ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2005/25 Справа № 173/964/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000021 за апеляційною скаргою прокура ОСОБА_8 на вирок Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 22 квітня 2025 року, ухвалений стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Верхівцеве, Верхньодніпровського району, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , мобільний телефон: НОМЕР_1 , раніше судимого: 04.12.2024 Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 125 КК України до 120 годин громадських робіт;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.

Вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 22 квітня 2025 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та призначено йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на 2 роки.

На підставі п.1, 2, 3 ч.2 ст. 59-1 КК України покладено на ОСОБА_7 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цим вироком дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. 2 ст. 389 КК України, як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Так, вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 22 квітня 2025 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України за таких обставин.

ОСОБА_7 , будучи засудженим 04.12.2024 Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у вигляді 120 годин громадських робіт.

08.01.2025 ОСОБА_7 був поставлений на облік до Кам`янського районного відділу № 1 філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області.

23.01.2025 засудженому ОСОБА_7 , під підпис, роз`яснено ст. 37 Кримінально-виконавчого кодексу, а саме порядок та умови відбування покарання у виді громадських робіт (120 годин), відповідно до якої ОСОБА_7 був забов`язаний:

-додержуватися установленого порядку та умов відбуття покарання;

-сумлінно ставитися до праці;

-працювати на визначеному об`єкті і відпрацювати встановлений судом строк громадських робіт;

-з`являтися за викликом до органу пробації;

-не виїжджати за межі України без дозволу органу пробації.

23.01.2025 у засудженого ОСОБА_7 було відібрано письмове забов`язання в якому останній зобов`язувався з 03.02.2025 приступити до відбування покарання у вигляді 120 годин громадських робіт на території КП «Верхівцевське ЖКГ ВМР», та був ознайомлений з графіком виходу на роботу для відбування громадських робіт. Також, засуджений ОСОБА_7 був письмово попереджений, що у випадку ухилення від відбування покарання його буде притягнуто до кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 389 КК України.

05.02.2025 з КП «Верхівцевське ЖКГ ВМР» до органу пробації надійшов наказ № 1-к від 31.01.2025 «Про направлення на громадські роботи для відбування, призначеного вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області покарання» та графік виходу на роботу засудженого до громадських робіт у лютому місяці 2025 року відносно ОСОБА_7 .

Будучи ознайомленим з умовами та порядком відбування покарання, та будучи попередженим про притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України за ухилення від відбування покарання, встановленого судом, засуджений ОСОБА_7 , умисно ігноруючи та не додержуючись встановлених умов порядку відбування покарання, цілеспрямовано не виконуючи встановлених обов`язків, передбачених ч. 1 ст.37 КВК України, згідно з графіком, встановленим КП «Верхівцевське ЖКГ ВМР», з котрим засуджений ОСОБА_7 був ознайомлений, без поважних на те причин з 03.02.2025 по 28.02.2025 включно, не вийшов на відпрацювання громадських робіт.

В результаті неправомірних дій засудженого ОСОБА_7 , 19.02.2025 та 28.02.2025, відповідно до ч. 1 ст. 40 КВК України посадовими особами Кам`янського районного відділу № 1 філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області було винесено останньому застереження у виді письмового попередження та додатково роз`яснено про відповідальність при подальшому порушенні порядку та умов відбування покарання та те, що при подальшому порушенні порядку та умов відбування покарання він буде притягнутий до кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 389 КК України.

Незважаючи на це, продовжуючи умисно і систематично порушувати порядок відбування покарання, встановленого судом у вигляді 120 годин громадських робіт, і ухилятися від покладених на нього обов`язків та будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ч. 2 ст. 389 КК України за ухилення від відбування покарання, встановленого судом, засуджений ОСОБА_7 , згідно встановленого графіку, без поважних на те причин з 03.03.2025 по 14.03.2025 включно не виходив на відпрацювання громадських робіт.

Станом на 09.04.2025 засуджений ОСОБА_7 не відбув згідно вироку Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 04.12.2024 року 116 годин громадських робіт.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка їх подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 2 ст. 389 КК України у виді пробаційного нагляду строком на 2 рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1-3 ч. 2 ст. 59-1 КК України.

На підставі ст.ст. 71, 72 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Верхньодніпровського районного суду від 04.12.2024 року, призначивши обвинуваченому остаточне покарання у виді пробаційного нагляду строком на 2 роки 14 днів, з покладенням на нього обов`язків, визначених ст. 59-1 КК України.

