Справа № 352/1365/25
Провадження № 1-кс/352/334/25
У Х В А Л А

про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту

16 червня 2025 р. м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Тисменицького районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1

за участю: секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого слідчого відділення відділення поліції №1 (м. Тисмениця) Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_6 , погодженого зпрокурором ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000135 від 16.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого у АДРЕСА_2 ,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий слідчого відділення відділення поліції № 1 Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 ,за погодженням з прокурором Івано-Франківської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся з клопотанням про обрання щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що з березня 2025 року ОСОБА_5 проживав у домоволодінні в АДРЕСА_3 , де мешкає його дідусь ОСОБА_7 та дружина дідуся - ОСОБА_8 . При цьому, ОСОБА_5 було відомо про місце зберігання грошових коштів останньої у сейфі в господарському приміщенні на території господарства.

06 травня 2025 року, близько 19 год, ОСОБА_5 , з метою таємного викрадення чужого майна, маючи доступ до ключів від господарського приміщення на території господарства, зайшов всередину вказаного приміщення, відчинив незачинений на замок сейф та побачив у середині гаманець, в якому зберігались грошові кошти ОСОБА_8 . В цей час у нього виник злочинний умисел на вчинення таємного викрадення вказаного чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає та відсутністю власника майна чи інших осіб, шляхом вільного доступу, дістав із вищевказаного сейфу матерчатий гаманець, звідки таємно викрав грошові кошти у сумі 35000 гривень.

Після цього, ОСОБА_5 покинув місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 35000 гривень.

09 червня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий обґрунтовує тим, що ОСОБА_5 , будучи раніше судимою особою, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення проти власності за ч. 4 ст. 185 КК України, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого передбачається покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

На цей час досудове розслідування не завершено, потрібно провести ще ряд слідчих дій, а тому орган досудового слідства, враховуючи поведінку підозрюваного на стадії досудового слідства, тяжкість інкримінованого йому злочину, відсутність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, останній не працює, приходить до висновку, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду і таким чином перешкодити кримінальному провадженню, впливати на потерпілу та свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, з посиланням на наведені вище обставини. Зазначив, що до підозрюваного не може бути застосовано більш м`який запобіжний захід, оскільки він не має постійного місця роботи.

Захисник в судовому засіданні щодо клопотання заперечив, вважає вказані слідчим ризики не обґрунтованими та недостатніми для обрання найсуворішого запобіжного заходу та просить застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний, а саме особисте зобов"язання.

Підозрюваний підтримав думку захисника, просив обрати більш м`який запобіжний захід.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам :

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 п. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, зокрема ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування і суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Можливість підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування чи суду зумовлюється тим, що підозрюваний, усвідомлюючи тяжкість покарання за вчинений злочин, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, може намагатись уникнути покарання.

Можливість підозрюваного незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні обґрунтовується тим, що підозрюваному відомі їх анкетні дані та він шляхом вмовляння, залякування, може схиляти їх до зміни власних показань, що може істотно вплинути на досудове розслідування.

Можливість підозрюваного вчинити інше кримінальне правопорушення підтверджується тим, що у підозрюваного відсутнє офіційне місце працевлаштування, а отже і джерело доходу, у зв`язку з чим ОСОБА_5 може продовжити свою злочинну діяльність чи вчинити інше кримінальне правопорушення, з метою незаконного збагачення.

Наявні у матеріалах кримінального провадження докази у їх сукупності дають підстави слідчому судді прийти до висновку, що органами досудового розслідування ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Також встановлено, що ОСОБА_5 раніше судимий, а саме 18.09.2023 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Щодо посилання на вирок Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 05.06.2025 року, то останній на час розгляду клопотання не набрав законної сили, а відтак не може бути прийнятим до уваги.

Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Підстави для тримання під вартою передбачені нормами Кримінального процесуального кодексу України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), а саме, ст. 5 (право на свободу та особисту недоторканість), а також рішеннями Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Основна мета вказаної ст. 5 Конвенції полягає в тому, щоб виключити необґрунтоване тримання під вартою особи (рішення ЄСПЛ по справі Маккей проти Сполученого королівства). Вимога законності тримання під вартою не може бути задоволена тільки шляхом дотримання національного законодавства, а національне законодавство повинно відповідати Конвенції, включаючи загальні принципи, які в ній відображені (справа Плесо проти Угорщини).

Згідно статті 5§1(c) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенції) нікого не може бути позбавлено свободи, крім такого випадку і відповідно до процедури, встановленої законом, як законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, викладеної в рішенні Джессіус проти Литви, особа може бути позбавлена волі на підставі статті 5 § 1 (c) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод лише в рамках кримінального провадження, з тим, щоб вона постала перед компетентним судовим органом за обґрунтованою підозрою у вчиненні злочину.

Згідно із ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Беручи до уваги подані органом розслідування докази, а саме: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000135 від 16.05.2025 року про внесення відомостей вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185 КК України; протокол огляду місця події від 22.05.2025 року, проведеного в с. Посіч за участю ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , протокол допиту потерпілої від 17.05.2025 року ОСОБА_8 , протокол допиту свідка ОСОБА_7 , постанову про визнання предметів речовими доказами та передачу їх на зберігання від 22.05.2025 року, постанову про призначення дактилоскопічної експертизи від 22.05.2025 року, висновок експерта від 29.05.2025 року №СЕ-19/109-25/8111-Д, перевіркою збігу даних слідів пальців рук з відбитками пальців рук на дактилоскопічній карті, які збігаються з відбитками ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлення про підозру, протокол допиту підозрюваного, слідчий суддя зважаючи на вагомість доказів про підозру вчинення кримінального правопорушення, особу підозрюваного, враховуючи наявність ризиків, вказаних слідчим у протоколі, та з метою забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, вважає, що відносно ОСОБА_9 слід застосувати запобіжний захід.

Разом з тим, з урахуванням обставин, що встановлені у ході розгляду клопотання, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_5 є особою молодого віку (23 роки), має постійне місце проживання, відсутність на даний час доходів у підозрюваного, що дозволяло б внесення ним застави, як альтернативний спосіб захисту, слідчий суддя вважає, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання існуючим ризикам та буде пропорційним, співмірним та таким, що не суперечитиме КПК України, оскільки саме цей запобіжний захід дасть можливість уникнути настання існуючих ризиків та забезпечить виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків.

Таким чином, клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід задовольнити частково та на підставі ст. 181 КПК України слід застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який, на думку слідчого судді, забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного під час досудового слідства, поклавши на нього наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування із потерпілим та свідками в кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 27, 107, 131, 132, 176-178, 182 - 184, 193, 194, 196, 198, 205, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, без застосування електронного засобу контролю та заборонити йому залишати житло за місцем проживання: АДРЕСА_1 , до 09 серпня 2025 року включно, в межах строку досудового розслідування.

Покласти на ОСОБА_5 обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

3) утримуватися від спілкування із потерпілим та свідками в кримінальному провадженні;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що в разі невиконання таких обов`язків щодо нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СВ відділення поліції №1 (м. Тисмениця) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_6 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1