляду місця події від 18.08.2024 року з фототаблицями, згідно якого оглядом місця події є відкрита ділянка місцевості, що знаходиться за адресою с. Валки з географічними координатами 50.6934643, 28.5937100, де на землі було виявлено 6 рибальських сіток, а також поліпропіленові мішки, на яких лежить риба, свіжо зловлена, загальною кількість 258 екземплярів, зокрема: плітка 200 шт., лящ 44 шт., окунь -11 шт., карась 2 шт., лин 1 шт. Також оглядом встановлено, що 2 сітки мають довжину 75 м, висоту 2 м., вічко 45 мм; 2 сітки мають довжину 75 м, висоту 2 м., вічко 25 мм; 2 сітки довжиною 50 м, висота 1,5 м, вічко -25 мм. Також у ході огляду місця події поряд було виявлено металевий човен. За результатами огляду поліпропіленові мішки, в яких наявні риболовні сітки у кількості 6 штук вилучено до ВП №4, риба у кількості 258 екземплярів передана під зберігальну розписку ОСОБА_4 ;

- розпискою обвинуваченого ОСОБА_4 від 18.08.2024, адресованої слідчому Коростенського РУП ОСОБА_14 , згідно якої обвинувачений прийняв від працівників поліції мішок з рибою у кількості: плітка 200 шт., лящ 44 шт., окунь -11 шт., карась 2 шт., лин 1 шт.

- постановою від 19.08.2024 про визнання речовими доказами сіток в кількості 6 одиниць, вилучених під час проведення 18.08.2024 огляду місця події;

- протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 06.09.2024, згідно якого в ІНФОРМАЦІЯ_8 вилучено: протокол про адміністративне правопорушення на ОСОБА_4 від 18.08.2024 ЖР №000162, розрахунок збитків до протоколу від 18.08.2024, акти зважування водних ресурсів, розрахунок збитків, пояснення ОСОБА_4 від 18.08.2024, фото на 4 арк;

- згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 18.08.2024 ЖР №000162, складеного на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 18.08.2024 о 06:00 год на р. Ірша в с. Валки Житомирського району ОСОБА_4 з металевого човна ловив рибу забороненим знаряддям лову сітками, виготовленими із сіткоснастевого матеріалу, використання яких в даний час і в даному місці заборонено, зловив рибу: плітка 200 шт., лящ 44 шт., окунь -11 шт., карась 2 шт., лин 1 шт., загальною вагою 42,25 кг, сума завданих державі збитків становить 424898 грн. В поясненнях до протоколу ОСОБА_4 власноручно зазначив, що пояснення надає на окремому аркуші, з порушенням згоден, вину визнає;

- згідно акту зважування водних біоресурсів та розрахунку збитків до протоколу про адміністративне правопорушення від 18.08.2024 ЖР №000162, складених заступником начальника ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_6 , обвинуваченим було виловлено водні біоресурси : плітка 200 шт вагою 32 кг, лящ 44 шт вагою 7,8 кг, окунь 11 шт вагою 1,5 кг, карась 2 шт вагою 0,9 кг, лин 1 шт вагою 0,05 кг. Розмір відшкодування шкоди, згідно такс, затверджених постановою КМУ від 29.09.2023 №1042 становить 424898 гривень;

- письмовим поясненням ОСОБА_4 від 18.08.2024 до протоколу про адміністративне правопорушення, в яких обвинувачений зазначив, що 18.08.2024 о 06:00 год на р. Ірша водосховище Іршанське, поблизу с. Валки Житомирського району ловив рибу шістьма сітками з металевого човна та зловив наступну рибу: плітка 200 шт., лящ 44 шт., окунь -11 шт., карась 2 шт., лин 1 шт;

- фотознімками до протоколу про адміністративне правопорушення від 18.08.2024 ЖР №000162, на яких зображено на відкритій ділянці місцевості поруч з річкою обвинуваченого ОСОБА_4 з працівниками рибоохоронного патруля та поліції, а також виявлений металевий човен, рибу і сітки;

- листом ІНФОРМАЦІЯ_10 від 09.09.2024 №847-09/24, згідно якого величина сумарного збитку, еквівалентного кількості незаконно вилученої риби за матеріалами кримінального провадження №000109 від 19.08.2024 складає 24994 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та перевищує загальний збиток рибним запасам р. Ірша, який дозволяє характеризувати шкоду як істотну у 2024 році, що становить 3538 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а тому шкода рибному господарству України, завдана вилученням водних біоресурсів є істотною;

- висновком судової інженерно-екологічної експертизи №СЕ-19/106-24/13771-ФХЕД від 24.10.2024, згідно якої розмір екологічної шкоди (збитку), завданої внаслідок незаконного вилову водних біоресурсів становить 424898 гривень.

