ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/5522/24 Номер провадження 11-кп/814/1630/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 12 червня 2025 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою суду відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого: 06.05.2021 вироком Київського районного суду м. Полтави за ч. 2 ст. 15 п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ст. 69, ст. 96 КК України до 7 років позбавлення волі з наданням амбулаторно психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем відбування покарання;

відмовлено в задоволенні подання ДУ «Божковська виправна колонія (№16)» про умовно-дострокове звільнення.

Приймаючи вказане рішення, суд послався на те, що протягом періоду відбування покарання у поведінці ОСОБА_7 дійсно мають місце позитивні тенденції та він стає на шлях виправлення, проте, враховуючи дані про особу засудженого, його поведінку та ставлення до праці за весь час відбуття покарання, вони у своїй сукупності не доводять готовність засудженого до самокерованої поведінки та не свідчать про те, що останній довів своє виправлення, а відбутий ним строк покарання хоч формально і узгоджується з вимогами ст. 107 КК України, проте, в даному випадку, є недостатнім для об`єктивного висновку про його остаточне виправлення.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу районного суду та постановити нову ухвалу, якою звільнити його умовно-достроково на невідбутий термін покарання.

На обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що місцевий суд формально віднісся до розгляду подання та залишено поза увагою суду, що за час відбування покарання він сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Вказує, що режиму утримання не порушував та стягнення щодо нього не накладались, з перших днів прибуття до установи він працює в майстерні і різноробочим житлової зони. В місцях позбавлення волі характеризується виключно позитивно, має 11 заохочень, які свідчать про його цілеспрямованість виправитись.

Зазначає, що висновки суду про нестабільність та не послідовність його виправлення спростовуються тим, що заохочення йому оголошувались з перших місяців його перебування в установі.

Крім того вказує, що місцевий суд не звертає увагу на вимоги ст. 107 КК України, оскільки в листопаді 2022 він закінчив Божковський навчальний центр №16 та здобув професію «Столяр будівельний».

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 підтримали вимоги апеляційної скарги засудженого та просили звільнити ОСОБА_7 умовно-достроково від відбування покарання. Прокурор ОСОБА_6 заперечила проти задоволення апеляційної скарги, вказала на законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції.

Мотиви суду.

Згідно зі ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачається з матеріалів провадження та особової справи засудженого, суд першої інстанції в повній мірі дотримався вимог вказаного закону та дійшов правильного висновку про те, що на даний час рішення про застосування умовно-дострокового звільнення відносно ОСОБА_7 є передчасним.

Застосування умовно-дострокового звільнення вимагає обов`язкової наявності двох підстав: матеріальної (ч. 2 ст. 81 КК України) та формальної (ч. 3 ст. 81 КК України). Єдність цих підстав є основою, за наявності якої суд отримує можливість ухвалити рішення про зміну правового статусу засудженого.

Судом встановлено наявність формальних підстав для звільнення ОСОБА_7 , що полягає у вимозі до засудженого відбути певну частину покарання.

Висновки суду першої інстанції про відсутність матеріальних підстав для звільнення ОСОБА_7 є правильними з огляду на таке.

Показниками, за якими суд може констатувати, що людина виправилася, є чітко визначені у ч. 2 ст. 81 КК України критерії: сумлінна поведінка засудженого та його сумлінне ставлення до праці.

При визначенні сумлінності в поведінці засудженого та його ставленні до праці мають значення не окремі вчинки, а стабільна, постійна лінія поведінки та спосіб життя засудженого. Відомості про це повинні отримуватися з матеріалів, що характеризують поведінку засудженого, не лише за період, що безпосередньо передує поданню до умовно-дострокового звільнення, а за весь час відбування ним покарання.

Аналізуючи наявні матеріали щодо ОСОБА_7 в цілому, колегія суддів звертає увагу на наступне.

З характеристики від 27.05.2025 вбачається, що засуджений ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі перебуває з 22.03.2020.

Усі заходи передбачені індивідуальною програмою виконано в повному обсязі. Прогноз успішної адаптації сприятливий, особа зробила для себе належні висновки.

Крім того, ОСОБА_7 в установі працевлаштований різноробочим житлової зони установи, самостійно виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок, дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користувався при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням.

Приймав активну участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених: «Подолання алкогольної залежності», «Подолання наркотичної залежності», «Правова освіта», заплановані заходи відвідував, успішно пройшов програму та зробив для себе відповідні висновки.

Був залучений до корекційних програм «Керування емоціями», «Підтримка родинних зв`язків» та «Програма із надання психологічної та психосоціальної підтримки засуджених, зокрема схильних до суїциду, а також про спонукання їхніх поведінкових змін».

Бере участь у роботі фізкультурно-спортивної секції самодіяльних організацій, проявляє соціально-корисну ініціативу в її роботі.

На заходи виховного та профілактичного характеру реагує вірно та робить для себе належні висновки.

Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик ймовірної небезпеки для суспільства оцінюються як середній.

За час перебування в установі виконання покарань, засуджений ОСОБА_7 має 12 заохочень за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та правилами внутрішнього розпорядку та вимог безпеки праці (31.05.2022, 29.08.2022, 30.12.2022, 31.03.2023, 30.06.2023, 29.09.2023, 28.02.2024, 31.05.2024, 31.10.2024, 31.01.2025, 30.04.2025, 31.07.2025), а також 1 стягнення за порушення режиму відубвання покарання (06.08.2025), відомості про погашення якого відсутні, що не може свідчити про стабільність поведінки ОСОБА_7 протягом всього строку відбування покарання.

Крім того, у особовій справі наявний витяг з протоколу № 7 від 10.06.2025 засідання профілактичної комісії ДУ «Божковська виправна колонія (№16)», згідно з яким продовжено перебування засудженого ОСОБА_7 на профілактичному обліку, як схильного до суїциду, членоушкодження та схильного до нападу терміном на 1 місяць.

За висновком психолога відділу соціально-виховної та психологічної роботи від 05.08.2025 засуджений ОСОБА_7 не завжди контролює свою поведінку, а також може заподіяти собі шкоди шантажно-демонстративним шляхом, здатен до необдуманих, ризикованих вчинків, потребує постійного контролю за психоемоційним станом та корекції поведінки.

Колегія суддів враховує позитивні зміни у поведінці засудженого, що вбачається з його ставлення до праці, наявності 12 заохочень.

Однак, за наведених вище відомостей про засудженого ОСОБА_7 в їх сукупності, неможливо стверджувати, що останній досяг необхідного ступеню виправлення, зокрема через вчинення порушення режиму утримання під час оскарження до апеляційного суду рішення про відмову у застосуванні умовно-дострокового звільнення, а тому він, усупереч доводам апеляційної скарги, не відповідає критеріям, необхідним для прийняття позитивного рішення на підставі ст. 81 КК України.

На підставі наведеного, рішення суду першої інстанції є законним та вмотивованим, у зв`язку із чим апеляційні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 12 червня 2025 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4