ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 691/373/25
провадження № 1-кп/691/258/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2025 рокум. Городище

Городищенський районний суд Черкаської області під головуванням судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городище Черкаської області, кримінальне провадження № 0000012 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.03.2025 року, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Черкаси, громадянки України, українки, із середньо-спеціальною освітою, заміжньої, на утриманні неповнолітня дитина, офіційно не працевлаштованої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , 02.03.2025, близько 14 години 00 хвилин, перебуваючи у міському парку по вул. 1 Травня у м. Городище Черкаської області, безпричинно, діючи умисно, маючи протиправний умисел, спрямований на умисне заподіяння ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, штовхнула останнього руками, внаслідок чого він упав на землю та своєю правою ногою наступила на його ліву руку, внаслідок чого спричинила йому тілесні ушкодження у вигляді синця лівої кисті, які відповідно до висновку судово-медичного експерта № 05-11-01/23 від 24.03.2025 відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 повністю визнала винуватість у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 125 КК України. Надала покази, що 02.03.2025 відпочивала з потрепілим, який є її знайомим, зустрілися в парку, спілкувалися, була в нетверезому стані, виникла суперечка, штовхнула ОСОБА_5 , той впав, а вона усвідомлюючи протиправність своїх дій, ногою наступила на його руку. Потім допомогла піднятись. З потерпілим примирилася. ОСОБА_5 обіцяв, що прийде в суд. Чому він не прийшов в суд, не подав відповідну заяву не знає. Останній раз його бачила в травні місяці. Працює не офіційно, має дохід. Висловила щире каяття з приводу вчиненого.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. Причини неявки суду не повідомив. Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, вважає, що неявка потерпілого не є перешкодою для розгляду справи по суті. Заяв (клопотань) на адресу суду від потерпілого не надходило.

За таких обставин, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, переконавшись в істинності та добровільності позиції обвинуваченої ОСОБА_4 про відмову у дослідженні доказів, її правильному розумінні недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та позбавлення права на оскарження фактичних обставин вчиненого нею кримінального правопорушення, вважає за необхідне визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої та вивченням даним, які характеризують обвинувачену.

Аналізуючи показання обвинуваченої, які мають логічний, послідовний характер, суд вважає, що винуватість обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінального проступку, в ході судового розгляду кримінального провадження, доведена в повному об`ємі, її дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодженя.

Згідно зі статтею 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України є кримінальним проступком.

Відповідно до статті 65 КК України, пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", суд призначає покарання в межах, встановлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за скоєний злочин, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно частини 2 статті 50 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке закон відносить до проступків, обставини вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення, його наслідки, особу обвинуваченої, яка раніше 21.06.2024 року притягувалася до кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 185 КК України, призначено покрання із застосуванням іспитового терміну на один рік, та згідно ухвали Городищенського районного суду Черкаської області від 12.12.2024 року, останню звільнено на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, її вік та стан здоров`я, за місцем проживання характеризується з негативної сторони, зловживає спиртними напоями, у вчиненні кримінального правопорушення щиро розкаялася, на що вказує повне визнання нею своєї вини, що суд враховує як обставину, що пом`якшує її покарання, обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченій, судом не встановлено, а також думку прокурора, який вважав за можливе призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу.

Так, санкція частини 1 статті 125 КК України передбачає застосування до винних осіб ряду покарань, зокрема штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк до двохсот годин, або виправних робіт на строк до одного року.

Приймаючи до уваги наведене, враховуючи ціль і мету покарання, суд вважає за можливе застосувати до обвинуваченої ОСОБА_4 покарання у виді штрафу, що буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати, речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченій не обирався.

Керуючись ст. ст. 349 ч. 3, 369 - 371, 374 - 376, 394 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити їй покарання у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850,00 грн (вісімсот п`ятдесят гривень 00 копійок) на користь держави.

На вирок суду можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Черкаського апеляційного суду через Городищенський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з часу його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити обвинуваченій, прокурору, та не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати потерпілому.

Суддя ОСОБА_1