Показання обвинуваченого про те, що він 18.08.2024 не здійснював вилов риби на р. Ірша, а лише приїхав до річки щоб придбати рибу у місцевих рибалок, суд розцінює як захисну позицію та намагання обвинуваченого уникнути кримінальної відповідальності. При цьому самі показання обвинуваченого не були послідовними та логічними, зокрема у ході допиту обвинувачений спочатку зазначав, що говорив працівникам рибохорони про невідомого чоловіка, який пробіг вздовж берега, не знає чи хтось рахував рибу і міряв сітки, проте у ході подальшого допиту зазначив, що не пам`ятає чи казав комусь із присутніх про такого невідомого чоловіка, та став стверджувати що він рибу не рахував і поліцейські рибу також не рахували, а записували в протокол зі слів рибохоронного патруля. Разом з тим, обгрунтованих пояснень чому обвинувачений не повідомив поліцейським, які в подальшому прибули на місце події, про невідомого чоловіка, що пробіг вздовж берега та що працівники рибохоронного патруля чинили на нього тиск, а навпаки при поліцейських написав пояснення та розписку про отримання на зберігання риби в судовому засіданні не надав.

Так, оцінюючи всі досліджені під час судового розгляду докази, судом встановлено, що показання обвинуваченого в цій частині спростовуються показаннями свідка ОСОБА_6 , який безпосередньо бачив як обвинувачений підплив на човні до берега, з якого вийняв мішки з рибою та після цього відплив в сторону, де в очереті залишив човен, у цей час інших рибалок на річці не було, а також показаннями свідка ОСОБА_7 , який також підтвердив, що саме обвинувачений підплив на човні, який вони бачили у тепловізор, до берега та поряд з ним було два мішки з рибою і сітками.

Вказані показання свідків спростовують доводи захисника, висловлені ним у судових дебатах, про те, що не доведено спосіб вилову риби, показання свідків є непослідовними та ніхто з них не бачив, що саме ОСОБА_4 ловив рибу на човні та виймав з нього мішки з рибою. Також, дані протоколу огляду місця події від 18.08.2024 і фото до протоколу про адміністративне правопорушення на яких зафіксовано, що металевий човен прикріплений до землі на металевий замок, узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_6 про те, що обвинувачений після того як вийняв мішки з рибою на берег, відпливав на човні на метрів 10-15, де його залишив, та через деякий час повернувся на місце події, де його і зустріли працівники рибохоронного патруля.

Показання свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтвердили також допитані в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , який зазначив, що обвинувачений ОСОБА_4 на місці події не заперечував, що то його риба і сітки, він давав пояснення добровільно і жодних заперечень щодо складення матеріалів не висловлював, та свідок ОСОБА_9 , яка зазначила, що ОСОБА_4 під час розслідування не заперечував ні факт вилову ним риби, ні передачу йому риби на відповідальне зберігання.

Факт вилову риби саме обвинуваченим підтверджується також дослідженими в судовому засіданні адміністративними матеріалами, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення від 18.08.2024 ЖР №000162, складеного на ОСОБА_4 , в якому він особисто зазначив, що з порушенням згоден, а також доданим до даного протоколу письмовим поясненням, в яких обвинувачений власноруч зазначив, що 18.08.2024 о 06:00 год на р. Ірша водосховище Іршанське, поблизу с. Валки Житомирського району ловив рибу шістьма сітками з металевого човна та зловив наступну рибу: плітка 200 шт., лящ 44 шт., окунь -11 шт., карась 2 шт., лин 1 шт.

Доводи захисника про те, що у діянні ОСОБА_4 відсутній склад кримінального проступку оскільки стороною обвинувачення не доведено мотив та мету ймовірного вилову обвинуваченим риби, суд відхиляє, оскільки мотив та мета кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України, не є обов`язковими елементами складу вказаного правопорушення, а кримінальне правопорушення є закінченим з моменту вилову водних ресурсів незалежно від мети, яку переслідує правопорушник (особисте використання чи подальший продаж).

Разом з тим, допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 показали, що обвинувачений на місці події пояснював їм, що рибу ловив для власних потреб, а не для продажу, що також враховується судом.

Доводи захисника про те, що виявлена у ході огляду місця події риба не була визнана речовим доказом свідчить про відсутність предмета злочину є безпідставними, оскільки конкретна кількість та перелік виявленої у ході огляду місця події 18.08.2024 риби в кількості 258 екземплярів було відображено у протоколі огляду, її наявність не заперечували учасники кримінального провадження, вказана риба у подальшому була передана обвинуваченому ОСОБА_4 , що підтверджується його розпискою від 18.08.2024, а тому сам по собі факт не винесення слідчим постанови про визнання риби речовим доказом не вказує про відсутність предмету злочину.

Таким чином, проведеним у судовому засіданні дослідженням доказів судом встановлено, що надані державним обвинуваченням докази є достовірними та достатніми, оскільки не протирічать один одному, а навпаки доповнюють один одного щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, форми вини обвинуваченого, та у своїй сукупності надають можливість суду зробити висновок про доведеність винуватості обвинуваченого поза розумним сумнівом у передбаченому законом порядку. Покази надані свідками ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у ході судового розгляду кримінального провадження є логічними та послідовними, узгоджуються з іншими належними і допустимими доказами, дослідженими в судовому засіданні, зокрема, протоколом огляду місця події від 18.08.2024 року з фототаблицями, матеріалами справи про адміністративне правопорушення, вилученими вІНФОРМАЦІЯ_8 . Будь-яких підстав обмовляти обвинуваченого свідками не встановлено та самим обвинуваченим про це не вказувалось.

