Справа № 644/ 3750 /25
н.п. 1-кп/644/ 626 /25
В И Р О К

іменем України

10 червня 2025 року м. Харків

Індустріальний районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000018 від 10.04.2025 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сумгаїт Республіки Азербайджан, громадянина Азербайджану, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

у становив:

На підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ (зі змінами), в Україні з 05:30 24.02.2022 введено воєнний стан на всій території України, який триває до теперішнього часу.

08.04.2025 року приблизно о 16-30 год. ОСОБА_4 перебував біля бару «Їжачок», який розташований на ринку «Платформа» за адресою: м. Харків, пр. Героїв Харкова, 274, де зустрів раніше незнайомого ОСОБА_5 , який при собі мав мобільний телефон Redmi Note 9S. В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна.

ОСОБА_4 реалізуючи свій прямий умисел спрямований на таємне заволодіння чужим майном, яке належить ОСОБА_5 , діючи умисно, з метою протиправно збагачення за рахунок інших осіб, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, переконавшись що за його діями ніхто не спостерігає, а потерпілий перебуває в стані алкогольного сп`яніння та відволікся, таємно викрав з лівої кишені куртки, одягненої на ОСОБА_5 мобільний телефон Redmi Note 9S, 4/64 GB Glacier White, IMEI 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , вартістю згідно судово-товарознавчої експертизи 3110,00 грн.

Після чого, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вказану суму.

Допитаний у судовому засіданні у якості обвинуваченого ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся та підтвердив обставини скоєння злочину, як вони викладені вище.

Потерпілий надав письмову заяву про свою згоду щодо проведення судового засідання в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України. В рамках кримінального провадження цивільний позов потерпілим не заявлявся.

Прокурор та обвинувачений також вважали за доцільне розглянути справу в порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.

Судом з`ясовано, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи та суд упевнився у добровільності їх позиції. Учасникам кримінального провадження роз`яснено те, що якщо докази не будуть досліджені, у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржувати фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю, суд за згодою прокурора, потерпілого, обвинуваченого та у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, дійшов до висновку про недоцільність дослідження доказів у повному обсязі, оскільки фактичні обставини справи ніким не оспорюються та обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням даних, що характеризують особу обвинуваченого.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена повністю і його дії суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд згідно ст. 66 КК України визнає його щире каяття у вчиненому злочині, яке проявилося у фактичному визнанні своєї вини, в осуді своїх дій, наявності відчуття жалю за скоєне, розумінні наслідків своїх дій, а також активне сприяння розкриттю злочину та судовому розгляду.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він в силу ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей чи непрацездатних батьків немає, має постійне місце проживання без реєстрації.

З 02.01.2025 року по теперішній час ОСОБА_4 перебуває в центрі адаптації ГО «Спасіння Харків» і проходить відповідну соціальну реабілітацію з надання йому необхідних послуг. За цей час зарекомендував себе як чуйний, добрий, охайний, проникливий, стриманий.

Призначаючи покарання за скоєне, суд керується нормами ч. 2 ст. 50 КК України, згідно яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому, суд вважає, що з метою виправлення обвинуваченого, попередження з його боку вчинення нових кримінальних правопорушень і досягнення інших цілей покарання, враховуючи обставини, які пом`якшують його покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, відношення обвинуваченого до скоєного, думку прокурора, яка вважала за можливе призначити обвинуваченому покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України, вважає, що виправлення обвинуваченого можливе при призначенні йому покарання за скоєння злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, справедливим і співмірним вчиненому злочину.

Суд вважає за можливе застосувати положення ст. 75 КК України та призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком. При цьому, суд враховує наступні обставини: наявність постійного місця проживання у обвинуваченого, поведінку обвинуваченого, який свою вину визнав повністю, жалкує про вчинене, засуджує свої дії та просить надати можливість виправитись без відбування покарання в умовах ізоляції від суспільства, які на думку суду свідчать про усвідомлення ним протизаконності вчинених злочинних дій.

За правилами ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Реалізація даної норми становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст.75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності вказують на можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

З урахуванням наведених вище обставини в їх сукупності та з огляду на те, що обраний захід примусу має найбільш сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства і така домірність є необхідним проявом справедливості кримінальної відповідальності, суд дійшов висновку про можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку та покладенням на обвинуваченого відповідних обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.118 КПК України, витрати на залучення експертів є процесуальними витратами.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КПК України, залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124, п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Таким чином, судові витрати понесені при проведенні судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-25/9519-ТВ від 22.04.2025 проведеної Харківським НДЕКЦ МВС України в розмірі 1782,80 грн. підлягають стягненню з ОСОБА_4 в дохід держави.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання щодо речових доказів вирішується судом відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, обвинуваченого ОСОБА_4 від відбуття призначеного йому за вироком покарання звільнити з іспитовим строком 2 (два) роки.

Іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

На підставі ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 в період іспитового строку: періодично з`являтися до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь державного бюджету України витрати пов`язані з проведенням судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-25/9519-ТВ від 22.04.2025 проведеної Харківським НДЕКЦ МВС України в розмірі 1782,80 грн.

Речовий доказ: диск DVD-R 4,7 GB , МАР 633СА16071896, після набрання вироком законної сили залишити в матеріалах кримінального провадження.

Копію вироку вручити прокурору і обвинуваченому негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через районний суд.

Головуючий суддя: ОСОБА_1