Справа № 563/1163/25
провадження № 1-кп/563/98/25
У Х В А Л А

09.07.2025 року Корецький районий суд

Рівненської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника, адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Корець кримінальне провадженння № 0000055 від 03 квітня 2025 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України

в с т а н о в и в :

В провадженні Корецького районного суду Рівненської області перебуває кримінальне провадження №0000055 від 03.04.2025 та по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.2 ст. 307 КК України.

Ухвалою слідчого судді Корецького районного суду Рівненської області від 30 травня 2025 року обвинуваченій ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 27 липня 2025 року.

В судовому засіданні прокурор подав клопотання про продовження тримання обвинуваченої ОСОБА_4 під вартою строком на 60 діб, обґрунтовуючи це тим, що заявлені ризики, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зникли.

Захисник адвокат ОСОБА_5 заперечив щодо задоволення клопотання прокурора про продовження тримання ОСОБА_4 під вартою. Просив застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Крім того, вказав, що ухвалу слідчого судді про обрання запобіжного заходу не оскаржуали, вважав, що перебування у слідчому ізоляторі змінить обвинувачену на краще.

Обвинувачена ОСОБА_4 також просила застосувати відносно неї запобіжний у вигляді домашнього арешту. Зазначила, що без догляду лишається її п`ятнадцятирічна дитина.

Вирішуючи заявлене прокурором клопотання про продовження відносно обвинуваченої ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд приходить до таких висновків.

Згідно із ст.331 КПК України, під час судового розгляду, суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Обвинуваченій ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Корецького районного суду Рівненської області від 30.05.2025 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Згідно ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

На підставі п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Метою та підставами застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання ОСОБА_4 покладених на неї процесуальних обов`язків та запобіганння ризикам можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні та можливості продовжувати вчиняти й інші кримінальні правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

ОСОБА_4 зможе продовжувати вчиняти й інші кримінальні правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, оскільки систематично здійснювала збут наркотичних засобів та має судимість за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309 КК України (вироки Корецького районного суду від 24.07.2024 та від 12.11.2024).

Зазначене свідчить про можливість вчинення ОСОБА_4 злочинів пов`язаних із незаконним обігом наркотичних засобів.

Окрім того, менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, надасть доступ сторонніх осіб до обвинуваченої, які можуть бути на даний час не встановленими співучасниками злочину, що в свою чергу призведе до продовження вчинення злочину ОСОБА_4 у якому вона обвинувачується.

Суд вважає, що існує реальний ризик переховування обвинуваченої ОСОБА_4 від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, враховуючи тяжкість інкримінованого їй кримінального правопорушення та тяжкість покарання, яке їй загрожує у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні.

Вік ОСОБА_4 , стан здоров`я, відсутність офіційної роботи та заробітку дозволяють останній переховуватись від суду.

У зв`язку із цим, існують ризики передбачені п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та наявні підстави вважати, що будь-який з інших більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти настанню вказаного ризику та належному виконанню обвинуваченою своїх процесуальних обов`язків.

Також, суд звертає увагу на те, що заявлені ризики передбачені п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України існували на момент обрання запобіжного заходу і на даний час існувати не перестали, зокрема з огляду на те, що ні обинуваченою, ні захисником ухвала слідчого судді, у якій вказані ризики були належним чином мотивовані, в апеляційному порядку не оскаржувалась.

Наявність соціальних зв`язків, зокрема п`ятнадцятирічної дитини, на що покликається сторона захисту, не стримали обвинувачену від вчинення умисного злочину у вчиненні якого вона обгрунтовано обвинувачується.

Зазначені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що ризики, які були враховані при прийнятті рішення про застосування запобіжного заходу, не зменшились та продовжують існувати, а тому менш суворий запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої.

Під час розгляду кримінального провадження в судовому засіданні не здобуто відомостей, які би безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченої під вартою, також судом не отримано відомостей, щодо іншого комплексу обставин, які би переважили ризики передбачені ст.177 КПК України.

Наведені прокурором ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченої на більш м`який.

Застосування особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, не зможе забезпечити належну поведінку ОСОБА_4 та може призвести до реалізації ризиків, які були підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуюче вищевикладене, з метою забезпечення обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків, а також відсутність підстав для скасування запобіжного заходу, суд вважає необхідним клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу задовольнити та продовжити обвинуваченій ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строків, встановлених ст. 197 КПК України.

Крім того, в підготовчому судовому засіданні прокурор вважає за необхідне призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Обвинувачена ОСОБА_4 та її захисник ОСОБА_5 не заперечили проти призначення справи до судового розгляду.

Заслухавши прокурора, обвинувачену, захисника, вивчивши обвинувальний акт, суд вважає, що кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду.

Підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п.п.4-8 ч.1 або ч.2 ст.284 КПК України, або зупинення провадження, немає.

Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог ст.291 КПК України, при його затвердженні прокурором дотримано вимоги процесуального закону, порушень вимог КПК України, які б унеможливлювали призначення провадження до судового розгляду немає, а тому суд приходить до висновку про можливість призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 176-178, 182, 183, 193, 331, 394, 395 КПК України, суд

у х в а л и в :

Клопотання прокурора задоволити.

Строк тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити до 06 вересня 2025 року 16 год. 15 хв.

Призначити кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Корецького районного суду на 14 год. 30 хв. 25 липня 2025 року.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

Роз`яснити, що для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню щодо продовження строку тримання під вартою.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя