КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №754/9240/25 Слідчий суддя в суді першої інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/4754/2025 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2025 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які діють в інтересах ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 12 червня 2025 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Рокитне Рокитнянського району Київської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_9 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 12 червня 2025 рокузастосовано до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Визначено строк тримання під вартою рахувати з 17 год. 00 хв. 10.06.2025 року.

Зазначено строк дії ухвали - до 17 год. 00 хв. 08.08.2025 року включно.

Визначенорозмір застави - 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає суму 302 800 грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на рахунок отримувача UA 1012089, , МФО 820172, банк отримувача ДКСУ м. Київ.

Зазначено, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_8 у разі внесення застави наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, якому доручене проведення досудового розслідування кримінального провадження, до суду, прокурора, не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора чи суду, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання та/або роботи.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначено до 12.08.2025 року.

Роз`яснено підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документа з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок, має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_8 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які діють в інтересах ОСОБА_8 , подали апеляційні скарги.

У поданій скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 12 червня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше не судимого - скасувати, у задоволенні клопотання слідчого СВ Деснянського управління поліції в м. Києві, погодженого прокурором, про застосування відносно підзахисного ОСОБА_8 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою - відмовити, та застосувати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням свободи, а саме у вигляді домашнього арешту, з забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , у нічний час доби в період з 22.00 до 06.00 години наступної доби.

На обґрунтування апеляційної скарги, захисник посилається на те, що згідно до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 ч. 3 ст. 307 КК України.

Захисник вважає, що клопотання прокурора є необґрунтованим, ризики не доведеними, а відповідно ухвала суду підлягає скасуванню.

Посилається на те, що клопотання слідчого, всупереч вимог п. 5 ч. 1 ст. 184 КПК України, не містить посилання на матеріали справи, які обґрунтовують обставини, на підставі яких слідчий та прокурор дійшли висновку про наявність ризиків. А ризики є лише необґрунтованим припущенням прокурора.

Ризик того, що обвинувачена особа може перешкоджати належному відправленню судочинства, не може оцінюватись абстрактно, факт такого перешкоджання має бути підтверджено доказами, що узгоджується з правовою позицією Європейського суду з прав людини у справі «Бекчієв проти Молдови» (пункт 59)).

Зазначає, що в клопотанні слідчий посилається на ризик переховування ОСОБА_8 від органів досудового розслідування та суду у зв`язку з суворістю покарання, в разі доведення його причетності до вчинення даного кримінального правопорушення.

Проте Європейський суд з прав людини вказує, що небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших релевативних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою («W v. Switzerland», Заява № 14379/88, 26 січня 1993 року).

Ризик тиску на учасників кримінального провадження, є належним чином не обґрунтований.

При цьому, сторона обвинувачення не надає жодних відомостей, з посиланням на матеріали кримінального провадження, які б свідчили про те, що з боку підзахисного вчиняється на них тиск з метою зміни показів чи спотворення будь яких доказів по справі. А саме скарги, повідомлення, звернення, заяви тощо.

Разом з тим, необхідно прийняти до уваги, молодий вік та позитивну особистість підозрюваного ОСОБА_8 .

Він є особою, яка - раніше не судима, є громадянином України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , до затримання тимчасово проживав за адресою АДРЕСА_2 , має родину, а саме: рідну бабусю похилого віку, та рідну сестру - ОСОБА_10 , яка являється інвалідом другої групи з дитинства, позитивну характеристику з місця реєстрації та постійного проживання, що свідчить про міцні соціальні зв`язки підозрюваного, на спеціальних обліках у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Звернувшись з апеляційною скаргою, захисник ОСОБА_7 просить ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 12 червня 2025 року, якою застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному.

У скарзі посилається на те, що на його думку, суд, постановляючи ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Так, суд при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу ОСОБА_8 зазначив, що: « ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3ст. 307 КК України, які відносяться до категорії тяжкого та особливо тяжкого злочинів, відповідно за які може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, а тому, зважаючи на міру покарання, яка загрожує ОСОБА_8 у разі визнання винуватим, враховуючи, існують ризики, що він може скритися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, анкетні відомості йому відомі з матеріалів справи, з метою зміни ними показань.

Крім того, існує ризик, що ОСОБА_8 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки відносно нього на розгляді в іншому суді перебуває інше кримінальне провадження, в якому він обвинувачується у вчиненні аналогічного кримінального правопорушення, він не працює, не має стабільного доходу».

Однак, з такою позицією суду неможливо погодитися,виходячи з того, що судом не було наведено та не було представлено у своєму рішенні конкретних обставин та відповідних фактів (ознак), відповідно до яких суд прийшов до такого висновку.