Суд вважає безпідставними доводи захисника про те, що протокол огляду місця події від 18.08.2024 є недопустимим доказом, оскільки при його проведенні порушено право обвинуваченого на захист, так як не було запрошено захисника; в порушення вимог ч.7 ст. 223 КПК України слідчим не залучено двох понятих, а також у протоколі не зазначено прізвище, ім`я по батькові, дату народження та місце проживання учасників огляду, що унеможливлює ідентифікувати осіб, які брали участь у проведенні огляду; слідчим не вказано спосіб підрахунку виловленої риби та в який спосіб встановлено види риб, не надано можливість ОСОБА_4 ознайомитися з протоколом, оскільки підпис останнього у протоколі відсутній.

Так, порядок проведення огляду місця події регламентовано ст. 237 КПК України, яка не передбачає обов`язку слідчого проводити огляд місця події за участі захисника. Окрім того, на час проведення огляду місця події ОСОБА_4 не мав статусу підозрюваного, а розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 249 КК України, не передбачає обов`язкову участь захисника.

Крім того, проведення огляду місця події слідчим 18.08.2024 без участі захисника не впливає на допустимість цього доказу. Незаконно виловлена риба на місці події та сітки для її лову не були здобуті органом розслідування лише внаслідок відсутності адвоката при проведенні огляду місця події 18.08.2024, оскільки його присутність чи відсутність не могла вплинути на ці властивості - існування речових доказів незалежно від волі обвинуваченого (постанови ІНФОРМАЦІЯ_11 від 17 січня 2023 року, справа № 648/1543/15-к, провадження №51-4767км21 та від 14 вересня 2023 року, справа № 521/18533/15-к, провадження №51-3013км22).

Щодо доводів про відсутність понятих при складанні протоколу огляду місця події від 18.08.2024, то відповідно до ч. 7 ст. 223 КПК слідчий, прокурор зобов`язаний запросити не менше двох незаінтересованих осіб (понятих) для пред`явлення особи, трупа чи речі для впізнання, огляду трупа, в тому числі пов`язаного з ексгумацією, слідчого експерименту, освідування особи. Винятками є випадки застосування безперервного відеозапису ходу проведення відповідної слідчої (розшукової) дії. Поняті можуть бути запрошені для участі в інших процесуальних діях, якщо слідчий, прокурор вважатиме це за доцільне. Обшук або огляд житла чи іншого володіння особи, обшук особи здійснюються з обов`язковою участю не менше двох понятих незалежно від застосування технічних засобів фіксування відповідної слідчої (розшукової) дії.

Враховуюче вищезазначене та те, що 18.08.2024 слідчим проводився огляд відкритої ділянки місцевості в с. Валки на березі річки, яке є загальнодоступним місцем та не перебуває у власності чи користуванні обвинуваченого, а тому у слідчого був відсутній обов`язок у залучені 2 понятих для проведення такого огляду, а не залучення понятих слідчим обгрунтовано відсутністю інших осіб, яких можливо було б залучити як понятих, на місці події.

Відповідно до ч.7 ст. 237 КПК України при огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження.

Так, протокол огляду місця події від 18.08.2024 містить відомості про кількість підрахованої риби (258 екземплярів), її види, проведення зважування риби, огляд сіток та вимірювання їх розмірів, що відповідає вимогам ч.7 ст. 237 КПК України. Також, вказаний огляд місця події проведено за участі працівників ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_15 та ОСОБА_7 , які є спеціалістами у сфері водних ресурсів і які засвідчили своїми підписами правильність відомостей, відображених у протоколі огляду місця події. Вказані відомості підтверджуються також долученою до протоколу огляду місця події фототаблицею та показаннями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , що спростовує доводи захисника про неможливість ідентифікувати осіб, які брали участь у проведенні огляду, не зазначення способу підрахунку виловленої риби та в який спосіб встановлено види риб.

Обставини щодо підрахунку та встановлення видів риби також підтвердив допитаний як свідок колишній слідчий ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_8 , який повідомив, що він спільно з працівниками рибохорони провів підрахунок риби, її зважування, види риби були визначені працівниками рибохорони, дані про що занесені до протоколу огляду місця події.

Також захисником в ході розгляду справи зазначено, що ОСОБА_4 приймав участь у огляді слідчим місця події від 18.08.2024, однак у відповідному протоколі його підпис відсутній, що свідчить про недопустимість вказаного протоколу огляду місця події.

Статтею 84 КПК України визначено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно зі статтею 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

У відповідності до частини 1 статті 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Приписами частини 2 вказаної статті передбачено, що суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: 1) здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; 2) отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження; 3) порушення права особи на захист; 4) отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права; 5) порушення права на перехресний допит.

Згідно з частиною 3 статті 87 КПК України недопустимими є також докази, що були отримані: 1) з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні; 2) після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень; 3) під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи у зв`язку з недопущенням адвоката до цієї слідчої (розшукової) дії. Факт недопущення до участі в обшуку адвокат зобов`язаний довести в суді під час судового провадження; 4) під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи, якщо така ухвала винесена слідчим суддею без проведення повної технічної фіксації засідання.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 01.11.2022 у справі № 344/2995/15-к, не будь-яке формальне недотримання вимог кримінального процесуального закону при отриманні доказу автоматично тягне необхідність визнання його недопустимим. Натомість закон зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи було допущене порушення КПК істотним та яким чином воно перешкоджало забезпеченню та реалізації прав і свобод особи.

