Провадження №: 1-кп/752/2089/25
У Х В А Л А

13.08.2025 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря ОСОБА_4 ,

провівши в приміщенні суду підготовче судове засідання кримінального провадження №0000980 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 14 ч. 1 ст.258; ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111, ч. 3 ст. 436-2, ч. 1 ст. 263 КК України, та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

встановила:

прокурор ОСОБА_7 в підготовчому судовому засіданні просив призначити справу до судового розгляду, оскільки вказане провадження підсудне даному суду, підстав для його закриття не має, обвинувальний акт відповідає вимогам закону. Крім того, просив задовольнити подані клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави. Подані клопотання обґрунтував тим, що існує ризик впливу на свідків, оскільки обвинувачені діяли разом з іншими невстановленими особами, а тому перебуваючи на волі можуть вільно з ними спілкуватись та координувати їх дії щодо приховування слідів вчинення злочинів та вчинення тиску на свідків, з метою схилити їх до відмови від дачі показань. Також прокурор зазначив, що у кримінальному провадженні проведено низку експертних досліджень, а отже існує ризик того, що, обвинувачені перебуваючи на волі можуть здійснювати тиск на експертів та спеціалістів. Крім того, прокурор вказав, що існують ризики перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином, оскільки обвинувачені можуть зловживати своїми процесуальними правами, створювати штучні докази, а ризик вчинення нових злочинів, існує тому, що злочинна діяльність ОСОБА_5 та ОСОБА_6 була спрямована на вчинення злочину проти національної безпеки України. Також прокурор вказав, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 можуть переховуватись від суду, оскільки останні, усвідомлюючи тяжкість вчинених злочинів, маючи відповідну суму грошових коштів, можуть виїхати за межі території України за сприянням представників іноземної організації. На думку прокурора, інші запобіжні заходи, не можуть бути застосовані, оскільки вони не зможуть запобігти наведеним ним ризикам, а отже, є підстави для продовження ОСОБА_5 та ОСОБА_6 найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_5 - ОСОБА_9 заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, оскільки останній не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, зокрема, відсутні дані щодо громадянства обвинуваченого ОСОБА_5 , відсутня вказівка на потерпілого у справі, невірне та суперечливе викладення фактичних обставин, подекуди ряд фактичних обставин взагалі не встановлено стороною обвинувачення, що є порушенням права на захист. Крім того, виклад фактичних обставин обвинувачення та кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 є суперечливою і такою, що виключає взагалі наявність складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. Крім того, захисник подав письмові заперечення щодо продовження запобіжного заходу ОСОБА_5 у виді тримання під вартою, вказавши, що ризики жодним чином не доведені та є формальними. На думку захисника всі докази зібрані, знаходяться у прокурора, тому обвинувачений позбавлений можливості впливати на свідків чи іншим чином перешкоджати розгляду справи. Зазначає, що ймовірність вчинення нових злочинів є виключно припущенням і також не підтверджується доказами. Просить врахувати наявність міцних соціальних зв`язків, постійного місця проживання та реєстрації, роботи, а також те, що ОСОБА_5 характеризується позитивно, мав законні джерела доходу, раніше не судимий, у зв`язку з чим просить відмовити в задоволенні клопотання прокурора та обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою або ж визначити альтернативний запобіжний захід у виді застави.

Захисник ОСОБА_6 - ОСОБА_8 також подала суду письмове клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, вказавши на те, що в порушення вимог закону обвинувальний акт не було вручено її підзахисному і вказаний недолік повинен бути усунутим саме прокурорм. Крім того, захисник просила відмовити в задоволенні клопотання прокурора, оскільки ризики вказані прокурором жодним чином не доведені. Просила змінити запобіжний захід на будь-який інший не пов`язаний з триманням під вартою, або визначити альтернативу у виді застави в розмірі 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Просить врахувати наявність міцних соціальних зв`язків, зокрема, те, що ОСОБА_6 одружений та має на утриманні батьків похилого віку, дітей, має постійне місця проживання та реєстрації, роботи.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав клопотання захисників, просив врахувати той факт, що не має наміру ухилятись від суду, відмовився від обміну, має поганий стан здоров"я і не отримує жодної медичної допомоги в СІЗО. Зазначені прокурором ризики є безпідставними.

Обвинувачений ОСОБА_5 також підтримав клопотання захисників, заперечував проти клопотання прокурора, звернув увагу, що ризики не доведені, паспорт в нього відсутній, як і можливість виїхати за кордон у зв"язку з війною. Жоден свідок його не бачив і не доводить його винуватості. Вказав, що також відмовився від обміну, оскільки має намір довести свою невинуватість.

Прокурор заперечував проти клопотань захисту щодо зміни запобіжних заходів та повернення обвинувального акту, оскільки останній містить всю передбачену ст. 291 КПК України інформацію, в тому числі про громадянство, та встановлені стороною обвинувачення фактичні обставини справи. Кваліфікація дій обвинувачених, як і сформульоване обвинувачення відповідає вимогам як КПК, так і КК України. Відсутність потерпілого, із врахуванням того, що об"єктом посягання є інтереси дежави, її національної безпеки, та з урахуванням вимог ст. 55 КПК України, згідно яких потерпілим визнається особа, яка звернулась з відповідною заявою, не є підставою для повернення акту прокурору.

Заслухавши думку сторін, вивчивши їх клопотання, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Вказане кримінальне провадження згідно ухвали Київського апеляційного суду від 27.05.2025 року підсудне Голосіївському районному суду м. Києва.

Колегією суддів не встановлено підстав для закриття провадження у справі.

