У Х В А Л А

01 травня 2025 року слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання дізнавача сектору дізнання Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 про накладення грошового стягнення на свідка ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № 0000133 від 08.10.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

У С Т А Н О В И В:

До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання дізнавача сектору дізнання Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 про накладення грошового стягнення на свідка ОСОБА_4 по матеріалам кримінального провадження № 0000133 від 08.10.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Клопотання вмотивоване тим, що сектором дізнання Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000133 від 08.10.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

З клопготання убачається, що досудовим розслідуванням встановлено, що наприкінці 2019 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , познайомилася із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою домовилася про надання юридичних послуг, зокрема подання позову до Європейську суду та приватизацію квартири. Згодом, а саме у 2020 році на виконання досягнутих домовленості, з метою оплати послуг, ОСОБА_5 здійснила перерахування коштів загальною сумою 36865 грн. на банківську платіжну картку НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_4 . Проте, у подальшому ОСОБА_4 не виконала досягнутих домовленостей, кошти не повернула.

Під час дізнання допитано в якості свідка ОСОБА_4 , яка дала показання що вона познайомилася з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 навесні 2016 року під час судових процесів щодо поновлення на посаді колишнього мера м. Сміла - ОСОБА_7 . Сама ОСОБА_4 представлялася як представник Міжнародного товариства з прав людини. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 виступали як «група підтримки» ОСОБА_10 , і контактували виключно під час засідань. На початку червня 2016 року ОСОБА_8 звернулася до ОСОБА_11 з проханням допомогти ОСОБА_9 фінансово. Після розмови з ОСОБА_10 , який гарантував повернення коштів, ОСОБА_11 погодилася. У центрі міста Сміла вона передала ОСОБА_9 58 000 грн готівкою без розписки чи свідків. Причиною позики ОСОБА_9 назвала сімейні обставини. Повернення суми було обіцяно до кінця 2016 року, але цього не відбулося. Протягом наступних років ОСОБА_9 неодноразово просила про відтермінування, посилаючись на фінансові труднощі. Спілкування відбувалося телефоном. ОСОБА_11 також зазначила, що з 2015 року користується лише одним номером: НОМЕР_2 , юридичні послуги наразі не надає, займається волонтерством, а до 2022 року допомагала у підборі адвокатів. Представництво в ЄСПЛ не здійснює - цим займаються адвокати, що співпрацюють з ГО, членом якої вона є. Будь-яких підтверджень про позику чи її повернення (розписок, свідків, записів дзвінків) не має, оскільки кілька разів змінювала телефон. Додатково вказала, що 09 серпня 2020 року потрапила в ДТП і проходила амбулаторне лікування.

Свідком у вказаному кримінальному провадженні є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

30 січня 2025 року засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» рекомендованим листом за відомим місцем проживання ОСОБА_4 , а саме: АДРЕСА_1 , надіслано повістки про виклик на 10, 11 та 12 лютого 2025 року.

Окрім того, 30 січня 2025 року о 16 годині 38 хвилин, з метою додаткового інформування про виклик на одночасний допит, ОСОБА_4 у додатку Вайбер на її абонентський номер НОМЕР_2 надіслано лист-повідомлення, який зареєстрований за №СЕД-18938-2025 від 30 січня 2025 року.

Далі 30 січня 2025 року о 17 годині 01 хвилина з абонентського номеру НОМЕР_2 надійшов телефонний дзвінок під час якого ОСОБА_4 підтвердила отримання листа-повідомлення про виклик на одночасний допит.

07 лютого 2025 року під час телефонного дзвінка ОСОБА_4 повідомила, шо прибуде 12 лютого 2025 року на проведення одночасного допиту.

Однак, ОСОБА_4 10, 11 та 12 лютого 2025 року не з`явилася до сектору дізнання Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області для проведення одночасного допиту, про причини неприбуття на виклик не повідомила.

13 лютого 2025 року в додатку Вайбер на абонентський номер НОМЕР_2 , належний ОСОБА_4 , надіслано повістку про виклик на одночасний допит, а саме на 09 годину 00 хвилин 18 лютого 2025 року.