Також Верховний Суд зазначав, що якщо доказ визнається недопустимим з посиланням на частину 1 статті 87 КПК України, суд має зазначити, наслідком порушення якого саме фундаментального права або свободи стало отримання цього доказу та хто саме зазнав такого порушення. Обґрунтовуючи наявність такого порушення, суд має послатися на конкретні норми Конституції та/або міжнародних договорів, якими гарантуються ці права і свободи, і за потреби на практику відповідних органів, уповноважених тлумачити ці норми, і має обґрунтувати, чому він вважає порушення фундаментального права або свободи настільки істотним, щоб зумовити визнання доказу недопустимим. За наявності процесуальних порушень порядку отримання доказів визнавати їх недопустимими слід лише тоді, коли вони: прямо та істотно порушують права і свободи людини; та/або надають підстави для сумнівів у достовірності отриманих фактичних даних, які не видалося за можливе усунути в ході судового розгляду.

У той же час, в ході судового розгляду справи обвинуваченим не повідомлено, які саме конкретні дії він здійснював для забезпечення проведення слідчим огляду місця події від 18.08.2024, а також які саме обставини встановлені при огляді місця події та отримані від ОСОБА_4 в порушення його права на захист.

Суд зважає на те, що стороною захисту не наведено, які саме обставини проведення огляду місця події від 18.08.2024 та відсутність у ньому підпису ОСОБА_4 перешкодили забезпеченню та реалізації прав і свобод ОСОБА_4 , в чому саме полягає порушення фундаментальних прав або свобод, які є сумніви у достовірності отриманих фактичних даних, що не видалися за можливе усунути в ході судового розгляду.Відтак, аргументи захисника стосовно недопустимості протоколу огляду місця події від 18.08.2024 як джерела доказу суд відхиляє.

Також суд вважає не обгрунтованими доводи сторони захисту про визнання недопустимими доказами: протокол про адміністративне правопорушення на ОСОБА_4 від 18.08.2024 ЖР №000162; розрахунок збитків до протоколу від 18.08.2024; акт зважування водних біоресурсів та розрахунку збитків до протоколу про адміністративне правопорушення від 18.08.2024 ЖР №000162; пояснення ОСОБА_4 від 18.08.2024; фото на 4 арк. з тих підстав, що слідчим не було накладено арешт на вказані документи після їх вилучення, що вказані документи в порушення ч.3 ст. 214 КПК України зібрано до внесення відомостей до ЄРДР та що під час складення зазначених документів ОСОБА_4 був адміністративно затриманий працівниками ІНФОРМАЦІЯ_8 і йому не було надано право на захист у відповідності із нормами п.1 ч.2 ст. 13 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу», а також ОСОБА_4 не було роз`яснено вимоги ст. 63 Конституції України про його право не давати показання відносно себе.

Відповідно до ст. 99 КПК України документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку). Тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду (ч. 1,2 ст. 159 КПК України).

Судом встановлено, що оригінали протоколу про адміністративне правопорушення на ОСОБА_4 від 18.08.2024 ЖР №000162; розрахунку збитків до протоколу від 18.08.2024; акта зважування водних біоресурсів та розрахунку збитків до протоколу про адміністративне правопорушення від 18.08.2024 ЖР №000162; пояснення ОСОБА_4 від 18.08.2024; фото на 4 арк органом розслідування отримано у встановлений законом спосіб, а саме на підставі ухвали слідчого судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 27.08.2024 про тимчасовий доступ до речей та документів.

Згідно із ч.ч. 2, 3 ст. 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Документ повинен зберігатися протягом усього часу кримінального провадження. За клопотанням володільця документа слідчий, прокурор, суд можуть видати копії цього документа, за необхідності - його оригінал, долучивши замість них до кримінального провадження завірені копії.

Оскільки вилучена в ІНФОРМАЦІЯ_3 вказана вище адміністративна справа відносно ОСОБА_4 є документами, а не речовим доказом, вилучена дізнавачем в порядку, встановленому ст. 159 КПК України, протягом досудового розслідування зберігалася у сторони обвинувачення, володілець документів ІНФОРМАЦІЯ_12 із заявами про їх повернення до органу розслідування не звертався, жодних відомостей про порушення прав обвинуваченого внаслідок не накладення на неї арешту судом не встановлено, а тому доводи захисника в цій частині є безпідставними.

Також, згідно висновків ІНФОРМАЦІЯ_11 , викладених у постанові від 27.09.2022 у справі № 233/5393/20, зважаючи на те, що арешт майна є одним із заходів забезпечення збереження речових доказів, тому не накладення арешту на майно не тягне за собою наслідків у вигляді визнання доказів недопустимими.

Крім того, відповідно до ст. 255 КУпАП, уповноважені на те посадові особи органів рибоохорони мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення передбачені визначеними статтями КУпАП. Протокол складається на місці виявлення правопорушення. Протокол підписується особою, яка його склала, порушником і свідками, якщо вони є.