Судове рішення, на думку сторони захисту, повинно містити конкретні факти та посилання на конкретні обставини, що зумовили здійснення відступу від принципу поваги до особистої свободи та презумпції невинуватості на противагу до оголошених ризиків (переховування підозрюваного ОСОБА_8 від суду та впливу на свідків,), які, на хибну думку суду - є встановленими та підтверджуються належними та допустимими доказами, тобто наявними та триваючими.

Захисник вказує на те, що в обґрунтування свого клопотання слідчим на розгляд суду не було представлено жодного доказу (матеріалів кримінального провадження), які б могли прямо чи побічно підтвердити існування оголошених слідчим ризиків.

Під час розгляду зазначеного клопотання у судовому засіданні, прокурором не було представлено суду жодного належного та допустимого доказу, що підозрюваний ОСОБА_8 прямо чи опосередковано здійснював чи має намір здійснити психологічний чи фізичний тиск на допитаних під час досудового розслідування свідків по справі.

Посилається на те, що ризик переховування підозрюваного ОСОБА_8 від суду ґрунтується на припущеннях, без належного обґрунтування.

На думку захисника ОСОБА_7 суд помилково не навів належні та достатні мотиви для прийняття рішення про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 , тим самим допустивши порушення вимог кримінального процесуального закону (ст.ст.370, 372 КПК України), що в розумінні ст.ст. 411, 412 КПК України є істотними.

Заслухавши доповідь судді, доводи підозрюваного ОСОБА_8 та його захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які підтримали вимоги апеляційних скарг та просили їх задовольнити, пояснення прокурора ОСОБА_9 , який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів, у провадженні слідчого відділу Деснянського УП ГУ НП в м.Києві знаходиться вказане кримінальне провадження, в рамках якого 11.06.2025 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України, а саме, в тому, що у невстановлені слідством дату, час та місці у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на реалізацію протиправної діяльності у сфері незаконного збуту психотропних речовин.

З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_8 , переслідуючи корисливий мотив та маючи намір збагатитися за рахунок вчинення злочинів у сфері незаконного обігу психотропних речовин, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини з метою збуту, у невстановлені слідством дату та час, знаходячись за невстановленою слідством адресою, отримав від невстановленої досудовим розслідуванням особи - 31 (тридцять один) прозорий поліетиленовий пакет з пазовим замком, у 10 (десяти) з яких містилась особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено, - РVР, загальною масою 7,018 г, що є великим розміром, тим самим незаконно придбав психотропну речовину з метою збуту, яку у подальшому поклав до своїх штанів, в які був одягнений, тим самим почав незаконно зберігати вказану психотропну речовину при собі з метою збуту.

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_8 , утримуючи при собі вказану психотропну речовину, знаходячись за адресою: м. Київ, вул. Осипа Мандельштама, 1, у лісосмузі, 10.06.2025 року о 17 год. 00 хв. був зупинений працівниками поліції.

У подальшому, 10.06.2025року у ході проведення особистого обшуку затриманого ОСОБА_8 , працівниками поліції було виявлено та вилучено 31 (тридцять один) прозорий поліетиленовий пакет з пазовим замком, у 10 (десяти) з яких містилась особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено, - PVP, загальною масою 7,018 г, що є великим розміром, яку ОСОБА_8 незаконно придбав та зберігав з метою збуту.

Крім того, у невстановлені слідством дату, час та місці у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на реалізацію протиправної діяльності у сфері незаконного збуту психотропних речовин.

З метою реалізації свого злочинного умислу, переслідуючи корисливий мотив та маючи намір збагатитися за рахунок вчинення злочинів у сфері незаконного обігу психотропних речовин, ОСОБА_8 з метою збуту, у невстановлені дату та час, знаходячись за невстановленою адресою, отримав від невстановленої особи особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, - PVP, загальною масою 23,540 г, що є особливо великим розміром, тим самим незаконно придбав психотропну речовину з метою збуту, яку, у невстановлені дату, час та місці, за невстановлених обставин розфасував у зіп-пакети та пластикову ємність, яку у подальшому переніс за місцем свого фактичного проживання: АДРЕСА_2 , де почав незаконно зберігати розфасовану вказану психотропну речовину з метою збуту.

10.06.2025 рокуу період часу з 21 год. 09 хв. по 21 год. 47 хв. в ході проведення обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_2 , де фактично мешкає ОСОБА_8 , було виявлено та вилучено 2 (два) прозорих поліетиленових пакети з пазовим замком та пластикову ємність із особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено, - PVP, загальною масою 23,540 г, що є особливо великим розміром, яку ОСОБА_8 незаконно придбав та зберігав з метою збуту.