14 лютого 2025 року з метою додаткового інформування про необхідність прибути на виклик здійснено телефонний дзвінок на абонентський номер НОМЕР_2 , належний ОСОБА_4 . Під час телефонної розмови ОСОБА_4 підтвердила отримання повістки про виклик на одночасний допит. Однак, ОСОБА_4 у подальшому 18 лютого 2025 року не прибула на виклик, пояснивши причину не прибуття хворобою, проте підтверджуючих документів не надала.

09 березня 2025 року в додатку Вайбер на абонентський номер НОМЕР_2 , належний ОСОБА_4 , надіслано повістку про виклик на одночасний допит, а саме на 10 годину 00 хвилин 11 березня 2025 року.

11 березня 2025 року ОСОБА_4 не прибула на виклик у зазначений час. Про причини не прибуття не повідомила.

Таким чином, є обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_4 умисно уникає та не з`являється без поважних причин до органу досудового розслідування для проведення одночасного допиту, а тому на неї необхідно накласти грошове стягнення у розмірі 0,5 прожиткових мінімумів для працездатних осіб за неприбуття на виклики дізнавача.

Дізнавач ОСОБА_3 в призначене судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій просить розгляд клопотання проводити за його відсутності у зв`язку із зайнятістю в іншому кримінальному провадженні. Вимоги клопотання підтримує в повному обсязі та просить задовольнити з підстав викладених в ньому.

В судовому засіданні 28.04.2025 року ОСОБА_4 просила відкласти розгляд клопотання та надати можливість ознайомитися з ним. За клопотанням ОСОБА_4 розгляд клопотання було відклалдено на 29.04.2025 року. Під час надання пояснень та судового розгляду клопотання 29.04.2025 року, ОСОБА_4 просила відкласти розгляд клопотання для надання їй часу надати додаткову медичну документацію, яка свідчить про те, що в дні, які її викликав дізначач вона хворіла та не могла зявитися для допиту. За клопотанням ОСОБА_4 розгляд клопотання було відкладено на 01.05.2025 року. 01.05.2025 року ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду надійшла заява в якій остання просить розгляд клопотання про накладення грошового стягнення проводити у її відсутність.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 146 КПК України, про час та місце розгляду клопотання повідомляється службова особа, яка його внесла, та особа, на яку може бути накладено грошове стягнення, проте їх неприбуття не перешкоджає розгляду питання.

Згідно ст.107 КПК України застосування технічних засобів фіксування розгляду клопотання у даному кримінальному провадженні не здійснюється.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, заясухавши пояснення ОСОБА_4 , дані нею в судових засіданнях 28.04.2025 року та 29.04.2025 року, дослідивши фотокопії листків непрацездатності та медичну документацію, надані ОСОБА_4 , слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Будучи пристутньою в судових засіданнях 28.04.2025 року та 29.04.2025 року ОСОБА_4 зазначила, що вона проживає за адресою вказаною в клопотанні. Повістки про виклик вона не отримувала. Їй було відомо про необхідність явки до дізнавача для допиту, оскільки вона з ним спілкувалася в режимі роумінгу, так як була за кордоном. Також їй на телефон надходили повідомлення про необхідність явки. В Україну вона повернулася 7 чи 8 числа. До дізнавача у визначені викликами дні не зявилася, оскільки хворіла. Надала суду фоторкопії листків непрацездатності в період з 17.02.2025 року по 26.02.2025 року, а також за 2024 рік.

Статтею 146 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування із клопотанням про накладення грошового стягнення на особу.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення дізнання.

Згідно п.1 ч. 2 ст. 66 КПК України, свідок зобов`язаний прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду.

Згідно ч. 1 ст. 133 КПК України, слідчий, прокурор під час досудового розслідування має право викликати свідка у встановлених цим Кодексом випадках для допиту чи участі в іншій процесуальній дії.