Порушник має право додати до протоколу пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви відмови від підпису. Державний інспектор рибоохорони, який склав протокол, повідомляє порушнику про місце і час розгляду справи щодо адміністративного правопорушення, роз`яснює його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП.

Відповідно до ст. 253 КУпАП - якщо при розгляді справи орган (посадова особа) прийде до висновку, що в порушенні є ознаки кримінального правопорушення, він передає матеріали прокурору або органу досудового розслідування.

На виконання вимог указаної статті заступником начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_12 ) ОСОБА_6 правомірно повідомлено про вилов ОСОБА_4 значної кількості риби ВП № 4 ЖРУП ГУНП в Житомирській області, що в подальшому стало підставою для початку досудового розслідування.

Таким чином судом встановлено, що матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 складено на підставі власних повноважень посадових осіб органів рибоохорони у порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення, що свідчить про відсутність проведення розслідування слідчим до внесення відомостей в ЄРДР та відповідно про відсутність порушень ч.3 ст.214 КПК України.

До внесення 19.08.2024 відомостей в ЄРДР органом досудового розслідування проведено лише огляд місця події та відібрано пояснення у ОСОБА_4 , що відповідає положенням ч.3 ст.214 КПК України.

Щодо доводів захисника про порушення права на захист у зв`язку із затриманням обвинуваченого суд зазначає наступне.

Згідно вимог ст. 260-261 КУпАП - у випадках, прямо передбачених законами України, з метою припинення адміністративних правопорушень, коли вичерпано інші заходи впливу, встановлення особи, складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі неможливості складення його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, забезпечення своєчасного і правильного розгляду справ та виконання постанов по справах про адміністративні правопорушення допускаються адміністративне затримання особи.

Про адміністративне затримання складається протокол, в якому зазначаються: дата і місце його складення; посада, прізвище, ім`я та по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу затриманого; час і мотиви затримання. Протокол підписується посадовою особою, яка його склала, і затриманим. У разі відмовлення затриманого від підписання протоколу в ньому робиться запис про це.

Перелік органів, посадові особи яких уповноважені застосовувати адміністративне затримання, наведений у ст. 262 КУпАП. Серед вказаних органів відсутнє Державне агентство з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Житомирській області або інші органи ІНФОРМАЦІЯ_13 .

Також, матеріали справи не містять жодних доказів про те, що 18.08.2024 будь-якими особами проводилося затримання обвинуваченого ОСОБА_4 .

Навпаки, допитані свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 повідомили, що затримання ОСОБА_4 не проводилося, оскільки ОСОБА_4 не заперечував свою причетність до вилову риби, весь час складання матеріалів обвинувачений добровільно перебував на місці події, не вимагав, що йому необхідно залишити це місце і таких дій не вчиняв, що також підтвердив у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , який як слідчий в подальшому прибув на місце події, зазначивши, що ОСОБА_4 жодних заперечень щодо складання матеріалів не висловлював, місце події не залишав, про його незаконне затримання не повідомляв.

Будучи допитаним в судовому засіданні сам обвинувачений повідомив, що працівники рибохорони його силою не тримали, кайданки не одягали, тілесних ушкоджень не наносили, а він із заявами щодо неправомірних дій працівників рибохорони до правоохоронних органів не звертався, слідчому і прокурору під час досудового розслідування також не казав про тиск зі сторони працівників рибохорони. Вперше обвинувачений ОСОБА_4 заявив про психологічний тиск на нього лише при розгляді обвинувального акту щодо нього в суді 06.03.2025, тобто через тривалий термін від часу, коли, за його словами, відбувались стверджувальні події, не надавши при цьому конкретних відомостей про дії та осіб, які їх вчиняли, які можна було б перевірити, обмежившись лише абстрактними твердженнями про вчинення на нього морального тиску.

Крім того, твердження обвинуваченого ОСОБА_4 про перешкоджання працівниками рибохорони та дізнавачем ОСОБА_9 йому у користуванні правовою допомогою спростовуються встановленими судом обставинами, зокрема, ОСОБА_4 не вживав будь-яких заходів щодо запрошення адвоката на місце події 18.08.2024, у тому числі як туди прибули працівники поліції, які з показів самого обвинуваченого не чинили відносно нього неправомірних дій, протягом усього строку досудового розслідування, яке тривало з 19.08.2024 по 30.10.2024, обвинувачений захисника не залучав, клопотань про призначення йому захисника за рахунок держави не подавав та згідно протоколу про роз`яснення права на захист від 28.10.2024 повідомив про небажання мати захисника.

Доводи сторони захисту, що обвинуваченому на місці події 18.08.2024 не роз`яснювалися його права, передбачені Конституцією України, зокрема, право не давати показання відносно себе, спростовуються наданим стороною обвинувачення письмовим поясненням ОСОБА_4 від 18.08.2024, відібраним у нього на місці події о/у СКП ВП №4 Житомирського РУП ОСОБА_16 , в якому містяться роз`яснення обвинуваченому його прав, передбачених ст.ст. 59, 63 Конституції України, зокрема право на правову допомогу та відсутність відповідальності за відмову від дачі показань щодо себе.