11.06.2025 року ОСОБА_8 повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

11.06.2025 року ОСОБА_8 повідомлений про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України.

12.06.2025 року слідчий СВ Деснянського управління поліції ГУ НП в м. Києві старший лейтенант ОСОБА_11 звернувся до суду у кримінальному провадженні № 0001822 від 10.06.2025 року з клопотанням, погодженим з прокурором Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_12 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів щодо підозрюваного за ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України ОСОБА_8 , без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначав, що обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_8 повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме:

- протоколом затримання та особистого обшуку ОСОБА_8 , в порядку ст. 208 КПК України від 10.06.2025 року;

- речовими доказами, які визнані постановами від 10.06.2025 року;

- протоколом обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , проведеного в період часу з 21 години 09 хвилин по 21 годину 47 хвилин 10.06.2025 року;

- речовими доказами, які визнанні постановами від 10.06.2025 року;

- показами (протокол допиту від 10.06.2025) свідка ОСОБА_13 ;

- показами (протокол допиту від 10.06.2025) свідка ОСОБА_14 ;

- показами (протокол допиту від 10.06.2025) свідка ОСОБА_15 ;

- показами (протокол допиту від 10.06.2025) свідка ОСОБА_16 ;

- показами (протокол допиту від 10.06.2025) свідка ОСОБА_17 ;

- показами (протокол допиту від 10.06.2025) свідка ОСОБА_18 ;

- висновком експерта №СЕ-19/111-25/35569-НЗПРАП від 11.06.2025 року;

- висновком експерта №СЕ-19/111-25/35571-НЗПРАП від 11.06.2025 року;

- іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Згідно ст. 12 КК України, вказані кримінальні правопорушення відносяться до категорії тяжких злочинів, оскільки, санкцією ч. 2 ст. 307 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 6 до 10 років з конфіскацією майна та особливо тяжких злочинів, оскільки, санкцією ч. 3 ст. 307 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 9 до 12 років з конфіскацією майна.

Слідчий зазначав, що відносно ОСОБА_8 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки існують ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вказував, що підставами застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 є наявність обґрунтованої підозри у вчинені кримінального правопорушення, наявність вищевказаних ризиків, які дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_8 може здійснити вищевказані дії, а тому менш суворі запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки чи домашнього арешту не є достатніми для запобігання вищевказаним ризикам.

Лише перебування ОСОБА_8 під вартою зможе забезпечити запобіганню можливості переховуватися від органу досудового розслідування, суду, незаконно впливати на свідків та вчиненню іншого кримінального правопорушення.

Утримання підозрюваного ОСОБА_8 у спеціальній установі забезпечить його безперешкодну доставку відповідними конвойними підрозділами до суду, що забезпечить дотримання розумних строків судового розгляду та належну процесуальну поведінку останнього.

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 12 червня 2025 рокузастосовано до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Визначено строк тримання під вартою рахувати з 17 год. 00 хв. 10.06.2025 року.

Зазначено строк дії ухвали - до 17 год. 00 хв. 08.08.2025 року включно.

Визначенорозмір застави - 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає суму 302 800 грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на рахунок отримувача UA 1012089, , МФО 820172, банк отримувача ДКСУ м. Київ.

Зазначено, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_8 у разі внесення застави наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, якому доручене проведення досудового розслідування кримінального провадження, до суду, прокурора, не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора чи суду, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання та/або роботи.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначено до 12.08.2025 року.

Роз`яснено підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документа з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок, має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_8 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 , як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України.

Зокрема, обґрунтованість підозри ОСОБА_8 підтверджуються доказами, які додані до клопотання, а саме: протоколом затримання та особистого обшуку ОСОБА_8 , в порядку ст. 208 КПК України від 10.06.2025 року; речовими доказами, які визнані постановами від 10.06.2025 року; протоколом обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , проведеного в період часу з 21 години 09 хвилин по 21 годину 47 хвилин 10.06.2025 року; речовими доказами, які визнані постановами від 10.06.2025 року; показами (протокол допиту від 10.06.2025) свідка ОСОБА_13 ; показами (протокол допиту від 10.06.2025) свідка ОСОБА_14 ; показами (протокол допиту від 10.06.2025) свідка ОСОБА_15 ; показами (протокол допиту від 10.06.2025) свідка ОСОБА_16 ; показами (протокол допиту від 10.06.2025) свідка ОСОБА_17 ; показами (протокол допиту від 10.06.2025) свідка ОСОБА_18 ; висновком експерта №СЕ-19/111-25/35569-НЗПРАП від 11.06.2025 року; висновком експерта №СЕ-19/111-25/35571-НЗПРАП від 11.06.2025 року; іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення доведена у клопотанні та сумнівів не викликає.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, журналу судового засідання, на основі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують та правильно встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, які приведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.

Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, встановлювати конкретну кваліфікацію діяння, за яке особа має нести кримінальну відповідальність, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого докази, у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України.

Також, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилається слідчий у клопотанні, доведені, з огляду на додані до клопотання докази.

На переконання колегії суддів, з урахуванням наявних у справі матеріалів, вищевказані висновки слідчого судді є правильними, зокрема, оцінюючи доведеність наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховування від органів досудового розслідування та/або суду) та ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (ризик незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні), слідчий суддя аргументував свою позицію тим, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України, які відносяться до категорії тяжкого та особливо тяжкого злочинів відповідно, за які може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, а тому, зважаючи на міру покарання, яка загрожує ОСОБА_8 у разі визнання винуватим, враховуючи, що існують ризики того, що він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, анкетні відомості яких йому відомі з матеріалів справи, з метою зміни ними показань.

Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (вчинити інші кримінальні правопорушення) слідчим суддею зазначено з огляду на те, що ОСОБА_8 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки відносно нього на розгляді в іншому суді перебуває інше кримінальне провадження, в якому він обвинувачується у вчиненні аналогічного кримінального правопорушення, він не працює, не має стабільного доходу.

Ґрунтуючись на зазначеному, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, наявність яких встановлена в ході розгляду клопотання органу досудового розслідування, та забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Отже, під час розгляду клопотання органу досудового розслідування, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що обставини, визначені п. п. 1-3, ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному кримінальному провадженні, обґрунтованість підозри, недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам є обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані та доведені прокурором, при цьому підтверджуються матеріалами справи.

З урахуванням наведеного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_8 , оскільки встановлені судом обставини достатньо переконливо підтверджують, що менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків в даному кримінальному провадженні.

При цьому, застосувавши до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 183 КПК України, визначив підозрюваному розмір застави, який є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Оцінюючи можливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд апеляційної інстанції насамперед використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Колегія суддів зазначає, що ймовірно вчинені ОСОБА_8 кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 307 та ч. 3 ст. 307 КК України, у яких він підозрюється, мають високий ступінь суспільної небезпеки, за обставинами провадження встановлено наявність передбачених ч. 1 ст. 177 КПК ризиків, при цьому рішення суду за результатами розгляду питання щодо можливості застосування запобіжного заходу повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Як вбачається із матеріалів провадження, слідчий суддя, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував конкретні обставини кримінального провадження та дані про особу ОСОБА_8 , який підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів.

Отже, сукупність зібраних доказів та матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу.

А тому, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про існування підстав для застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, який є винятковим запобіжним заходом.

Доводи апеляційних скарг сторони захисту про необґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих йому кримінальних правопорушень та ненадання слідчим суддею оцінки вагомості наданих стороною обвинувачення доказів є безпідставними, оскільки слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані та долучені до нього матеріали свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 зазначених кримінальних правопорушень.

Такий висновок слідчого судді ґрунтується на доданих слідчим до клопотання матеріалах. Останні містять дані, які вказують на причетність підозрюваного до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

При цьому, слід зазначити, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої, затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, оцінки належності та допустимості доказів вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Сукупність зібраних доказів та матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Доводи сторони захисту щодо недоведеності наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.

Ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, з огляду на конкретні обставини інкримінованих ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, на тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винуватим, та даних про особу підозрюваного.

Посилання апелянтів на характеризуючі підозрюваного дані приймаються колегією суддів до уваги, проте не спростовують висновків слідчого судді щодо існування вищезазначених ризиків у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 .

Посилання захисників на недоведеність неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, спростовується змістом оскаржуваної ухвали.

Доводи апеляційних скарг про необґрунтованість та невмотивованість ухвали слідчого судді є безпідставними, оскільки ухвала слідчого судді відповідає вимогам ст.ст. 196, 372 КПК України, та містить обґрунтування і мотиви, з яких виходив слідчий суддя при її постановленні.

Інші наведені у апеляційних скаргах доводи та підстави, з яких апелянти просять скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

Враховуючи викладене, рішення слідчого судді суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, в порядку та межах, передбачених на даній стадії провадження, а тому апеляційні скарги захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які діють в інтересах ОСОБА_8 , з викладеними в них доводами, задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 182, 183, 194, 199, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які діють в інтересах ОСОБА_8 , - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 12 червня 2025 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

________________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4