На переконання колегії суддів, обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Так, всупереч твердженням захисника ОСОБА_9 обвинувальний акт містить дані щодо громадянства обвинувачених, інформацію про те, що потерпілі у даному провадженні відсутні і даний факт не є свідченням порушення вимог КПК України, виклад фактичних обставин справи та формулювання обвинувачення в тому обсязі як вони були встановлені органом досудового розслідування. Вказаний обсяг пред"явленого обвинувачення сторона обвинувачення зобов"язана доводити під час судового розгляду, а у разі необхідності його уточнення, зміни, збільшення чи зменшення обсягу, чи так само і не підтвердженні такого обвинувачення, прокурор вправі діяти згідно вимог ст.ст. 338-340 КПК України.

Колегія суддів не вбачає підстав вважати, що викладене у обвинувальному акті обвинувачення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є неконкретним та таким, що порушує їх право на захист. Так само, колегія суддів не вбачає неповноти чи неправильності викладеної в обвинувальному акті кваліфікації дій обвинувачених, яка відповідає нормам КК України. Питання щодо наявності події злочинів, наявності чи відсутністю складу того чи іншого злочину, і так само доведеності чи недоведеності винуватості тієї чи іншої особи у вчиненні того чи іншого злочину вирішуєються судом виключно при прийнятті кінцевого рішення за результатами судового розгляду та не можуть бути предметом дослідження в підготовчому судовому засіданні. За таких обставин, наведені захисником ОСОБА_9 доводи не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Крім того, безпідставними є і доводи захисника ОСОБА_8 по допущені прокурором порушення вимог ст. 293 КПК України. Згідно долучених до обвинувального акту розписок стороною обвинувачення на виконання вимог ст. 293 КПК України вживались заходи спрямовані на вручення обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 копій обвинувального акту, однак останні відмовились їх отримувати, про що ними було безпосередньо вказано у відповідних розписках та підтверджено і в судовому засіданні. Факт відмови обвинувачених від отримання обвинувального акту не є свідченням порушення стороною обвинувачення вимог ст. 293 КПК України та не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

На підставі викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотань захисників в цій частині.

Крім того, в порядку ст. 315 КПК України підлягають вирішенню і клопотання сторін щодо запобіжних заходів обвинувачених.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за яким законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Колегія суддів враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою суд повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

У кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

При розгляді клопотання прокурора, колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини у справі «Москаленко проти України» де закріплено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

На переконання колегії суддів, прокурором було доведено, що ризики, які були встановлені раніше, а саме: перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, можливість незаконного впливу на свідків, ризик вчинення нових злочинів, переховування обвинувачених від суду, продовжують існувати, оскільки останні обвинувачуються у вчиненні, зокрема, особливо тяжкого злочину проти основ Національної безпеки України, за який передбачено покарання у виді 15 років позбавлення волі або довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, а тому, усвідомлюючи невідворотність покарання, яке може бути призначено судом у випадку визнання їх винуватими у вчиненні інкримінованих злочинів, обвинувачені можуть вживати заходи, спрямовані на переховування від суду, із врахуванням, в тому числі і військового стану в Україні, наявності ряду тимчасово окупованих територій, які не підконтрольні органам державної влади.

Крім того, на даний час, ще не почався судовий розгляд, не допитані свідки, а тому ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , перебуваючи на більш м`якому запобіжному заході, можуть вчиняти дії направлені на затягування судового розгляду справи, з метою уникнення відповідальності за інкриміновані злочини.

При визначенні питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою, колегія суддів також бере до уваги характер інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_6 та ОСОБА_5 злочинів, які згідно пред`явленого обвинувачення, вчинені військовослужбовцями Управлінні державної охорони України в умовах воєнного стану, коли Україна опинилась в найбільш складних умовах через вторгнення країни-агресора.

Також, колегія суддів відповідно до вимог закону враховує вік обвинувачених, стан здоров`я та сімейний стан. Слід вказати, що у суду відсутні будь-які застереження щодо продовження застосування до обвинувачених найбільш суворої міри запобіжного заходу.

Твердження захисників про те, що ризики прокурором не доведені, повністю спростовуються вказаними вище доводами колегії суддів, крім того, на переконання колегії суддів, запобігання вказаним ризикам досягнуто саме завдяки обраним запобіжним заходам у виді тримання під вартою, одразу після затримання обвинувачених.

Доводи захисників щодо зміни запобіжного заходу на будь-який інший альтернативний запобіжний захід, не заслуговують на увагу, оскільки суперечать вимогам ч. 6 ст. 176 КПК України. За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення клопотань сторони захисту і щодо зміни запобіжного заходу.

Крім того, відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України у даному кримінальному провадженні із врахуванням викладеного вище на даному етапі судового розгляду колегія суддів вважає за необхідне не визначати розмір застави ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183 КПК України, колегія суддів

постановила:

клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 - задовольнити.

В задоволенні клопотань сторони захисту про зміну запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та про повернення обвинувального акту прокурору відмовити.

Продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуває у Відділі забезпечення досудового розслідування СБ України, на 60 (шістдесят) діб до 10.10.2025 року включно.

Продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебуває в ДУ «Київський слідчий ізолятор» на 60 (шістдесят) діб до 10.10.2025 року включно.

Строк продовження існуючої міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_10 обчислювати з 13.08.2025 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, захисникам, прокурору та направити в ДУ «Київський слідчий ізолятор» і Відділ забезпечення досудового розслідування СБ України.

Повний текст ухвали буде оголошено 14.08.2025 року об 15 год. 30 хв.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 діб з дня її проголошення в частині продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3