Вказане письмове пояснення та ознайомлення з правами підписано особисто обвинуваченим, що також не заперечувалося ним у судовому засіданні.

При цьому суд враховує, що відповідно до ст. 298-1 КПК України процесуальними джерелами доказів у кримінальному провадженні про кримінальні проступки, крім визначених статтею 84 цього Кодексу, також є пояснення осіб, до яких відноситься і пояснення ОСОБА_4 від 18.08.2024.

За наведених обставин безпідставними є доводи захисника ОСОБА_5 про затримання посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_9 обвинуваченого та порушення його права на захист, а також визнання недопустимим доказом на підставі «плодів отруєного дерева» висновку судової інженерно-екологічної експертизи №СЕ-19/106-24/13771-ФХЕД від 24.10.2024 як похідного доказу від недопустимих, на думку сторони захисту, доказів - протоколу огляду місця події від 18.08.2024 та матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 .

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення встановленою та доведеною, і його дії кваліфікує за ч.1 ст.249 КК України, як незаконне зайняття рибним добувним промислом, що заподіяло істотну шкоду.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд керується положеннями ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини справи, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.249 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків.

Обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до положень ст.ст. 66, 67 КК України не встановлено.

Суд, зокрема, враховує особу ОСОБА_4 , який раніше не судимий, характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, не працює, має на утриманні 3 неповнолітніх дітей.

З врахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню інших злочинів, враховуючи наведені вище обставини, дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що останній не працює та не отримує постійних доходів, завдану шкоду не відшкодував, тому суд приходить до переконання про можливість застосування до обвинуваченого покарання у виді пробаційного нагляду у середніх межах, передбачених санкцією статті.

Відповідно до положень статті 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором.

Прокурор у кримінальному провадженні прокурор Коростишівської окружної прокуратури Житомирської області ОСОБА_3 разом із обвинувальним актом у цьому кримінальному провадженні звернувся до суду із позовом в інтересах держави в особі ІНФОРМАЦІЯ_14 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 шкоди, завданої навколишньому природному середовищу у розмірі 424898 грн, завданої кримінальним правопорушенням внаслідок незаконного зайняття рибним добувним промислом.

В обґрунтування позовних вимог вказано на вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, яке відображено в обвинувальному акті (у вчиненні правопорушення суд визнав винуватим обвинуваченого), що згідно розрахунку збитків до протоколу № 000162 від 18.08.2024, проведеного відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 1042 від 29.09.2023 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, завданої порушенням законодавства про рибне господарство внаслідок незаконного добування (вилову), знищення або пошкодження водних біоресурсів, а також незаконного знищення чи погіршення середовища існування водних біоресурсів», а також висновку судової інженерно-екологічної експертизи розмір екологічної шкоди (збитку), завданої внаслідок незаконного вилову водних біоресурсів, становить 424 898,00 гривень.

Представником цивільного позивача ІНФОРМАЦІЯ_15 до суду подано заяву про розгляд кримінальної справи №276/2422/24 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.249 КК України, без участі представника потерпілого ІНФОРМАЦІЯ_14 , позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Обвинувачений та його захисник проти задоволення позову заперечили, захисник подав до суду відзив на позовну заяву, в якій зазначив, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення не доведена; ІНФОРМАЦІЯ_16 є неналежним позивачем, оскільки прокурором не надано доказів, що селищна рада має право розпоряджатися чи в її оперативному управлінні знаходиться водосховище « ІНФОРМАЦІЯ_17 », а повноваження у вказаній сфері належать ІНФОРМАЦІЯ_14 ; прокурор не обгрунтував, які конкретно інтереси держави порушено та не надав доказів на підтвердження фактів не здійснення чи неналежного здійснення ІНФОРМАЦІЯ_18 захисту цих інтересів, а також прокурор не надав доказів на видачу йому довіреностей на представлення інтересів від прокуратури Житомирської області чи ІНФОРМАЦІЯ_14 .

Відповідно до ст. 66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про тваринний світ» об`єктами тваринного світу, на які поширюється дія цього Закону України, є у тому числі риби в усьому їх видовому і популяційному різноманітті та на всіх стадіях розвитку, які перебувають у стані природної волі, утримуються у напіввільних умовах чи в неволі.

Відповідно до ст.63 Закону України «Про тваринний світ», ч.4, ч.5 ст.68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів.

Згідно ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» встановлено, що посадові особи органів рибоохорони мають повноваження визначати розмір збитків, завданих рибному господарству, за затвердженими таксами та методиками.

За вимогами ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом та із застосуванням норм Цивільного процесуального кодексу України, якщо вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Ч. 1 ст. 129 КПК України передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Як встановлено під час розгляду кримінального провадження, стороною обвинувачення доведено, що обвинуваченим ОСОБА_4 вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 249 КК України, а загальна сума заподіяної ОСОБА_4 шкоди за незаконний вилов риби загальною кількість 258 екземплярів, зокрема: плітка 200 шт., лящ 44 шт., окунь -11 шт., карась 2 шт., лин 1 шт, становить 424 898,00 гривень, що підтверджується висновком судової інженерно-екологічної експертизи №СЕ-19/106-24/13771-ФХЕД від 24.10.2024, а також розрахунком збитків до протоколу про адміністративне правопорушення від 18.08.2024 ЖР №000162, складеним заступником начальника ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_6 .