Відповідно до ст. 135 КПК України, особа викликається до слідчого, прокурора шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Відповідно до ст. 138 КПК України поважними причинами неприбуття особи на виклик є:

-затримання, тримання під вартою або відбування покарання;

-обмеження свободи пересування внаслідок дії закону або судового рішення;

-обставини непереборної сили (епідемії, військові події, стихійні лиха або інші подібні обставини);

-відсутність особи у місці проживання протягом тривалого часу внаслідок відрядження, подорожі тощо;

-тяжка хвороба або перебування в закладі охорони здоров`я у зв`язку з лікуванням або вагітністю за умови неможливості тимчасово залишити цей заклад;

-смерть близьких родичів, членів сім 'ї чи інших близьких осіб або серйозна загроза їхньому життю;

-несвоєчасне одержання повістки про виклик;

-інші обставини, які об`єктивно унеможливлюють з 'явлення особи на виклик.

Слідчим відділом Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за№ 0000133 від 08.10.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Свідок у вказаному кримінальному провадженні є ОСОБА_4 .

З матеріалів клопотання вбачається, що свідку ОСОБА_4 , 30.01.2025 року поштовим зв`язком направлено повістки про виклик до дізнавача на 10, 11 та 12 лютого 2025 року. Також скановані копії повісток були надіслані на мессенджери «Viber» мобільного номеру НОМЕР_2 та здійснено телефонний дзвінок на зазначений номер в ході якого було повідомлено свідка про необхідність прибуття до дізнавача з метою одночасного допиту.

Також, 13.02.2025 року на мессенджери «Viber» мобільного номеру НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_4 надіслано повістку про виклик на одночасний допит, а саме на 09.00 год. 18.02.2025 року.

Крім того, 09.03.2025 року на мессенджери «Viber» мобільного номеру НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_4 надіслано повістку про виклик на одночасний допит, а саме на 10.00 год. 11.03.2025 року.

В судовому засіданні було встановлено, що свідку ОСОБА_4 було достеменно відомо про необхідність з`явитися на виклики до дізнавача у визначені дати, про що остання не заперечувала під час судового розгляду клопотання 28.04.2025 року та 29.04.2025 року. Однак, ОСОБА_4 10, 11, 12 лютого 2025 року та 11 березня 2025 року за викликом дізнавача не з`явилася, поважність причини неявки не повідомила. Не надано і суду підтверджуючих документів, зокрема листів непрацездатності чи інших доказів, щодо поважності причин неприбуття за викликом дізнавача на 10, 11, 12 лютого 2025 року та 11 березня 2025 року.

Враховуючи викладене, ОСОБА_4 свідомо ігнорує виклики дізнавача, чим перешкоджає об`єктивному, швидкому, повному та неупередженому розслідуванню кримінального провадження.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.139 КПК України якщо свідок, який був у встановленому цим Кодексом порядку викликаний, не з`явився без поважних причин або не повідомив про причини свого неприбуття, на нього накладається грошове стягнення у розмірі від 0,25 до 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ст.144 КПК України, грошове стягнення може бути накладено на учасників кримінального провадження у випадках та розмірах, передбачених цим Кодексом, за невиконання процесуальних обов`язків. Відповідно до ч. 3 ст.146 КПК України, слідчий суддя, встановивши, що особа не виконала покладений на неї процесуальний обов`язок без поважних причин, накладає на неї грошове стягнення.

Враховуючи викладене, слідчий суддядійшов висновку про необхідність накладення на свідка грошового стягнення на користь держави, у мінімальному розмірі, передбаченому ст.139 КПК України, за невиконання ним свого процесуального обов`язку, а саме за його ухилення від явки до дізнавача

Керуючись ст. 2, 7, 40-1, 42, 133, 135, 136, 138, 139, 144, 146, 309 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання дізнавача сектору дізнання Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 про накладення грошового стягнення на свідка ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № 0000133 від 08.10.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,- задовольнити частково.

Накласти грошове стягнення в розмірі 0,25 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 757 гривень на свідка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Роз`яснити свідку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що особа, на яку було накладено грошове стягнення та яка не була присутня під час розгляду цього питання судом, має право подати клопотання про скасування ухвали про накладення на неї грошового стягнення. Клопотання подається суду, який виніс ухвалу про накладення грошового стягнення. Суд, визнавши доводи особи обґрунтованими, може самостійно скасувати ухвалу про накладення грошового стягнення, а в іншому випадку - призначає судове засідання для розгляду клопотання про скасування ухвали про накладення грошового стягнення.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддяОСОБА_12