Обгрунтовуючи заявлені вимоги прокурор вказує, що суд залишив поза увагою те, що ОСОБА_7 раніше засуджений вироком Верхньодніпровського районного суду від 04.12.2024 року до покарання у виді 120 годин громадських робіт, яке засудженим не відбуте, та не застосував положення ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України, й не призначив обвинуваченому остаточного покарання за сукупністю вироків.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні прокурор підтримала апеляційну скаргу та посилаючись на неправильне застосування судом вимог закону України про кримінальну відповідальність просила вирок суду скасувати в частині призначення покарання та ухвалити новий.

Обвинувачений не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Мотиви суду.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, в цьому кримінальному провадженні суд апеляційної інстанції переглядає вирок в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, за обставин, встановлених органом досудового розслідування і викладених у вироку, які не оспорювалися учасниками судового провадження й на підставі чого судовий розгляд було проведено в порядку, визначеному ст.ст. 381, 382 КПК України, в апеляцій скарзі не оскаржуються й апеляційним судом не переглядається.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом вимог закону України про кримінальну відповідальність, суд вважає, що вони заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Положення вказаної норми є імперативними, тобто обов`язковими для застосування.

Таким чином, приєднання невідбутої частини покарання, призначеного за попереднім вироком, є обов`язком суду, який призначає покарання за сукупністю вироків.

Згідно з правовим висновком Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеним у постанові від 01 червня 2020 року (справа № 766/39/17, провадження № 51-8867кмо18) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні було вчинено після постановлення попереднього вироку, але до повного відбуття покарання, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ст. 71 КК (за сукупністю вироків).

Цих вимог закону судом першої інстанції було дотримано не в повному обсязі.

З матеріалів провадження видно, що ОСОБА_7 раніше судимий за вироком Верхньодніпровського районного суду від 04.12.2024 за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 120 годин. Покарання за вказаним вироком на цей час не відбуте.

В межах кримінального провадження, яке переглядається судом апеляційної інстанції, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, а саме в ухиленні від відбування громадських робіт, до яких його було засуджено вироком Верхньодніпровського районного суду від 04.12.2024, яке станом на цей час не відбуте.

Отже, суд першої інстанції мав врахувати вищенаведені положення закону України про кримінальну відповідальність та призначити обвинуваченому остаточне покарання за правилами ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків.

Пунктом п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, крім іншого, є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 421 КПК України, обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, збільшити суми, які підлягають стягненню, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.

З огляду на те, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, внаслідок чого при призначенні обвинуваченому остаточного покарання не було застосовано положення ч. 1 ст. 71 КК України, колегія суддів вбачає підстави для скасування оскаржуваного судового рішення в частині призначеного покарання та ухвалення нового вироку в цій частині.

Колегія суддів, погоджується з призначеним судом першої інстанції покаранням ОСОБА_7 за кримінальне правопорушення, яке на думку колегії суддів, призначене відповідно до положень ст. ст. 50, 65 КК України, у виді пробаційного нагляду в межах санкції ч. 2 ст. 389 КК України, та є необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення кримінальних правопорушень.

Разом з цим, враховуючи, що обвинувачений раніше засуджений вироком Верхньодніпровського районного суду від 04.12.2024 та вчинив нове кримінальне правопорушення в період невідбутого покарання за попереднім вироком, колегія суддів, призначає остаточне покарання ОСОБА_7 , із застосуванням положень ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднавши до покарання за цим вироком невідбуту частину покарання за попереднім вироком від 04 грудня 2024 року.

Отже, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора та приходить до висновку про скасування вироку щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання з ухваленням нового вироку в цій частині, у відповідності з вимогами ст. 420 КПК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 22 квітня 2025 року, ухвалений стосовно ОСОБА_7 скасувати в частині призначення покарання.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 2 ст. 389 КК України у виді пробаційного нагляду строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, з урахуванням вимог п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 72 КК України, до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 04.12.2024, призначивши ОСОБА_7 остаточне покарання у виді пробаційного нагляду строком на 2 (два) роки 13 (тринадцять) днів.

На підставі ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_7 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вирок набирає чинності з моменту його проголошення і може бути оскаржений шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4