Згідно п. «б» ч.2 ст. 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища утворюються у складі відповідного місцевого бюджету за місцем заподіяння екологічної шкоди за рахунок частини грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті господарської та іншої діяльності, згідно з чинним законодавством.

У силу пункту 7 частини третьої статті 29 Бюджетного кодексу України джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів є 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності.

Пунктом 4 частини першої статті 69-1 Бюджетного кодексу України встановлено, що до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків.

Таким чином, шкода, заподіяна порушенням природоохоронного законодавства, відшкодовується шляхом перерахування коштів на єдиний розподільчий казначейський рахунок відповідної місцевої ради, на адміністративній території якої скоєно правопорушення, на користь зведеного бюджету, із якого місцевим органом ІНФОРМАЦІЯ_19 в подальшому розподіляються конкретні суми коштів до Державного, обласного та місцевого бюджетів у вказаному вище співвідношенні.

Оскільки незаконний вилов риби здійснювався обвинуваченим ОСОБА_4 на річці Ірша, водосховище «Іршанське», поблизу с. Валки, яке включено до ІНФОРМАЦІЯ_20 , то збитки, завдані внаслідок наведених дій, у відповідності до ст. 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», п. 7 ч. 3 ст. 29 та п.4 ч.1 ст.69-1 Бюджетного кодексу України, підлягають стягненню та зарахуванню до місцевого фонду охорони навколишнього природного середовища сільських (селищних) рад, на території яких вчинено правопорушення, а тому ІНФОРМАЦІЯ_16 є належним позивачем, як орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Суд відхиляє доводи захисника обвинуваченого про те, що позов прокурором поданий в інтересах неналежного позивача ІНФОРМАЦІЯ_14 , а належним позивачем є ІНФОРМАЦІЯ_14 .

Відповідно до ч.1 ст.37 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України.

Аналогічні положення закріплено ст.ст. 3, 5 Закону України «Про тваринний світ», ст. 39 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища».

Відповідно до положень ст. 37 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України.

Частиною 3 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що матеріальною та фінансовою основою місцевого самоврядування є, серед іншого, доходи місцевих бюджетів та природні ресурси.

Таким чином, шкода, завдана внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів, повинна бути відшкодована відповідній територіальній громаді, управління майном якої здійснює відповідний орган місцевого самоврядування.

Згідно ст. 15 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» місцеві ради несуть відповідальність за стан навколишнього природного середовища на своїй території і в межах своєї компетенції, зокрема здійснюють контроль за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Місцеві ради можуть здійснювати й інші повноваження відповідно до цього та інших законів України.

Посилання сторони захисту, що належним позивачем повинен бути ІНФОРМАЦІЯ_14 , оскільки ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначені повноваження виконавчих органів рад у сфері регулювання земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища не заслуговують на увагу, оскільки цією статтею не передбачено право виконавчого органу звертатись до суду із позовами про стягнення збитків, завданих навколишньому природному середовищу.

При цьому згідно ч.1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» - сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Водночас згідно ст. 18-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» орган місцевого самоврядування (а не його виконавчий орган) може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування.

На підставі викладеного, у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві, і в такому разі прокурор набуває статусу позивача (ч.4, ч.5 ст. 56 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18.06.2021 у справі № 927491/19 викладено правову позицію, відповідно до якої закон не зобов`язує прокурора подавати позов в особі всіх органів, які можуть здійснювати захист інтересів держави у спірних відносинах і звертатися з позовом до суду. Належним буде звернення в особі хоча б одного з них. Аналогічний висновок міститься в постановах Верховного Суду від 25.02.2021 у справі № 912/9/20, від 19.08.2020 у справі № 923/449/18, від 05.08.2021 у справі № 911/1236/20, від 11.08.2021 у справі № 927/719/20.

Викладене свідчить, що прокурор правомірно звернувся із позовом в інтересах ІНФОРМАЦІЯ_14 .

Звертаючись до суду з даним позовом в інтересах держави, уповноваженим органом якої в даному випадку є ІНФОРМАЦІЯ_16 , прокурор посилається на те, що протиправними діями відповідача спричинена шкода рибним запасам України та така шкода не відшкодована, що свідчить про порушення інтересів держави та є підставою для захисту інтересів держави органами прокуратури, оскільки зазначеним вище уповноваженим органом, якому достеменно відомо про факт заподіяння ОСОБА_4 шкоди, не вжито заходів для її стягнення.

У постанові від 15 жовтня 2019 року у справі № 903/129/18 Велика ІНФОРМАЦІЯ_21 дійшла висновку, відповідно до якого сам факт не звернення до суду ради з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси територіальної громади, свідчить про те, що зазначений орган місцевого самоврядування неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку з чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів значної кількості громадян - членів територіальної громади та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» прокуратурою попередньо, до звернення до суду, 28.10.2024 листом №53/3-2815вих14 повідомлено ІНФОРМАЦІЯ_22 про звернення з позовом до суду у разі невжиття нею заходів щодо захисту інтересів держави шляхом стягнення із відповідача заподіяної навколишньому природному середовищу шкоди.

У той же час ІНФОРМАЦІЯ_18 листом від 30.10.2024 за №987/02-23 повідомлено прокурора про відсутність коштів для сплати судового збору та відсутність заперечень щодо стягнення з ОСОБА_4 на користь селищної ради заподіяної кримінальним правопорушенням шкоди у розмірі 424898 грн. Вказане свідчить про усвідомлену пасивну поведінку ІНФОРМАЦІЯ_14 щодо нездійснення захисту інтересів держави.

Отже, прокурором при пред`явлені позову було дотримано процедуру доведення необхідності звернення до суду з даним позовом.

Суд не погоджується з доводами сторони захисту про відсутність у прокурора повноважень на звернення із позовом до суду, оскільки у прокурора відсутня довіреність на представництво інтересів держави.

Так, 17 березня 2020 року ІНФОРМАЦІЯ_23 у складі колегії суддів ІНФОРМАЦІЯ_24 в рамках справи № 704/1233/17, провадження № 61-37850св18 (ЄДРСРУ № 88265209) досліджував питання підтвердження повноважень прокурора в цивільному процесі.

Як роз`яснив ІНФОРМАЦІЯ_25 в рішенні № 3-рп/99 від 08 квітня 1999 року, представництво прокуратурою України інтересів держави в суді є одним із видів представництва в суді. За правовою природою представництво в суді є правовідносинами, в яких одна особа (представник) на підставі певних повноважень виступає від імені іншої особи (довірителя) і виконує процесуальні дії в суді в її інтересах, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для неї права та обов`язки. Представництво прокурором інтересів держави в суді відрізняється від інших видів представництва рядом специфічних ознак: складом представників та колом суб`єктів, інтереси яких вони представляють, обсягом повноважень, формами їх реалізації.

Отже, прокурор діє не від імені органу прокуратури як юридичної особи, а виключно від імені держави.

Верховний суд наголошує, що Законом України «Про прокуратуру» не встановлено необхідності підтвердження довіреністю повноважень осіб, зазначених у статті 15 Закону України «Про прокуратуру», як представників у цивільному процесі, які діють у межах своєї компетенції. Такі особи підтверджують свої повноваження службовим посвідченням.

Також згідно п.12 ч.2 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений: пред`являти цивільний позов в інтересах держави та громадян, які через фізичний стан чи матеріальне становище, недосягнення повноліття, похилий вік, недієздатність або обмежену дієздатність неспроможні самостійно захистити свої права, у порядку, передбаченому цим Кодексом та законом;

Крім того, згідно ч. 3 ст. 128 КПК України - цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором.

З урахуванням наведеного, доводи сторони захисту про необхідність наявності довіреності на представництво інтересів держави у кримінальному процесі під час пред`явлення цивільного позову в інтересах держави, не ґрунтуються на вимогах законодавства.

З огляду на це, суд приходить до висновку, що звернення прокурора до суду відповідає законній меті, оскільки як суспільний, так і державний інтерес беззаперечно присутній. Протиправний вилов риби та невідшкодування заподіяної цим шкоди такому інтересу не відповідає, а невжиття, уповноваженим державою органом здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, заходів, спрямованих на усунення порушень чинного законодавства, є очевидним.

Отже, вимоги цивільного позову щодо відшкодування збитків, завданих незаконним виловом риби, підлягають задоволенню повністю, тому з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави в особі ІНФОРМАЦІЯ_14 слід стягнути 424898 грн збитків, завданих кримінальним правопорушенням, враховуючи, що шкода завдана його діями.

На підставі ст. 124 Кримінального процесуального кодексу України слід стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати, а саме: документально підтверджені витрати на залучення експерта в сумі 3979,5 грн.

Клопотання про обрання запобіжного заходу під час судового розгляду не заявлено, тому у суду відсутні підстави для його застосування.

Відповідно до ч.1 ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого в тому числі частиною першою статей 248, 249 КК України.

Пунктом 4 ч.1 ст.96-2 КК України передбачено, що спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Таким чином, відповідно до положень ст. 100 КПК України, вилучене знаряддя лову у вигляді рибальських сіток підлягає спеціальній конфіскації.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 475, 615 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі ІНФОРМАЦІЯ_14 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 шкоди, завданої навколишньому природному середовищу задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 на користь державив особі ІНФОРМАЦІЯ_14 ( АДРЕСА_4 . ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) шкоду, заподіяну навколишньому природному середовищу незаконним виловом риби у розмірі 424898 (чотириста двадцять чотири тисячі вісімсот дев`яносто вісім) гривень.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи №СЕ-19/106-24/13771-ФХЕД від 24.10.2024 року в сумі 3979,5 (три тисячі дев`ятсот сімдесят дев`ять) гривень 50 копійок.

На підставі ч. 1 ст. 96-1 та п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію до речових доказів, що були знаряддям кримінального правопорушення, а саме 6 рибальських сіток, що зберігаються у ІНФОРМАЦІЯ_26 - безоплатно вилучивши їх у власність держави.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Хорошівський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку. Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1